Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-21 00:00:00

Зміст позовних вимог, пояснення сторін. В грудні 2024 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначає, що 25 жовтня 2014 року уклав шлюб з відповідачкою. Від шлюбу у них народились діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є те, що у шлюбі стосунки між подружжям почали погіршуватися. Протягом останніх декількох років між подружжям постійно відбувалися непорозуміння, конфліктні ситуації у зв`язку з тим, що кожен з них має різні погляди на життя та сім`ю. Спроби примирення не дали позитивних наслідків. З 22 листопада 2024 року позивач проживає окремо, спільне господарство не ведеться. Можливість зберегти сім`ю, на думку позивача, не існує, оскільки відповідач неодноразово стверджувала, що не бажає жити однією сім`єю з позивачем. Позивач вважає за недоцільне подальше перебування в зареєстрованому шлюбі з відповідачем за таких обставин, а тому вимушений звернутися до суду з відповідним позовом. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 28 листопада 2024 року провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачка в судове засідання не з`явилась,через канцелярію суду надала письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Ураховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України,фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 25 жовтня 2014 року Центральний відділ державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві зареєстровано шлюб між учасниками справи, актовий запис № 2941 (а.с.18). Від шлюбу народились діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ( а.с.19,20). Позивач вказує, що подружні відносини припинені з 22 листопада 2024 року, сім`я фактично розпалась, спільне господарство не ведеться, спільного бюджету не мають. У відповідності до статті 112\~СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги припинення сімейних стосунків та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Норми права, що регулюють правовідносини під час розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексуУкраїни\~- у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно зі ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). За змістом положень ч.1\~ст. 24 СК України\~та\~ст. 51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4\~ст. 56 СК України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх до збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до\~ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, зміна шлюбного прізвища на дошлюбне залежить виключно від волевиявлення особи яка змінила своє дошлюбне прізвище на шлюбне, та не може залежати від бажання іншого з подружжя. Відповідачка в заяві про визнання позовних вимог не вказує, яким надалі прізвищем хотіла б іменуватися, а тому суд не вирішує цього питання. Суд, з`ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємовідносини подружжя, вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідачка не заперечує проти розірвання шлюбу, а тому подальше спільне проживання подружжя і збереження сім`ї суперечило б їх інтересам та інтересам їх неповнолітніх дітей. Згідно із ч.1\~ст. 142 ЦПК України\~у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивачем при подачі позову до суду було сплачено 1211,20 грн. судового збору за подання позовної заяви до суду, а отже з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову 605,60 грн. та з відповідача на користь позивача суд стягує судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Outcome: approved