Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-16 00:00:00

У липні 2024 року до Запорізького районного суду Запорізької області з Хортицького районного суду м. Запоріжжя надійшов позов акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивовано тим, що 23.12.2015 на підставі кредитного договору №200620245601 АТ «ПУМБ» видано [PERSON] кредитну картку з кредитним лімітом 8000 грн, який пізніше було збільшено до 103118 грн грн. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк, у зв`язку із чим станом на 31.03.2024 заборгованість відповідача перед позивачем складає 156837,85 грн, яка складається з: 105268,70 грн - \~заборгованість за кредитом, 33078,46 грн\~- заборгованість за процентами, 18490,69 грн заборгованість за комісією. Позивач направив письмову вимогу (повідомлення) відповідачу на адресу його місця проживання, однак у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутись до суду із вказаним позовом. Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 12.07.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 26.09.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 06.11.2024 від відповідача на адресу суду надійшло клопотання про відкладення судового засідання, призначеного на 06.11.2024 о 15 год 00 хв, у звязку із наданням йому можливості вирішити справу мирним шляхом (а.с. 106). Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в позовній заяві просив проводити розгляд справи без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с. 4). Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджується розпискою про отримання повістки про виклик до суду, причини неявки суду не повідомив (а.с. 114). Заяв та клопотань, відзиву на позовну заяву від відповідача на адресу суду не надходило. Згідно із ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. На підставі наведеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що не з`явилися та повідомлялися завчасно і належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд установив наступне. 23.12.2015 [PERSON] звернувся до АТ «ПУМБ» із заявою №200620245601 про прийняття Публічної пропозиції АТ«ПУМБ» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті: pumb.ua (а.с. 8). Підписанням вказаної заяви відповідач беззастережно підтвердив, що приймає публічну пропозицію ПАТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (ДКБО), яка розміщена на сайті ПАТ «ПУМБ»: pumb.ua, в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані їй в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін), і погоджується з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості Банку), а при обранні послуги з укладення договору страхування, підписанням зави підтверджує свою згоду на укладення договору страхування на зазначених умовах. [PERSON] просив відкрити на його ім`я поточний рахунок № [NUMBER] у гривнях, надати кредитну картку, та просив Банк встановити на його поточний рахунок у гривнях, відкритий за заявою, кредитний ліміт у сумі 8 000 гривень. Розрахунковий день 30 число місяця; платіжна дата 30 число місяця; строк дії кредитного ліміту, процентна ставка за користування кредитним лімітом, розмір мінімального платежу та інші умови надання та обслуговування кредитної картки встановлюється відповідно до умов ДКБО в залежності від типу кредитної картки. До позовної заяви Банк додав Публічну пропозицію ПАТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, затверджену рішенням Правління ПАТ «ПУМБ», протокол № 560 від 10.11.2015 (а.с. 9-18). На підставі Заяви №200620245601 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб [PERSON] встановлено на його поточний рахунок кредитний ліміт у сумі в сумі 8000,00 грн, який в подальшому неодноразово було збільшено до 103118,00 грн, що підтверджується довідкою про збільшення кредитного ліміту (а.с. 22). Таким чином, між [PERSON] та АТ «Перший Український Міжнародний банк» укладено кредитний договір №200620245601, Банк свої зобов`язання за вказаним договором виконав, надавши відповідачу картку з установленим лімітом кредитної лінії. З наданого АТ «ПУМБ» розрахунку вбачається, що станом на 31.03.2024 включно заборгованість [PERSON] за кредитним договором №200620245601 становить 156837,85 грн, яка складається з: 105268,70 грн - \~заборгованість за кредитом, 33078,46 грн\~- заборгованість за процентами, 18490,69 грн заборгованість за комісією. У зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору, банком було направлено відповідачу письмову вимогу (повідомлення) вих. КНО-44.2.2/196 від 31.03.2024 (а.с. 19). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (в цьому випадку - АТ «Перший Український Міжнародний банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, виходячи із змісту статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. У постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15), у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі №342/180/17 сформульований такий правовий висновок про те, що «пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ «ПУМБ» дотримав вимоги, передбачені частиною другою статті 11 Закону «Про захист прав споживачів» (в редакції чинній на момент укладання договору) про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Частинами 1,2 ст. 1056-1 ЦК України встановлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). В заяві №200620245601 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 23.12.2015 власноручно підписаній [PERSON] , процентна ставка за користування кредитними коштами не вказана, також не зазначено про сплату комісії. Представник АТ «Перший Український Міжнародний банк», обґрунтовуючи право нарахування процентів та комісії за користування кредитом, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором №200620245601 від 23.12.2015, посилався на Публічну пропозицію ПАТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цими умовами Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, які містяться в Публічній пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб розумів позичальник, ознайомився і погодився саме з ними, підписуючи Заяву №200620245601 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 23.12.2015, а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містив умови, зокрема щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та комісії, та саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядку нарахування. Проте, роздруківка з сайту Банку належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (Банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (справа № 6-16цс15). Також, у цій справі неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки, як встановлено судом та не заперечується представником Банку, Умови та порядок укладання Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Перший Український Міжнародний банк», що розміщені на офіційному сайті Банку неодноразово змінювалися самим Банком в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду з вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Умови укладання Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Перший Український Міжнародний банк» у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови укладання Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Перший Український Міжнародний банк», відсутність в Заяві позичальника №200620245601 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 23.12.2015 домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору у формі процентів та комісії за користування кредитними коштами. За змістом положень ст. 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності і диспозитивності. Кожна із сторін зобов`язана довести належними і допустимими доказами ті, обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог та заперечень. Суд розглядає цивільні справи у межах заявлених вимог і на підставі доказів, наданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд не може збирати докази, що стосуються спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судоми у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійснені учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Крім того, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Враховуючи викладене, встановлені обставини справи, а також те, що Банк не надав суду доказів укладання з відповідачем договору саме на тих умовах, виходячи з яких пред`явив до нього вимогу про стягнення боргу з відповідними його елементами (процентами, комісією), суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог про стягнення з [PERSON] заборгованості за процентами 33078,46 грн та заборгованості за комісією - в сумі 18490,69 грн слід відмовити. Крім того, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію оперативної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 №254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України №75 від 04 липня 2018 року. У підтвердження заявлених вимог Банк надав суду виписку по рахунку відповідача за період з 23.12.2015 по 31.03.2024, якою підтверджується видача та повернення коштів за укладеним договором №200620245601 від 23.12.2015 (а.с. 32-51). Станом на 31.03.2024 включно, відповідачем за період нарахування з 03.05.2017 по 30.03.2024 було сплачено відсотки за користування кредитом на загальну суму 39179,57 грн. Станом на 31.03.2024 включно, відповідачем за період нарахування з 04.04.2017 по 17.01.2024 було сплачено комісії за користування кредитом на загальну суму 16865,19 грн. За викладених обставин, з урахуванням того, що\~розмір та сплату відсотків та комісії за користування кредитом, сторонами погоджено не було, то розмір заборгованості за кредитом, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 49223,94 грн (сума заборгованості за кредитом 105268,70 грн - сума сплачених відсотків 39179,57 сума сплаченої комісії 16865,19 грн =49223,94 грн). Враховуючи, що [PERSON] у добровільному порядку не сплатив заборгованість за кредитним договором, відповідачем не доведено відсутність заборгованості та, відповідно, виконання умов договору належним чином, суд вважає позовні вимоги АТ «ПУМБ» обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на часткове задоволення позовних вимог (на 31,39%), з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог в сумі 760,39 грн (а.с. 1).

Outcome: partial