Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-21 00:00:00

І.Короткий зміст позовних вимог. Позивачка [PERSON] звернулася до суду із зазначеною заявою, в якій покликається на те, що [INFO] помер її дядько [PERSON] , після смерті якого залишилось спадкове майно. Вказує, що за життя останній склав заповіт, яким все своє майно заповів їй (позивачці) [PERSON] . Стверджує, що лише влітку 2024 року вона (позивачка) під час прибирання в будинку дядька [PERSON] знайшла заповіт, з якого дізналася, що саме вона являється спадкоємцем після його смерті. Запевняє, що ні на час складання заповіту, ні на момент смерті свого дядька [PERSON] вона не знала про існування вказаного заповіту, спадкова справа після смерті останнього заведена не була, до нотаріуса її (позивачку) ніхто не викликав. Зазначає, що на момент звернення до суду не збереглося жодних відомостей про народження її дядька [PERSON] , що не дає їй (позивачці) можливості звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини в зв`язку з недоведеністю родинних відносин між ними. Вказує, що [PERSON] був рідним братом її (позивачки) батька [PERSON] по матері [PERSON] , а отже, для неї (позивачки [PERSON] ) такий являється дядьком, про що такий зазначив у заповіті, вказавши, що все своє майно заповідає своїй племінниці саме їй ( [PERSON] ). З огляду на наведене, просить суд ухвалити рішення, яким встановити факт її родинних відносин з [PERSON] , зокрема те, що [PERSON] , який помер [INFO] , був рідним братом її батька [PERSON] , а її (позивачки) дядьком;\~визначити їй\~(позивачці)\~додатковий строк,\~достатній для\~подання нею\~заяви про\~прийняття спадщини\~після смерті [PERSON] ,\~який помер [INFO] . ІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Мостиського районного суду Львівської області від 22.10.2024 року залишено без руху позовну заяву [PERSON] до Шегинівської сільської ради Яворівського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицький Роман Степанович, про встановлення факту родинних відносин та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини; позивачці [PERSON] надано строк для усунення недоліків та роз`яснено, що у випадку виконання нею у встановлений строк відповідних вимог ухвали суду, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання, інакше заява вважається неподаною та повертається позивачеві. Ухвалою судді Мостиського районного суду Львівської області від 20.11.2024 року прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] та відкрито провадження у цивільній справі за вказаним позовом; ухвалено провести розгляд справи в порядку загального позовного провадження. ІІІ. Позиція учасників справи. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак подала через канцелярію суду заяву, в якій зазначила, що вимоги позовної заяви підтримує в повному обсязі та просить суд здійснювати розгляд даної справи у її відсутності. Представник відповідача Шегинівської сільської ради Яворівського району Львівської області в судове засідання не з`явився, проте подав заяву про визнання позову, в якій зазначив, що сторона відповідача визнає позовні вимоги [PERSON] та просить здійснювати розгляд даної справи без участі сторони відповідача. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицький Р.С. в судове засідання не з`явився, проте надіслав заяву, в якій просить розглянути дану справу без його участі; інформаційну довідку зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 06.12.2024р. за №79437313, з якої відомо, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , спадкова справа не заводилася, а також інформаційну довідку зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 06.12.2024р. за №79437327, з якої вбачається, що [PERSON] за життя склав заповіт, посвідчений 21.02.2006р. у Хідновицькій сільській раді Мостиського району Львівської області. Оскільки розгляд справи відбувся за відсутності учасників справи, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Обставини справи, встановлені судом, та застосовані судом норми права. У ч.4 ст.206 ЦПК України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, суд приходить до наступного висновку. В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.3 ст.12 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 24.11.2008р. Хідновицькою сільською радою Мостиського району Львівської області, відомо про смерть спадкодавця [PERSON] , дата його смерті [INFO] , місце смерті с.Тишковичі Мостиський район Львівська область. У матеріалах справи міститься копія свідоцтва про народження позивачки серії [NUMBER] , з якої відомо, що така « [PERSON] » народилась [INFO] у м.Львів, а її батьками були [PERSON] та [PERSON] . Згідно Витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження за №00047351151, сформованого 08.10.2024р., вбачається, що батько позивачки [PERSON] народився [INFO] (орган державної реєстрації актів цивільного стану виконавчий комітет Хідновицької сільської ради Мостиського району), а у відомостях про його батьків зазначено: батько [PERSON] , матір [PERSON] . Із довідки про родовід родини Концовських с.Тишковичі, виданою церковним комітетом «Преображення Господнього» Мостиського деканату Яворівського району Львівської єпархії ПЦУ, відомо наступне: по першому шлюбі, що був укладений 12.08.1902р., у подружжя [PERSON] та [PERSON] народились діти: син [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] ; по другому шлюбі, що був укладений 22.11.1932 року, у подружжя [PERSON] та [PERSON] народились діти: дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Відтак, зазначеними вище доказами підтверджено той факт, що матір`ю [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , та матір`ю [PERSON] , [INFO] , була [PERSON] . Відтак, [PERSON] та [PERSON] мали лише спільну матір, але різних батьків. Таким чином, [PERSON] , який помер [INFO] , був неповнорідним братом [PERSON] , [INFO] (батька [PERSON] , яка після укладень шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] »). Так, з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00047350674, сформованого 08.10.2024р., відомо, що 01.06.1996р. міським відділом ДРАЦСу Львівського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] ; прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] ; 18.11.2003р. Залізничним відділом ДРАЦСУ у м.Львові даний шлюб було розірвано. З копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , наданого позивачкою [PERSON] , відомо, що 20.01.2004р. було зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ; прізвище дружини після реєстрації щлюбу « [PERSON] ». Таким чином, вищенаведеними письмовими доказами (документами) підтверджено, що [PERSON] , який помер [INFO] , був дядьком [PERSON] . За життя спадкодавець [PERSON] своїм майном розпорядився. Так, у матеріалах справи наявна копія заповіту спадкодавця [PERSON] , посвідченого 21.02.2006р. секретарем виконавчого комітету Хідновицької сільської ради Мостиського району Львівської області Дудою С.В., зареєстрованого за номером 5 у реєстрі нотаріальних дій. Даний заповіт зареєстровано у спадковому реєстрі за №44998955, що підтверджується інформаційною довідкою зі спадкового реєстру №79437327 від 06.12.2024 року. Із змісту\~зазначеного заповіту\~заповідача [PERSON] ,\~який помер\~ [INFO] ,\~відомо,\~що такий\~на випадок\~своєї смерті\~зробив розпорядження\~на користь\~своєї «племінниці\~ [PERSON] »,\~тобто позивачки\~по справі.\~Даним заповітом\~ спадкодавець [PERSON] заповів позивачці [PERSON] все своє майно, яке на день його смерті належало б йому, в чому воно б не виражалося і де б воно не знаходилося, в тому числі житловий будинок зі всіма погосподарськими будівлями, що знаходиться в селі Тишковичі, Мостиського району, Львівської області. Таким чином, позивачка [PERSON] є спадкоємцем за заповітом майна спадкодавця [PERSON] . На час смерті [PERSON] позивачка [PERSON] проживала окремо від нього, а після його смерті у встановлений законом строк не звернувся в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини. Після звернення позивачки до приватного нотаріуса Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицького Р.С. такий повідомив її про те, що у зв`язку з пропущенням нею терміну, необхідного для прийняття спадщини, для реалізації права на спадкування їй слід звернутися в Мостиський районний суд з позовною заявою про продовження строку для прийняття спадщини. У відповідності до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною першою та другою ст.1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У відповідності до ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пленум Верховного Суду України в п.24 постанови від 30 травня 2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Як встановлено судом, причиною пропуску позивачкою [PERSON] шестимісячного строку прийняття спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті [PERSON] була її необізнаність про наявність заповіту. Обставини, на які покликалася позивачка, - зокрема про наявність заповіту спадкодавця [PERSON] та про її необізнаність про існування такого, підтверджується матеріалами справи. Зазначені обставини, як вважає суд, зумовили істотні труднощі для позивачки щодо вчинення нею дій по оформленню своїх спадкових прав та можуть бути розцінені поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини. Аналогічний висновок щодо застосування відповідних норм права з приводу поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини відповідно до ст.1272 ЦК України викладений у постанові Верховного Суду України від 23.08.2017р. у справі №6-1320цс17 та у постанові Верховним Судом України від 26.07.2021 року у справі №405/7058/19. Крім того, Верховний Суд у постанові від 26.06.2024р. у справі №686/5757/23 виклав правову позицію, у якій конкретизував висновок про те, що «необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини»,\~ зазначивши таке: - необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, а у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права; - втім це стосується обставин, за яких заповіт є єдиною підставою спадкування і незнання про його існування не вимагає від спадкоємця вчинення дій щодо прийняття спадщини; - спадкоємець за законом, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини у встановлений строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; - тож необізнаність про наявність заповіту може вважатися поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини винятково для осіб, які не є спадкоємцями за законом першої черги або кожної наступної черги спадкоємців за законом, у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, які набували право на спадкування за законом (закликані до спадкування). Таким чином, з урахуванням свободи заповіту як фундаментального принципу спадкового права та тих обставин, що позивачка [PERSON] не є спадкоємцем за законом першої черги до майна померлого [PERSON] , а заповіт, складений спадкодавцем [PERSON] , фактично є для позивачки єдиною підставою спадкування і незнання про існування даного заповіту не вимагало від позивачки як спадкоємця вчинення дій щодо прийняття спадщини, суд розцінює необізнаність позивачки [PERSON] про наявність заповіту спадкодавця [PERSON] , складеного на її (позивачки) користь, саме як поважну причину пропуску строку для прийняття зазначеної спадщини. V. Висновки суду. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими. Матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] , який помер [INFO] , був дядьком [PERSON] . Встановлення факту родинних відносин між спадкодавцем [PERSON] та позивачкою має юридичне значення, так як дає їй підстави для реалізації свого права на оформлення спадщини. Також, у відповідності до вимог ст.1272 ЦК України, суд приходить до висновку, що є всі підстави для задоволення позовних вимог позивачки [PERSON] в частині визначення їй додаткового строку, достатнього для подання нею заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті спадкодавця [PERSON] , котрий помер [INFO] .

Outcome: approved