Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-15 00:00:00

18 вересня 2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , за участі третьої особи Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, в якому просить визнати [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] є наймачем квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором найму житла №74 від 26.10.2020 року на підставі ордеру на жиле приміщення від 03.02.2000 року №124. Разом з [PERSON] в даному житловому приміщенні зареєстровані [PERSON] , колишня дружина, та доньки [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ), [PERSON] . У 2013 році [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб. З початку процедури розірвання шлюбу [PERSON] разом з доньками переїхали проживати на нове місце проживання за адресою: [ADDRESS] , забравши із собою всі свої речі. Факт не проживання відповідачів з 01.07.2013 року по теперішній час за адресою: [ADDRESS] , зафіксовано в акті ТОВ «Керуюча компанія «Будсервіс» від 17.09.2024 року зі слів сусідів. Протягом останніх 11 років [PERSON] самостійно сплачує комунальні послуги, в тому числі і за відповідачів, які тривалий час не проживають в квартирі, речей там своїх не утримують, весь тягар по утриманню майна несе сам, що ставить його у скрутне матеріальне становище. Відповідачі добровільно знятися з реєстрації не бажають, наразі проживають за межами України, чим перешкоджають йому повноцінно користуватися житлом. Тому [PERSON] змушений звернутися до суду за захистом своїх законних прав та інтересів. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 20.09.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Оловятенко О.Ю. в судовому засіданні позов підтримали, просили задовольнити, про підстави та обставини якого пояснили так, як це викладено в заяві. Проти винесення заочного рішення не заперечували. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися шляхом направлення судових повісток за місцем реєстрації, а також шляхом публікації оголошення на веб-сайті Крюківського районного суду м. Кременчука на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет. Проте [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не повідомили причини неявки, не зверталися із заявою про відкладення розгляду справи до суду, відзиву не надали. Представник третьої особи Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області Коробов Д. в судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи у його відсутність, у вирішення спору покладався на розсуд суду. В установлений судом строк відповідачі відзив на позовну заяву не надали, тому відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Частиною 1 статті 280\~ЦПК\~України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В відповідності до ст.280 ЦПК України та враховуючи, що позивач не має наміру вирішити спір з відповідачами шляхом мирного врегулювання, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідачів та ухвалити по справі заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача, його уповноваженого представник, свідків, суд, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно дослідивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~статті 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до частини першої\~статті 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі\~статтею 5\~ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ст.12\~ЦПК\~України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.1 ст.81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом установлено, що позивач [PERSON] є наймачем квартири за адресою: [ADDRESS] на підставі ордера на жиле приміщення від 03.02.2000 року №124, що підтверджується договором найму житла №74, укладеного між Комунальним госпрозрахунковим житлово-експлуатаційним підприємством «Автозаводське» та [PERSON] . Факт реєстрації відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] за адресою [ADDRESS] підтверджується даними з Єдиного державного демографічного реєстру №793115, №793122, №793130 від 19.09.2024 року. 17 вересня 2024 року ТОВ «Керуюча компанія «Будсервіс» склали акт зі слів сусідів [PERSON] , [PERSON] про те, що [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , не проживають з 01.07.2013 року за адресою: [ADDRESS] . Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] добровільно не знялись з реєстрації, не сплачують комунальні послуги за місцем своєї реєстрації, чим покладають на позивача додаткові витрати на утримання квартири. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що знайомі з [PERSON] та його колишньою дружиною, доньками. Після розірвання шлюбу [PERSON] разом з доньками добровільно виїхали з квартири, [PERSON] їх не виганяв. З 2013 року [PERSON] проживає сам. За змістом статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Згідно із ч.4 ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно з ст.64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Відповідно до ст.65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Порядок користування жилими приміщеннями у будинках державного та громадського житлового фонду регулюють положення ст.ст.71,72 ЖК України. Стаття 71 ЖК України встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно дост.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Аналіз ст.ст.71,72 ЖК України дає підстави для висновку про те, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: 1) непроживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та 2) відсутність поважних причин. Саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 ЖК України строки у жилому приміщенні, а на відповідача довести, що така відсутність обумовлена поважними причинами. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] доказів поважності непроживання за місцем реєстрації або створення перешкод у проживанні суду не надали. Таким чином, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача [PERSON] про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки відповідачі за місцем реєстрації фактично не проживають з 01 липня 2013 року, тобто більше шести місяців, обов`язків щодо утримання житла не виконують, наміру проживати у вищевказаному помешканні не виявили. На підставі положень статті 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати на судовий збір в розмірі 1211,20 грн. в рівних частинах, що підтверджено документально.

Outcome: approved