Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом до відповідача, яким просить встановити факт того, що [PERSON] , [INFO] , яка фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , є резидентом України, визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на квартиру [ADDRESS] . Позовна зава мотивована тим, що [INFO] у м. Харкові померла [PERSON] , яка народилась [INFO] у м. Баку, Азербайджан та постійно проживала, була зареєстрована з адресою: [ADDRESS] із заявою до Третьої ХДМНК про прийняття спадщини звернулась громадянка Азербайджанської Республіки [PERSON] , яка є донькою спадкодавця [PERSON] , після чого заведено спадкову справу №67/2018, у спадковому реєстру за №62221648. Також 30.03.2018 із заявою до Третьої ХМДНК про відмову від спадщини звернувся громадянин Азербайджанської Республіки [PERSON] , син спадкодавця [PERSON] 25.01.2024 позивачка звернулася до Третьої ХМДНК із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом без сплати податку з доходів фізичних осіб для нерезидентів України на вказану вище квартиру. [PERSON] отримала письмову відмову від 25.01.2024 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом без сплати податку по спадковій справі №67/2018 на майно [PERSON] , оскільки не сплачено податок з вартості об`єкта спадщини у розмірі 18% податку на доходи фізичних осіб та 1,5% військового збору, оскільки не довела свій статус резидента України. Позивачка є резидентом України, скільки постійно знаходиться та проживає на території України з 23.03.2018 по даний час, є платником податків, подає річну декларацію, має тісні особисті та економічні зв`язки в Україні. В судовому засіданні позивачка та її представник повністю підтримали вимоги позову та викладені у ньому обставини, просили позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. В подальшому подали заяву, якою просить розглянути справу без їх участі, позовні вимоги повністю підтримують. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, будучи належним чином та своєчасно сповіщеним про день, час та місце судового розгляду, заяв про поважні причини своєї відсутності або про слухання справи без участі представника до суду не надійшло, правом надання відзиву проти позову, зустрічного позову, не скористався. Суд, вивчивши доводи позивача, вислухавши свідка, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню, виходячи із такого. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа\~має право\~звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до правил ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Так, судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є громадянкою Азербайджанської Республіки, мала місце реєстрації у [ADDRESS] , знята з місця реєстрації 04.12.2017, з 23.03.2023 перебуває на території України, має реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , постійно проживає за адресою: [ADDRESS] . Такі обставини підтверджено копіями посвідки на постійне проживання, картки платника податків від 20.08.2018, податкової декларації про майновий стан та доходи, квитанцій про подачу декларацій за період з 2018-2023, витягу з інформацією Державної прикордонної служби України щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України у період з 23.03.2018 по 02.05.2023 (а.с.8-10, 39-70). В судовому засіданні [PERSON] в кості свідка по справі зазначила, що [INFO] у м. Харкові померла мати [PERSON] , яка постійно проживала за адресою: [ADDRESS] . 23.03.2018 позивачка переїхала до м. Харкова та у квартирі матері за вищевказаною адресою проживає до теперішнього часу. 30.03.2018 [PERSON] разом із братом звернулися до Третьої ХДНК із заявами, [PERSON] про прийняття спадщини після смерті матері, а брат про відмову від прийняття спадщини після смерті матері. Однак, державним нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через несплату податку, т.я. не доведено статусу резидента України. В судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила, що з матір`ю [PERSON] [PERSON] є біженками з 1989/1990 р.р. та були сусідками за місцем проживання. [PERSON] приїжджала до матері, остання намагалась її прописати за своєю адресою, але через матеріальні труднощі, не встигла. [INFO] [PERSON] померла, її похованням займалась [PERSON] , оскільки [PERSON] з братом приїхали до м. Харкова 23.03.2018 відразу після повідомлення про смерть матері. Діти померлої звернулися до нотаріальної контори, при цьому, син [PERSON] відмовився від спадщини на користь сестри. [PERSON] з березня 2018 постійно проживає в [ADDRESS] та [PERSON] опікується неї. Резидент це людина, яка постійно проживає на території України, зокрема, якщо вона тимчасово перебуває за кордоном. У всіх резидентів є РНОКПП. В Податковому кодексі України визначені певні критерії податкового резидентства України. Якщо особа відповідає цим критеріям або одному із них, її можна вважати податковим резидентом України.\~ Такими критеріями є: місце проживання в Україні; місце постійного проживання в Україні; центр життєвих інтересів (особисті та економічні зв?язки); перебування в країні не менше 183 днів; реєстрація ФОП; громадянство. Статус резидента в Україні визначається відповідно до положень пп. 14.1.213 п. 14.1 ст. 14 Кодексу, зокрема, фізична особа - резидент - це фізична особа, яка має місце проживання в Україні. У разі, якщо фізична особа має місце проживання також в іноземній державі, вона вважається резидентом, якщо така\~особа має місце постійного проживання в Україні; якщо особа має місце постійного проживання також в іноземній державі, вона вважається резидентом, якщо має більш тісні особисті чи економічні зв`язки (центр життєвих інтересів) в Україні. У разі якщо державу, в якій фізична особа має центр життєвих інтересів, не можна визначити, або якщо фізична особа не має місця постійного проживання у жодній з держав, вона\~вважається резидентом, якщо перебуває в Україні не менше 183 днів (включаючи день приїзду та від`їзду) протягом періоду або періодів податкового року. Достатньою (але не виключною) умовою визначення місця знаходження центру життєвих інтересів фізичної особи є місце постійного проживання членів її сім`ї або її реєстрації як суб`єкта підприємницької діяльності. Пунктом 1 статті 29 Цивільного кодексу України встановлено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Крім того, статтею 3 Закону України від 11 грудня 2003 року N 1382-IV "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" (далі - Закон N 1382) визначено, що місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово. Громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання\~зареєструвати місце проживання\~(ст. 6 Закону N 1382). Законними підставами перебування на території України для іноземців та осіб без громадянства є підстави, встановлені Законом України від 22 вересня 2011 року N 3773-IV "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" (далі - Закон N 3773). Статтею 5 Закону N 3773 визначено, що іноземці та особи без громадянства отримують\~посвідку на тимчасове (постійне) проживання. Аналізи вищевикладене, дає суд дійти висновку, що на підставі зібраних та досліджених судом документах, показах свідків вбачається факт наявності того, [PERSON] , є резидентом України. Встановлення факту, про який просить позивачка, необхідно для оформлення спадкових прав. Далі, встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є матір`ю [PERSON] , [INFO] . На праві власності за [PERSON] зареєстровано квартиру [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла в м. Харкові. [PERSON] 30.03.2018 звернувся до Третьої ХМДНК СМУМЮ із заявою про відмову від прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] . [PERSON] 30.03.2018 звернулася до Третьої ХМДНК СМУМЮ із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , заведено спадкову справу №67/2018. Постановою державного нотаріуса Третьої ХМДНК СМУМЮ від 25.01.2024 відмовлено у вчинені нотаріальної дії через неподання [PERSON] документів щодо підтвердження статусу резидента України. Такі обставини підтверджено копіями свідоцтва про народження, свідоцтва про право власності на житло, свідоцтва про смерть, Витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі, постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії (а.с.11-17,108). При цьому, позивачкою на підтвердження права на спадщину\~ за законом після смерті матері крім копії свідоцтва про право власності на житло, не надано відомостей про державну реєстрацію нерухомого майна спадкодавцем. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч.ч.1,2 ст. 1220, ч.1 ст. 1221 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Зі змісту\~ст.\~12\~ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до\~статті 392 Цивільного кодексу України\~власник майна може\~пред`явити позов\~про визнання його права власності, якщо це право\~оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі\~втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини (лист Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № у-753740-14 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд ст.13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України). Отже, при відсутності спору щодо подальшого оформлення права на спадкове майно, не вбачається наявність спору між сторонами, спірним правовідносин, тобто порушених, невизнаних або оспорюваних свобод чи законних інтересів позивача, в розумінні ст.ст.4,5 ЦПК України. Відтак, оскільки судом встановлено факт того, що [PERSON] є резидентом України, відсутність якого, стало перешкодою для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, доказів про наявність інших перешкод для оформлення спадщини, суду не надано, суд враховуючи вищенаведене, вважає, що відсутні підстави для задоволення позову в частині визнання за позивачкою права власності в порядку сплакування за законом після смерті [PERSON] .

Outcome: partial