Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-21 00:00:00

Позивач звернулась до Подільського районного суду м. Києва із позовною заявою до Департаменту патрульної поліції, Державної казначейської служби України, про відшкодування моральної шкоди. Позов обґрунтовано тим, що 22.08.2023 ТВО ЗКР 4 батальйону 2 полку 1 з ОПБ УПП у місті Києві ДПП, старшим лейтенантом поліції Скаковцем Ю.М. відносно позивачки складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №528684. На переконання позивача старший лейтенант поліції Скаковець Ю.М. діяв незаконно та завдав позивачу моральної шкоди, оскільки після зупинення автомобіля позивача старшийлейтенант Скаковець Ю.М. близько 5-6 разів фотографував автомобіль позивача, здійснював відеозапис на планшет та переконався, що її автомобіль пошкоджень не мав, а тому повідомив неправдиву інформацію. Старший лейтенант поліції Скаковець Ю.М. вів себе зверхньо та зухвало, перевищував свої службовіповноваження, здійснював переслідування і зупинення її автомобіля з подачею звукових сигналів та проблискових маячків після чого вона розхвилювалася, занервувала та в неї піднявся тиск. Ні старший лейтенант поліції Скаковець Ю.М. , ні його напарник не представилися, відразу після зупинки її автомобіля не повідомили, з посиланням на статтю закону, причину її зупинки, не було роз`яснено її права та можливість скористатися в тому числі послугами адвоката, відповідно до закону України «Про безоплатну правову допомогу». Коли старший лейтенант Скаковець Ю.М. повідомив, що автомобіль позивача перебував у розшуку, на її вимогу не повідомив адресу та рік коли вона здійснила ДТП, внаслідок чого нібито її автомобіль перебував в розшуку. Проте, у відповідь на її звернення, Управлінням патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції повідомило, що автомобіль позивача Mitsubishi д.н.з. [NUMBER] у розшуку не значиться, також було проведено службове розслідування за наслідком якого відносно працівника УПП у місті Києві ДПП вжито заходи дисциплінарного впливу. Також вказала, що 17.11.2023 Подільським районним судом м. Києва розглянута справа №758/10197/23 за протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №528684 та притягнуто позивача до адміністративної відповідальності. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 21.12.2023 цивільну справу направлено на розгляд до Солом`янського районного суду м. Києва. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 10.10.2024 відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. 28 жовтня 2024 року до суду надійшов відзив від Департаменту патрульної поліції, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовної заяви в повному обсязі. 16 листопада 2024 року до суду надійшов відзив Державної казначейської служби України, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Позивач в судове засідання з`явилась, позов підтримала . Представник відповідача в судовому засіданнДепартаменту патрульної поліції просила у позові відмовіти. Представник відповідача Державної казначейської служби України у судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомили. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 22 серпня 2023 року відносно позивача було складено протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №528684 від 22 серпня 2023 року за ч. 1 ст. 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП). Постановою Подільського районного суду м. Києва від 17.11.2023 у справі №758/10197/23 [PERSON] визнановинною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП та застосованоадміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 153 грн. Вказана постанова позивачем не оскаржувалась та набрала законної сили. Під час розгляду Подільським районним судом м. Києва справи №758/10197/23, судом перевірялись відомості, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 528684 від 22.08.2023, відеозапис з нагрудної камери поліцейського та рапорт працівника поліції. Зокрема, судом встановлено, що [PERSON] була зупинена працівниками поліції 22.08.2023 року шляхом переслідування, подання звукового сигналу та увімкнення проблискових маячків синього та червоного кольору. Відповідно ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Порядок та правові підстави відшкодування моральної шкоди визначаються статтею 23 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Відповідно до ч. 1 ст. 1174 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Разом з тим, судам слід надати оцінку тому, чим саме підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, у чому саме полягає вина заподіювача та інші обставини, що мають значення для вирішення спору в цій частині. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Тобто, аналізуючи наведені положення законодавства, з урахуванням обставинами справи, а також зваживши на згадані вище роз`яснення Пленуму Верховного Суду України щодо відшкодування моральної шкоди, то насамперед треба звернути увагу на те, що сам факт визнання протиправними дій/бездіяльності суб`єкта владних повноважень не є безумовною і достатньою підставою для стягнення з нього моральної шкоди. У кожному випадку позивач повинен обґрунтувати заподіяння йому такої шкоди, зокрема пояснити в чому конкретно проявилося порушення його нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, що саме спричинило йому моральні страждання і в чому проявляється їхній взаємозв`язок з протиправними діями відповідача. (постанова Верховного Суду від 07.02.2023 року у справі № 823/2108/18) У справах про відшкодування моральної шкоди обов`язок доказування покладається на особу, яка заявляє вимогу про відшкодування такої шкоди. Суд звертає увагу, що факт зупинення позивача працівниками поліції та складання відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №528684 від 22.08.2023 не може слугувати виключною підставою для стягнення моральної шкоди, оскільки моральна шкода має бути обов`язково аргументована поза розумним сумнівом із зазначенням того, які конкретно дії (бездіяльність) спричинила моральні переживання та наскільки вони були інтенсивними, щоб сягнути рівня страждань. Дії працівників патрульної поліції що складання відносно позивача протоколу ротоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 528684 від 22.08.2023 були предметом оцінки Подольського районного суду міста Києва, який не знайшов підстав вважати відповідні дії неправомірними і такими, що порушили права позивача. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, судом не встановлено факту заподіяння позивачу моральних страждань оскаржуваними діями, позивачем не надано належних та допустимих доказів заподіяння йому такої шкоди, а також не наведено належних мотивувань, з яких він виходив при визначенні розміру цієї шкоди. За таких підстав, позовна заява [PERSON] до Департаменту патрульної поліції, Державної казначейської служби України, про відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягає. З огляду на те, що позивач звільнена від сплати судового збору. судові витрати у справі відносяться на рахунок держави.

Outcome: dismissed