Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-21 00:00:00

29 жовтня 2024 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа: Управління-служба у справах дітей Центральної адміністрації Дніпровської міської ради, в якій просив: розірвати шлюб з відповідачем; визначити місце проживання неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , а саме залишити на утриманні та самостійному вихованні батька [PERSON] , [INFO] , за його місцем проживання та реєстрації в [ADDRESS] . В обґрунтування позову вказує на те, що 16 вересня 1995 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , та сина - [PERSON] , [INFO] . Спільне з відповідачем життя не склалось, оскільки сторони мають різні погляди на шлюб та сім`ю. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, спільне господарство не ведуть, проживають окремо з березня 2022 року. Відповідач з дітьми виїхала за кордон та при поверненні у вересні 2024 року з молодшим сином повідомила про відсутність наміру продовжувати шлюб, а також про те, що вона зі старшими дітьми залишиться проживати у Чеській Республіці. За таких обставин подальше спільне життя та збереження шлюбу позивач вважає неможливим та таким, що суперечить інтересам обох сторін. Позивач не заперечує проти проживання старших дітей разом з матір`ю (відповідачем) на території Чеської Республіки. Молодший син виявив бажання повернутися до батька та проживати разом з ним, з чим відповідач не згодна. Позивач відповідально виконує свої батьківські обов`язки. У зв`язку з викладеним позивач звернувся до суду з даним позовом. 19 листопада 2024 року від відповідача [PERSON] до суду надійшла заява про визнання позову, в якій вона позовні вимоги [PERSON] визнала в повному обсязі та не заперечувала проти їх задоволення, при розірванні шлюбу просила залишити їй прізвище - [PERSON] . У заяві також зазначила, що вона у 2022 році виїхала разом з дітьми за кордон та у вересні 2024 року при поверненні разом з молодшим сином [PERSON] повідомила позивача про відсутність наміру продовжувати шлюб, а також про намір залишитись зі старшими дітьми проживати у Чеській Республіці. Молодший син - [PERSON] виявив бажання повернутись до батька та проживати разом з батьком в Україні. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Розглянувши заяву відповідача про визнання позову в частині позовних вимог про встановлення місця проживання дитини, суд ухвалив відмовити у прийнятті визнання відповідачем позову в цій частині та продовжити судовий розгляд справи, оскільки в частині встановлення місця проживання дитини така заява суперечить законодавству України, а саме приписам статті 29 ЦК України, статей 160, 161 СК України, та відсутні передбачені законом підстави для ухваленні рішення про задоволення позову в цій частині. В судовому засіданні 20 листопада 2024 року судом на підставі ст. 53 ЦПК України було постановлено ухвалу, якою замінено третю особу - Управління-служба у справах дітей Центральної адміністрації Дніпровської міської ради на Орган опіки та піклування Центральної адміністрації Дніпровської міської ради. Представник позивача - Мудра І.А. в судове засідання не з`явилась, надала до суду клопотання, в якому просила проводити розгляд справи без її участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилась, у поданій до суду заяві про визнання позову просила проводити розгляд справи без її участі. Представник третьої особи - Волошенюк Г.С. в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи без її участі та прийняти рішення в інтересах дитини, з урахуванням розпорядження голови Центральної адміністрації Дніпровської міської ради № 32-р від 20 січня 2025 року та висновку про недоцільність визначення місця проживання неповнолітнього. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 16 вересня 1995 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Красногвардійської районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб, актовий запис № 494, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 16 вересня 1995 року (а.с. 6). Від подружнього життя сторони мають двох неповнолітніх дітей: син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 22 липня 2008 року Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 657 (а.с. 13 (зворотній бік)); син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 20 листопада 2009 року Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 1166 (а.с. 16). У вказаному свідоцтві про народження батьками дітей зазначені позивач та відповідач. Спільне з відповідачем життя не склалось, оскільки сторони мають різні погляди на шлюб та сім`ю, що робить спільне життя неможливим. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їх неповнолітніх дітей, а тому позовні вимоги [PERSON] в частині розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про встановлення місця проживання дитини - [PERSON] , [INFO] , разом з батьком суд виходить з наступного. Неповнолітній [PERSON] , [INFO] , на теперішній час дійсно проживає разом з батьком - позивачем по справі. Вказані обставини відповідач у поданій нею заяві про визнання позову не заперечувала, а тому відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України вони не підлягають доказуванню. Приписами статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно з Висновком про недоцільність визначення місця проживання неповнолітнього (а.с. 71), затвердженим розпорядженням Голови Центральної адміністрації Дніпровської міської ради № 32-р від 20 січня 2025 року (а.с. 72), орган опіки та піклування Центральної адміністрації Дніпровської міської ради вважає недоцільним визначення місця проживання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з тим, що відповідно до п. 3 ст. 160 Сімейного кодексу України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Так, відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Тобто, у разі спору місце проживання малолітньої дитини (фізичної особи у віці до чотирнадцяти років) визначається органом опіки та піклування або судом, проте при вирішенні вказаного питання, що стосується дитини, яка досягла 14 років, то закон не передбачає можливості вирішення такого спору органом опіки та піклування або судом, оскільки в цьому випадку слід керуватися частиною третьою статті 160 СК України та положеннями частини другої статті 29 ЦК України. Судом встановлено, що на теперішній час неповнолітньому [PERSON] , [INFO] , виповнилось 15 повних років. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Отже, в силу норм чинного законодавства України, а саме в силу ч. 2 ст. 29 ЦК України та ч. 3 ст. 160 СК України, [PERSON] може вільно обирати собі місце проживання з кимось із батьків. Суд не може визначати місце проживання дитини, яка досягла 14 років за позовом когось із батьків, оскільки таке право вибору місця проживання надано законом самій дитині. Такі висновки суду повністю узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 17 травня 2023 року по справі № 351/611/21, а також у постанові Верховного Суду від 02 листопада 2023 року по справі № 592/7624/22. Суд також вважає за необхідне зазначити, що суд не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи. Тобто повинно мати місце не лише визнання позову, а й законні підстави для задоволення позову. В даному випадку визнання відповідачем позову суперечить вимогам закону, зокрема, приписам статті 29 ЦК України, статей 160, 161 СК України, згідно з якими питання визначення місця приживання з одним з батьків може вирішуватись лише щодо дитини, яка не досягла чотирнадцяти років (малолітньої дитини), а також суперечить інтересам самого неповнолітнього [PERSON] , який і сам в будь-який момент може визначати своє місце проживання. Приймаючи до уваги викладене, оскільки передбачені законом підстави для визначення судом місця проживання дитини, якій виповнилось 14 років, відсутні, а неповнолітньому [PERSON] , [INFO] , на теперішній час виповнилось 15 повних років, суд приходить до переконливого висновку, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] в частині встановлення місця проживання дитини слід відмовити. Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до переконливого висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. На підставі ст.ст. 19, 104, 105, 110, 112, 113, 141, 160, 161 СК України, ст. 29 ЦК України та

Outcome: partial