Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-29 00:00:00

26.09.2024 року позивач ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в особі представника Москаленко І.В. звернулися до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитними договорами. В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що у 2020 році та на протязі 2021 року між ТзОВ «ФК «Центр фінансових рішень», ТзОВ «Європейська кредитна група», ТОВ «Інфінанс», ТзОВ «Гоуфінгоу», ТзОВ «Селфі кредит» та [PERSON] було укладено кредитні догови, відповідно до умов яких Товариствами надано відповідачу кредитні кошти. В свою чергу, позичальник зобов`язалася повернути кредити, сплатити проценти за користування ними. На підставі укладених договорів факторингу між вказаними товариствами та ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», ТзОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло право вимоги до боржників, вказаними в реєстрі боржників, зокрема і до відповідача за кредитними договорами. Як зазначив представник позивача в позовній заяві, відповідач кредитні кошти за Договорами у повному обсязі не повернула, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача заборгованість за договорами кредиту в загальному розмірі 87244,30 грн. та судові витрати по справі. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06.11.2024 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання. 19.02.2024 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому в задоволенні позову просила відмовити в повному обсязі посилаючись на те, що в матеріалах справи відсутні й суду не надані будь-які належні, допустимі і достатні докази перерахування кредитних коштів за договорами позичальнику, відсутні й первинні документи, які підтверджують видачу кредитних коштів відповідачу. Надані позивачем розрахунки заборгованості та витяг з реєстру боржників до договору факторингу не можуть вважатись належними доказами на підтвердження наявності заборгованості. Як і відсутні належні та достовірні докази передачі права вимоги до відповідача від первісних кредиторів до позивача. 20.12.2024 року через підсистему «Електронний суд» представник позивача надіслала відповідь на відзив в якому зазначила, що обставини, на які посилається представник відповідача у Відзиві на позовну заяву, як на підстави для відмови у задоволенні позовних вимог - є не обґрунтовані, недоведені, суперечать умовам укладених правочинів, нормам чинного законодавства, ряду правових позицій викладених в Постановах ВСУ, а отже є такими що не підлягають задоволенню та не повинні братися судом до уваги. В судове засідання представник позивача не з`явилася, розгляд справи просила проводити в її відсутність, позовні вимоги задовольнити. В судове засідання відповідач та її представник не з`явилися, на адресу суду представник надіслала заяву в якій справу просила розглядати у відсутність сторони відповідача за наявними в матеріалах справи документами, всі позовні вимоги підтримують. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. При розгляді справи, судом встановлено, що 02.04.2020 року між ТзОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 6264640767, відповідного до умов якого позичальнику надано кредит в розмірі 27407,96 грн, на строк 48 місяці, процентна ставка становить - 2,99 % щомісячних, 11,99 % річних. Спосіб надання кредиту - безготівковим шляхом. В свою чергу, за вказаним кредитом, позичальник зобов`язалася щомісячно, у граничний термін, повертати чергову частину кредиту та сплачувати щомісячні і річні проценти. 07.10.2016 року між ТзОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та АТ «ТАСКОМБАНК» був укладений Договір про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016, відповідно до умов якого, первісний кредитор передає новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами. 04.04.2024 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТзОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № НІ/11/17-Ф, відповідно до умов якого первісний кредитор передає новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим договором. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги до Договору факторингу № НІ/11/17-Ф від 04.04.2024 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до боржника [PERSON] за договором кредиту № 6264640767 на загальну суму заборгованості 38056,82 грн. 08.08.2021 року між ТзОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та [PERSON] було укладено Договір про надання фінансового кредиту № 3241913404/715758. Договір позики підписано електронним підписом позичальника R56144. Відповідно до умов Договору відповідачу надано фінансовий кредит в сумі 3100,00 грн на строк 29 днів, тобто до 05.09.2021 року, процентна ставка 2,5 % на добу, річна відсоткова ставка - 912,50 %. 19.04.2022 року між ТзОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 19042022-Є, відповідно до вимог якого ТзОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» передає за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТзОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до Витягу з реєстру боржників до Договору факторингу № 19042022-Є від 19.04.2022 року, ТзОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» було відступлено, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийнято право вимоги до боржника [PERSON] за договором кредиту № 3241913404/715758 на загальну суму заборгованості 12322,50 грн. 24.07.2021 року між ТзОВ «Інфінанс» та [PERSON] було укладено Договір позики № 0978053366. Договір підписано електронним підписом позичальника, одноразовим ідентифікатором 1s4v9f. Відповідно до умов Договору відповідачу надано фінансовий кредит у сумі 2000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, строком на 16 днів,. Процентна ставка 1.75 % за один день користування кредитом. 24.11.2022 року між ТзОВ «Інфінанс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 24/11-22/2, відповідно до вимог якого ТзОВ «Інфінанс» передає за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТзОВ «Інфінанс» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників між ТзОВ «Інфінанс» і боржниками. Відповідно до витягу з реєстру боржників до Договору факторингу № 24/11-22/2 від 24.11.2022 року, ТзОВ «Інфінанс» було відступлено, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийнято право вимоги до боржника [PERSON] за договором кредиту № 0978053366 на загальну суму заборгованості 21389,98 грн. 12.08.2021 року між ТзОВ «ГОУФІНГОУ» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 3241913404/457365. Договір підписано електронним підписом позичальника, одноразовим ідентифікатором R97625. Відповідно до умов Договору відповідачу надано фінансовий кредит у сумі 2000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, строком на 25 днів, тобто до 05.09.2021 року (п. 1.1, 1.2 Договору). Процентна ставка за користування позикою 2,5 % на добу. 19.04.2022 року між ТзОВ «ГОУФІНГОУ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 19042022-Г, відповідно до вимог якого ТзОВ «ГОУФІНГОУ» передає за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТзОВ «ГОУФІНГОУ» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників між ТзОВ «ГОУФІНГОУ» і боржниками. Відповідно до витягу з реєстру боржників до Договору факторингу № 19042022-Г від 19.04.2022 року, ТзОВ «ГОУФІНГОУ» було відступлено, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийнято право вимоги до боржника [PERSON] за договором кредиту № 3241913404/457365 на загальну суму заборгованості 7750,00 грн. 19.07.2021 року між ТзОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 6755. Договір підписано електронним підписом позичальника, одноразовим ідентифікатором Р081. Відповідно до умов Договору відповідачу надано кредит у сумі 2500,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, строком на 20 дні (п. 1.3, 1.4 Договору). Знижена процентна ставка 0.01 % в день. Стандартна процентна ставка складає 1,90 % в день. Додатком № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 6755 від 19.07.2021 року, сторонами погоджено графік платежів. 29.02.2024 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 29022024, відповідно до умов якого ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» передає за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» і боржниками. Відповідно до витягу з реєстру боржників № 2 до Договору факторингу № 29022024 від 29.02.2024 року, ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» було відступлено, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийнято право вимоги до боржника [PERSON] за договором кредиту № 6755 на загальну суму заборгованості 7725,00 грн. Згідно ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7,12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному статтею 12 цього Закону порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису, визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як зазначив представник позивача, відповідачем були порушенні умови договорів і за нею рахується заборгованість за кредитним договором № 6264640767 від 02.04.2020 року в розмірі 38056,82 грн, яка складається з: заборгованість за основною сумою боргу - 19081,25 грн, заборгованість за відсотками - 3541,65 грн, заборгованість за комісією - 15433,92 грн, за кредитним договором № 3241913404/715758 від 08.08.2021 року в розмірі 12322,50 грн, яка складається з: заборгованість за основною сумою боргу - 3100,00 грн, заборгованість за відсотками - 9222,50 грн, за договором позики № 0978053366 від 24.07.2021 року в розмірі 21389,98 грн, яка складається з: заборгованість за основною сумою боргу - 1999,98 грн, заборгованість за відсотками - 19390,00 грн, за договором позики № 3241913404/457365 від 12.08.2021 року в розмірі 7750,00 грн, яка складається з: заборгованість за основною сумою боргу - 2000,00 грн, заборгованість за відсотками - 5750,00 грн, за кредитним договором № 6755 від 19.07.2021 року в розмірі 7725,00 грн, яка складається з: заборгованість за основною сумою боргу - 2500,00 грн, заборгованість за відсотками - 5225,00 грн. Згідно із ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідачка порушує зобов`язання за даним Договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що відповідач взяті на себе зобов`язання за вищезазначеними договорами не виконав, у передбачений в договорах (суму позики) не повернув, внаслідок чого у нього виникла заборгованість. Таким чином, заборгованість відповідача за кредитним договором № 6264640767 від 02.04.2020 року в розмірі 22622,90 грн, яка складається з: заборгованість за основною сумою боргу - 19081,25 грн, заборгованість за відсотками - 3541,65 грн, за кредитним договором № 3241913404/715758 від 08.08.2021 року в розмірі 12322,50 грн, яка складається з: заборгованість за основною сумою боргу - 3100,00 грн, заборгованість за відсотками - 9222,50 грн, за договором позики № 0978053366 від 24.07.2021 року в розмірі 21389,98 грн, яка складається з: заборгованість за основною сумою боргу - 1999,98 грн, заборгованість за відсотками - 19390,00 грн, за договором позики № 3241913404/457365 від 12.08.2021 року в розмірі 7750,00 грн, яка складається з: заборгованість за основною сумою боргу - 2000,00 грн, заборгованість за відсотками - 5750,00 грн, за кредитним договором № 6755 від 19.07.2021 року в розмірі 7725,00 грн, яка складається з: заборгованість за основною сумою боргу - 2500,00 грн, заборгованість за відсотками - 5225,00 грн, є доведеною, а тому вимога позивача у цій частині підлягає задоволенню. Разом з тим, безпідставними є позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором № 6264640767 за комісією - 15433,92 грн, оскільки відповідно до умов кредитного договору банк надав позичальнику кредит на споживчі цілі, особливості регулювання відносин сторін у даній частині визначаються Законом України «Про захист прав споживачів». Відповідно до статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Рішенням КонституційногоСуду України від 10 листопада 2011 року №15-рп/2011 вбачається, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. За положеннями частини п`ятої статті 11, частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 06 вересня 2017 року по справі № 6-2071цс16 та постанові Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року по справі № 276/4216/16-ц, відповідно до яких, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. У зв`язку з вище вказаним позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за комісією в розмірі 15433,92 грн не підлягають задоволенню. Згідно з вимогами ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 58 ЦПК). Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. У свою чергу відповідачем не надано суду доказів, які б підтверджували належне виконання нею зобов`язань та які б спростовували суму заборгованості перед позивачем. При цьому, суд, при розгляді вказаної справи бере до уваги, що відповідач отримала та користувалася вказаними коштами, що стверджується матеріалами справи, тобто використовувала їх на власний розсуд, а тому суд вважає, що відповідач знала, що кошти взяті в борг та підлягають поверненню на умовах визначених позивачем, як і не спростовано наявності боргу та не наведено власного контр розрахунку, відтак поданий позивачем розрахунок суми боргу суд вважає правильним та таким, що достовірно підтверджує наявну заборгованість відповідача перед позивачем. Враховуючи вищевикладене, оцінивши надані у справі докази, суд дійшов висновку, що факт неналежного виконання відповідачем умов кредитних договорів знайшов своє підтвердження при розгляді справи і є підставою, відповідно до змісту договору, наданого позивачем розрахунку боргу та вимог чинного законодавства для часткового задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 2492,04 грн.

Outcome: partial