Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-21 00:00:00

25.10.2024\~року [PERSON] \~звернулася до\~суду з\~позовною заявою\~в якій\~просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] на земельну ділянку, яка належала останньому на праві спільної сумісної власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно індексний номер 34278063 від 27.02.2015 року, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5310900000:50:028:0381 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0906 га. На підтвердження позовних вимог [PERSON] вказала, що рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 23 травня 2022 року по справі № 541/3443/21 за її позовом до Миргородської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом на 17\\50 часток земельної ділянки, треті особи, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] встановлені наступні обставини: « [INFO] помер чоловік позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 15.12.2020 (а.с.8). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, зокрема, на 17/50 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, та частку в спільній сумісній власності на земельну ділянку кадастровий номер 5310900000:50:028:0381 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), які знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до спадкової справи 06.09.2021 [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Миргородського міського нотаріального округу Полтавської області Пазинича Р.В. із заявою про прийняття спадщини (а.с.51 зворот, 52). Інші спадкоємці, діти померлого, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] 15.06.2021 відмовилися від прийняття спадщини (а.с.38, 42 зворот, 43 зворот). 06 вересня 2021 року [PERSON] приватним нотаріусом Миргородського міського нотаріального округу Полтавської області Пазиничем Р.В. видане свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спадкового майна - 17/50 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10). 06 вересня 2021 року постановою приватного нотаріуса Миргородського міського нотаріального округу Полтавської області Пазиннча Р.В., [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , , так як частка померлого [PERSON] не виділена (а.с. 12). Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 27.02.2015 року та витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 04.11.2021 земельна ділянка, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5310900000:50:028:0381 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0906 га належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [PERSON] , [PERSON] (а.с. 13-19)». [PERSON] померла [INFO] , спадкоємцем майна якої є її чоловік [PERSON] . Право спадкодавця на частку в спільній сумісній власності на земельну ділянку 27 лютого 2015 року зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та в Державному земельному кадастрі. Спадкодавець [PERSON] був співвласником земельної ділянки, яка належала декільком особам на праві спільної сумісної власності без визначення часток, і це право перейшло до неї (позивача). За життя [PERSON] поділ або виділення його частки земельної ділянки не проводився, тому до неї (позивача) не перейшло право власності на частку земельної ділянки в порядку спадкування. Вважала, що позовні вимоги щодо визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом у визначеному розмірі, а саме у розмірі 17/50 частин вказаної земельної ділянки, є помилковими і тому в неї відсутні умови для одержання в органах нотаріату свідоцтва про право на спадщину і вона змушена звернутися до суду з вказаним позовом. Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 30.10.2024 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання (а.с.50). 28.11.2024 року від представника позивача [PERSON] адвоката Тарасенко В.С. надійшла заява про уточнення позовних вимог , в якій остання просила суд визнати за [PERSON] право спільної сумісної власності в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] на земельну ділянку, яка належала останньому на праві спільної сумісної власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно індексний номер 34278063 від 27.02.2015 року, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5310900000:50:028:0381 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0906 га. 28.11.2024 підготовче судове засідання закрито, справу було призначено до судового розгляду (а.с.89). Позивач надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити (а.с.72). Представник позивача адвокат Тарасенко В.С. надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити (а.с. 96-97 ). Представник відповідача Миргородської міської ради надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, просив їх задовольнити (а.с.86-87). Відповідач [PERSON] надала заяву в якій позовні вимоги [PERSON] визнала і не заперечувала проти їх задоволення (а.с.75). Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] надали заяви про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позовних вимог не заперечували (а.с.93-95). Представник відповідача [PERSON] - адвокат Акрітов К.К. надав заяву про розгляд справи без його участі та участі його довірителя, проти задоволення позовних вимог не заперечував (а.с. 98-100). В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ст.247 ч.2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.ч.1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За положенням ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено статтею 5 ЦК України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання. Зміст конституційного права особи на звернення до суду за захистом своїх прав визначений статтею 16 ЦК України, відповідно до приписів якої, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, при цьому, способами захисту цивільних прав і інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Судом встановлено, що [INFO] помер чоловік позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 15.12.2020. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, зокрема, на 17/50 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, та частку в спільній сумісній власності на земельну ділянку кадастровий номер 5310900000:50:028:0381 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), які знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до спадкової справи 06.09.2021 [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Миргородського міського нотаріального округу Полтавської області Пазинича Р.В. із заявою про прийняття спадщини. Інші спадкоємці, діти померлого, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] 15.06.2021 відмовилися від прийняття спадщини. 06 вересня 2021 року [PERSON] приватним нотаріусом Миргородського міського нотаріального округу Полтавської області Пазиничем Р.В. видане свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спадкового майна - 17/50 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . 06 вересня 2021 року постановою приватного нотаріуса Миргородського міського нотаріального округу Полтавської області Пазинича Р.В., [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , так як частка померлого [PERSON] не виділена. Всі ці обставини встановлені рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 23.05.2022 року, яке набрало законної сили 28.06.2022 року (а.с.10-12). Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 27.02.2015 року та витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 03.07.2024 земельна ділянка, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5310900000:50:028:0381 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0906 га належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.18-28). Померлий [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не укладали договір про поділ нерухомого майна (земельної ділянки), що є у спільній сумісній власності. Так як співвласник земельної ділянки [PERSON] є померлим, тому нотаріус не має змоги визначити склад спадкового майна, а саме частку померлого у вище зазначеній земельній ділянці. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 86 ЗК України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Частиною 1 ст. 131 ЗК України також передбачена можливість набуття права власності на земельну ділянку на підставі успадкування. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. п. 10, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» згідно ст. 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта. Згідно ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. Верховний Суд дійшов правового висновку, викладеного в постанові від 16 вересня 2021 року у справі справа № 464/1663/18 (провадження № 61 -9410 св 19): «У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суд за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку коли це право оспорюється або не визнається іншої особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності». Аналогічний висновок викладений і в Постанові Верховного Суду від 28 липня 2021 року по справі № 346/5216/18 (провадження № 61-3050св21). Спадкодавець [PERSON] був співвласником земельної ділянки, яка належала декільком особам на праві спільної сумісної власності без визначення часток, це право перейшло до позивача. Частиною 2 статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Враховуючи викладене і відсутність іншого способу відновлення порушеного права, позивачка обґрунтовано звернулася з позовом до суду за захистом порушеного права шляхом визнання за нею права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом , а тому суд, в силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В зв`язку з тим, що позивач не заявляє вимог про стягнення з відповідачів на його користь судових витрат, суд,

Outcome: approved