Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-16 00:00:00

позивачка через свого представника - адвоката Волощука В. В. звернулась до Гайворонського районного суду Кіровоградської області з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок злочину, яким просить стягнути з відповідача на користь позивачки в якості відшкодування 9491,94 грн. матеріальної шкоди завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а саме витрат на лікування, 50000,00 грн. моральної шкоди завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та судові витрати по справі. Позов обґрунтований тим, що вироком Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 21.11.2023 [PERSON] було визнано винним за ч. 2 ст. 125 КК України та призначено покарання в розмірі 90 (дев`яноста) неоподаткованихо мінімуму доходів громадян, що становить 1530 гривень. Вирок набрав законної сили 22.12.2023. Вказаним вироком Гайворонського районного суду Кіровоградської області встановлено, що 12.08.2022 року близько 12 год. 00 хв. між [PERSON] та [PERSON] які перебували на території домоволодіння по [ADDRESS] на грунті тривалих неприязних відносин виник конфлікт між ними, в результаті якого в подальшому [PERSON] наніс тілесні ушкодження [PERSON] а саме: закриту черепно-мозкова травма, струс головного мозку, закритого перелому кісток носа та синців на обличчі, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, позивачка проходила курс лікування, на що нею було витрачено 9491,94 грн. Крім того, зазначив, що внаслідок протиправних дій відповідача, позивачці завдано моральної шкоди яка полягає у душевних стражданнях в наслідок протиправних дій відповідача, які призвели до значного емоційного болю позивачки, що вона зазнала під час лікування, пережила стрес викликаний хвилюванням за своє життя, оскільки після лікування відчувала болі в грудях під час дихання та болю в області носа після отриманих тілесних ушкоджень від відповідача, який наніс їй сильних ударів позбавлення можливостей реалізації своїх звичок і бажань, необхідність відвідування органів досудового розслідування, підготовку заяв та судових позовів, вимушених змін в організації побуту. Розмір компенсації моральної шкоди вона оцінює в сумі 50000,00 грн. У поданному відзиві відповідач визнав позов частково, просив відмовити в стягненні 9491,94 грн. матеріальної шкоди, що не підтверджена належними та допустимими доказами, так як наявність копій чеків за 2022 та 2023 роки не дають підстав для задоволення позову в цій частині. Погодився з заподіянням моральної шкоди, однак розмір компенсації оцінив в 1000,00 грн. Ухвалою судді Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 18 листопада 2024 року було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. 16.12.2024 від представницею відповідача подвно відзив. 19.12.2024 справу знято з розгляду в зв`язку з відрядженням судді. 17.01.2025 справу розглянуто по суті за участю представників сторін. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позові, а також те, що при винесенні вироку [PERSON] факт вчинення злочину не визнав та перед потерпілою не вибачився, не примирився з нею, вона відчувала фізичний біль та моральні страждання, а також люди бачили її синці ї їй було соромно за це, а тому просить суд стягнути зазначену моральну шкоду . Представник відповідача в судовому засіданні частково визнала вимоги в частині відшкодування моральної шкоди в розмірі 1000 грн, в іншій частині позовних вимог просила відмовити вказавши, що квитанції на придбання ліків не підтверджені призначеннями лікаря, а квитанція за консультацію лікаря [PERSON] від 13.08.2022, яка є гінекологом не має відношення до справи. Вивчивши письмові матеріали справи, вислухавши думку представника позивача, відповідача та його представника, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Судом встановлено, що вироком Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 21.11.2023 по справі № 385/1535/13 [PERSON] було визнано винним за ч. 2 ст. 125 КК України та призначено покарання в розмірі 90 (дев`яноста) неоподаткованого мінімуму доходів громадян, що становить 1530 гривень. Вирок набрав законної сили 22.12.2023. Цивільний позов залишено без розгляду. Як вбачається, з вироку Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 21.11.2023 по справі № 385/1535/13, 12.08.2022 року близько 12 год. 00 хв. між [PERSON] та [PERSON] які перебували на території домоволодіння по [ADDRESS] на грунті тривалих неприязних відносин виник конфлікт між ними, в результаті якого в подальшому [PERSON] наніс тілесні ушкодження [PERSON] а саме: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, закритого перелому кісток носа та синців на обличчі, що спричинило короткочасний розлад здоров`я (а.с. 5-7). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 82 ЦПК України). Таким чином, вина [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення є встановленою та не підлягає доведенню, оскільки у суду відсутні сумніви щодо достовірності зазначених обставин та дій встановлених вироком Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 21.11.2023. Відповідно до ч. 1 ст. 15 та п. 8 і 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одними із способів захисту цивільного права є відшкодування збитків, інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ч.7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно з ч. 1, ч. 3 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Шкода, завдана потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, компенсується йому за рахунок Державного бюджету України у випадках та порядку, передбачених законом. Відповідно до ч.7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на підтвердження відшкодування матеріальної шкоди було надано фіскальні чеки на загальну суму 9491,94 грн. за нанадання консультації, придбання медикаментів, лікарських засоби та матеріали медичного призначення ( а.с. 8-12). Вирішуючи питання про стягнення матеріальної шкоди, суд зауважує, що обов`язок доказування розміру матеріальної шкоди покладається на позивача. Оцінивши надані позивачем докази, суд вважає, що матеріальна шкода в розмірі 9491,94 грн, стягненню з відповідача підлягає частково, а саме на суму 580,00 грн, яка вказана в чеку від 27.09.2023 (а.с. 10) так як препарати зазначені в даному чеку повністю відповідають призначеному лікуванню, згідно виписного епікризу лікування [PERSON] , яка знаходилась на стаціонарному лікуванні з 26.09.2023 по 06.10.2023 (а.с. 13), а щодо решти інших чеків позивачкою суду не було надано доказів того, чи придбані ліки відповідають призначенню лікаря та у зв`язку з чим, чи були ці витрати необхідними для відновлення здоров`я позивача через протиправні дії відповідача. Крім того суд не бере до уваги «Товарний чек № 1» від 13.08.2022 виданий ФОП [PERSON] за первинну консультацію лікаря в розмірі 300 гривень (а.с. 14), оскільки позивачкою не доведено, що таке звернення відбувалось у зв`язку з обставинами, викладеними в вироці суду від 21.11.2023. Враховуючи викладене,\~суд вважає\~що вимоги\~позивачки щодо\~стягнення матеріальних\~збитків,\~завданих внаслідок\~вчинення кримінального\~правопорушення підлягають\~частковому задоволенню,\~в розмірі 580,00 грн. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 50000,00 грн то судом встановлено наступне. Стаття 3 Конституції України визначає, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України). Відшкодування шкоди - один з найважливіших інститутів сучасної правової науки. У законодавстві України передбачено два види шкоди, що підлягає відшкодуванню - шкоду матеріальну і шкоду моральну. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України). Частиною 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Закон пов`язує виникнення права на компенсацію моральної шкоди з випадками порушення прав особи. Отже моральна шкода підлягає відшкодуванню незалежно від майнової шкоди, ЦК не встановлює ні мінімального, ні максимального розміру відшкодування моральної шкоди. Безумовно, моральну шкоду неможливо компенсувати в повному обсязі, оскільки немає і не може бути точних критеріїв майнового вираження щиросердечного болю, честі, гідності особи, тому будь-який її розмір буде мати суто умовне вираження. Критерії оцінки, якими можна керуватися при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, різноманітні. Головне - щоб за їх допомоги можна було вимірити глибину і тривалість страждань (для людей). Оскільки відшкодування моральної шкоди є компенсацією за втрати немайнового характеру, вона відшкодовується одноразово. Як роз`яснено судам в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у принижені честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зав`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Практикою Європейського суду з прав людини визнана презумпція моральної шкоди. Тобто в разі порушення майнових або цивільних прав «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина повинна відчути страждання (моральну шкоду). Згідно практики Європейського суду з прав людини завжди призначається компенсація за порушення прав людини. Право на відшкодування з урахуванням практики Європейського суду з прав людини повинно носити ефективний характер, і має на меті не тільки покриття шкоди завданої потерпілій стороні, а також є засобом попередження з боку відповідача вчинення порушень прав, отже має бути відчутним не тільки для позивача, але й для відповідача, що спонукало б відповідача вживати заходів щодо зміни практики нехтування положеннями законодавства. Отже в судовому засіданні є доведеним той факт, що позивачці були спричинені моральні страждання [PERSON] , які призвели до погіршення здоров`я, а тому, враховуючи конкретні обставини справи, глибину заподіяної моральної шкоди, характер та обсяг душевних, психічних та фізичних страждань, яких зазнала позивачка, враховуючи завдані тілесні ушкодження, що спричинила емоційний біль позивачки, що вона зазнала під час лікування, пережила стрес викликаний хвилюванням за своє життя, та біль після отриманих тілесних ушкоджень від відповідача, позбавлення можливостей реалізації своїх звичок і бажань, необхідність відвідування органів досудового розслідування, підготовку заяв та судових позовів, вимушених змін в організації побуту суд вважає, що сума компенсації моральної шкоди у розмірі 20000,00 грн є достатнім розміром відшкодування спричиненої моральної шкоди. При цьому вказаний розмір, на думку суду, не сприятиме безпідставному збагаченню позивачки. Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129). Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків. Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до ст. 8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом. Приймаючи до уваги викладене вище, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, а саме до стягнення з відповідача на користь позивача відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 580,00 грн. та моральної шкоди в розмірі 20000,00 грн, оскільки вважає, що відповідач повинен відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, як особа яка завдала позивачу шкоди його здоров`ю. Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи. Отже позивачка звільнена від сплати судового збору за даним позовом, ціна якого обчислюється з суми всіх вимог майнового характеру. Відповідно до вимог статті 141\~ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 418,95 грн (20580,00 х 100% : 59491,94 = 34,59%; 1211,00 : 100% х 34,59% = 418,95 грн). А тому відповідно до статей 133 та 141 ЦПК України, ухвалюючи рішення суд присуджує стягнути з відповідача на користь держави витрати по сплаті судового збору в розмірі 418 грн 95 коп. Відповідно до частин 1, 2 статті 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. Згідно з п. 5 ч. 7 ст. 265 ЦПК України у разі необхідності в резолютивній частині також вказується про призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати, дату, час і місце його проведення; строк для подання стороною, за клопотанням якої таке судове засідання проводиться, доказів щодо розміру понесених нею судових витрат. Враховуючи наведене, оскільки представником позивача до видаження суду до нарадчої кімнти у справі подано заяву про, те що ним до суду буде подано, протягом п`яти днів з дня винесення рішення, докази понесених судових витрат по справі, а тому питання про судові витрати, понесені позивачкою, слід вирішити після ухвалення рішення по суті позовних вимог, визначивши позивачці строк для подання доказів щодо розміру понесених нею судових витрат.

Outcome: partial