Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-27 00:00:00

Заявник звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва із заявою в якій просить встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] разом із спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . В обгрунтування заяви заявник вказує, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Заявник вказує, що звернувшись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії через відсутність документів, які б підтверджували факт прийняття заявницею спадщини після смерті матері. Заявник вказує, що на момент смерті [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Після початку повномасштабного вторгнення рф на територію України заявником разом з матір`ю [PERSON] виїхали до [ADDRESS] де проживали разом до дня смерті [PERSON] . Встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем заявнику необхідно для реалізації її спадкових прав. Представник заявника просила розглядати за її відсутності, вимоги заяви підтримує в повному обсязі. Представник заінтересованої особи надав заяву в якій просив розглядати справу за його відсутності, проти задоволення заяви не заперечує. Дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що вимоги заяви підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом досліджено свідоцтво про народження серії [NUMBER] згідно якого [PERSON] народилась [INFO] , в графі батько [PERSON] , мати [PERSON] . Судом досліджено свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] згідно якого [PERSON] 19 вересня 1981 року уклала шлюб з [PERSON] внаслідок чого змінила прізвище на « [PERSON] ». Судом досліджено свідоцтво про смерть серії [NUMBER] згідно якого [PERSON] помер [INFO] . Судом досліджено свідоцтво про смерть серії [NUMBER] згідно якого [PERSON] померла [INFO] , місце смерті Івано-Франківська область, Верховинський район, с. Гринява. Судом досліджено постанову приватного нотаріусу Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області Краснової С.М. від 10.09.2024 року згідно якого [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини та відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем. Судом досліджено довідку Білоберізької сільської ради Гринявського старостинського округу № 405 від 12 вересня 2024 року згідно якої повідомлено, що [PERSON] була взята на облік як внутрішньо переміщена особа 02.04.2022 року та проживала на території [ADDRESS] по 01.06.2022 рік. Судом досліджено довідку Білоберізької сільської ради Гринявського старостинського округу № 406 від 12 вересня 2024 року згідно якої повідомлено, що [PERSON] була взята на облік як внутрішньо переміщена особа 02.04.2022 року та проживала на території [ADDRESS] , яка померла [INFO] . Проживала [PERSON] разом з дочкою [PERSON] в господарстві [PERSON] . Судом досліджено копію карти виїзду швидкої медичної допомоги № 323 від 07.04.2022 року до [PERSON] (с. Гринява, Верховинський район). Карта містить підпис [PERSON] про відмову від госпіталізації [PERSON] до медичного закладу. Судом досліджено лист Верховинського районного відділення поліції ГУНП в Івано-Франківській області від 22.09.2024 року згідно якого повідомлено, що дійсно 07.04.2022 року до Верховинського районного відділення поліції надійшло повідомлення від [PERSON] , [INFO] з приводу смерті матері [PERSON] , що мало місце в житловому будинку за місцем тимчасового проживання в с. Гринява, Верховинського району Івано-Франківської області. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що заявник [PERSON] доглядала за своїми батьками. Батько заявниці помер [INFO] . На початку війни заявник знаходилась в с. Киселівка Миколаївської області, а потім разом з матір`ю поїхала на захід України. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що знає заявника з 2017 року. Свідок вказала, після початку війни заявник та її мати виїхали. Заявник вказала, що [INFO] мати заявника померла в той час коли вони вже з заявником перебували в Івано-Франківській області. Згідно ч.1ст.293ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. На підставі ч. 3, 5ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленогостаттею 1270цього Кодексу(шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У відповідності до роз`яснень викладених у пункті 23постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування` від 30.05.2008 року №7 якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. З положень ч. 2 ст.1220 ЦК України вбачається, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, із якого вона оголошується померлою. Згідно зіст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбаченихКонституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З наведеного слід дійти висновку про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст.1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів. Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України № 6-7165св09 від 03 листопада 2010 року, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6048327св14 від 11 листопада 2015 року, ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-20158св15 від 21 жовтня 2015 року. Факт постійного проживання заявника на час відкриття спадщини разом з померлим [PERSON] необхідно для того, щоб реалізувати свої спадкові права та успадкування майна померлої. Під час розгляду справи судом встановлено, що заявник та її мати [PERSON] на час відкриття спадщини ( [INFO] ), постійно проживали за адресою [ADDRESS] . За таких обставин суд вважає, що встановлення факту постійного проживання , не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси осіб та має для заявника юридичне значення, а тому підстав для відмови у задоволенні заяви, судом не встановлено. Отже, суд вважає, що заяву [PERSON] про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем слід задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved