Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-26 00:00:00

06.11.2024 адвокат Пономаренко Олег Леонтійович, діючи в інтересах позивача, звернувся до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області з позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Новомосковський відділ державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про стягнення заборгованості по виплаті аліментів. Позов мотивує тим, що 01.09.2019 позивач вступила на навчання на денне відділення до Національного університету «Запорізька політехніка» за спеціальністю Політологія. Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 01.11.2020 з відповідача [PERSON] стягувалися аліменти на утримання позивача [PERSON] , як повнолітньої особи, яка продовжує навчання, у розмірі 2000 грн. щомісячно на період навчання, але не більше ніж до 23 років. Виконавчий лист було направлено на виконання до Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі (до реорганізації Магдалинівське відділення державної виконавчої служби). Позивач закінчила навчання 30.06.2023 і отримала диплом бакалавра. З моменту набрання рішення законної сили відповідач аліменти сплачував епізодично, чим допустив порушення покладеного на нього обов`язок матеріального забезпечення повнолітньої дитини. Станом на 01.07.2023 відповідач має перед позивачем заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 30558,10 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості, наданим відділом ДВС. До цього часу заборгованість по сплаті аліментів в добровільному порядку не сплачена. Просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] заборгованість по виплаті аліментів у розмірі 30558,10 грн. Ухвалою суду від 18.11.2024 відкрито провадження у цивільній справі у порядку спрощеного позовного провадження, справу призначено до розгляду у судовому засіданні з викликом сторін, відповідачу запропоновано подати відзив на позов. Представник позивача адвокат Пономаренко О.Л. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві, просив позов задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до вимог процесуального закону, заяв та клопотань до суду не надавав. Представник третьої особи старший державний виконавець Михайлінчик В.М. у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до вимог процесуального закону, надав заяву про розгляд справи без його участі, щодо позову не заперечує. Оскільки відповідачем не було надано відзив на позов, тому суд приймає до уваги лише надані докази позивачем. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України,\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:\~1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;\~2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;\~3) відповідач не подав відзив;\~4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів, ухваливши заочне рішення. Представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Вислухавши доводи представника позивача, дослідивши письмові докази, повно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Стаття 15 ЦК України\~закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої\~статті 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою\~статті 5 ЦПК України\~встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Сімейним кодексом України\~визначено право та способи захисту у спорах про стягнення аліментів, а також у спорах про стягнення заборгованості з аліментів. Згідно ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно ч.\~1,\~ч.\~2\~ст.\~199\~СК України\~якщо повнолітні\~дочка,\~син продовжують\~навчання і\~у зв`язку\~з цим\~потребують матеріальної\~допомоги,\~батьки зобов`язані\~утримувати їх\~до досягнення\~двадцяти трьох\~років за\~умови,\~що вони\~можуть надавати\~матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182\~цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Порядок стягнення аліментів визначено у\~статті 71 Закону України від 02 червня 2016 року N 1404-VIII "Про виконавче провадження"\~(далі -\~Закон N 1404-VIII), а також у статтях\~194 - 197,\~274 СК України. Згідно ч. 1 ст. 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання. Згідно ч. 3 ст. 187 СК України заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до\~статті 187\~цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Згідно з частиною першою\~статті 187 СК України один\~із батьків може подати заяву за місцем роботи, місцем виплати пенсії, стипендії про відрахування аліментів на дитину з його заробітної плати, пенсії, стипендії у розмірі та на строк, які визначені у цій заяві. Вказані норми матеріального права визначають порядок стягнення аліментів за виконавчим листом за минулий час та заборгованості за аліментами, що утворилася при їх відрахуванні, за заявою платника, поданою відповідно до\~статті 187 СК України, і саме в цьому випадку закон передбачає право на звернення до суду та стягнення заборгованості за аліментами. Стягнення ж заборгованості за аліментами, які вже стягуються на підставі судового рішення, закон не передбачає. Суд, при наявності спору може лише визначити розмір такої заборгованості, яка має бути стягнена в межах виконавчого провадження, при виконанні рішення суду про стягнення аліментів, і ухвалення окремого (додаткового) рішення суду про стягнення цієї заборгованості не потребує. За правилами ст. 195 СК України та ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Таким чином, при відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. Аналогічні висновки наведені в постанові Верховного Суду України викладені під час розгляду справи №6-850св17. Судом встановлено, що на підставі виконавчого листа, виданого Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області від 01.10.2020 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з 28.07.2020 і до досягнення нею 23 років або до припинення нею навчання. (а.с. 6). Згідно розрахунку заборгованості, наданого Новомосковським відділом державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) заборгованість по аліментам станом на липень 2023 складає 30\~558,10 грн. (а.с. 7-9). З матеріалів справи вбачається, що будь-яких належних у і допустимих доказів того, що наведений державним виконавцем розрахунок заборгованості по аліментам є неправильним, або існує рішення суду, яким такий розрахунок визнаний недійсним та визначена інша сума заборгованості за вказаний в позовній заяві період, суду надано не було. Таким чином, для стягнення заборгованості за аліментами, які стягуються на підставі судового рішення, законодавець не вимагає окремого рішення суду про стягнення такої заборгованості, а встановлює порядок її стягнення в межах виконавчого провадження за рішенням суду про стягнення аліментів. В рамках даної справи заявлені вимоги про стягнення заборгованості по сплаті аліментів, а не про обчислення розміру заборгованості по сплаті аліментів. Дії державного виконавця, пов`язані із обчисленням розміру заборгованості із сплати аліментів та складенням відповідного розрахунку не оскаржувалися. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 10.04.2024 №761/43598/21 суд, за наявності спору, може лише визначити розмір заборгованості і ухвалення рішення про стягнення заборгованості не потрібно. Виходячи з наведених положень сімейного законодавства та Закону України «Про виконавче провадження» у контексті обставин даної справи, сам факт наявності у відповідача заборгованості по аліментах за вказаний період, обчисленої згідно з довідкою-розрахунком державного виконавця, розмір якої на час ухвалення цього рішення не оспорений ні стягувачем, ні боржником у порядку, встановленому законом, не може бути прийнятий судом в якості підстав для стягнення цієї заборгованості у судовому порядку за окремим рішенням суду. За таких обставин, у суду немає підстав вважати порушеним право позивача на отримання заборгованості по аліментам у порядку, визначеному ст.194-195 СК України, ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», а тому правові підстави для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за аліментами на період навчання відсутні. Таким чином, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених поданими доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Відповідно до вимог п. 2 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Outcome: dismissed