Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-27 00:00:00

24.01.2025 Комунальне некомерційне підприємство «Клінічний заклад з надання психіатричної допомоги «Психіатрія» (надалі - КНП «Психіатрія») звернулось до Подільського районного суду м. Києва із заявою про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку [PERSON] , [INFO] . Заява обґрунтована тим, що 23.01.2025 о 15:00 до КНП «Психіатрія» за направленням спеціалізованої психіатричної бригади № 13, рапортом поліції (ст. лейтенант № 0176475) госпіталізовано [PERSON] , [INFO] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] . Підставою для госпіталізації стало погіршення психічного стану, неадекватна та агресивна поведінка, обумовлена параноїдною симптоматикою. Із анамнезу: з даних медичної документації приймального відділення та рапорту поліції відомо: 23.01.2025 о 12 год. 41 хв. патрульна поліція отримали виклик «хуліганство». Прибувши на місце події було виявлено громадянина [PERSON] , [INFO] , який поводив себе агресивно, погрожував фізичною розправою оточуючим та собі, погрожував розстрілом, розповідав про речі, яких не існує, своїми діями створював загрозу собі та оточуючим. На місце була викликана бригада СПБ № 13, яка за рапортом поліції госпіталізувала пацієнта до КНП «Психіатрія» з діагнозом «Параноїдний синдром». Госпіталізований у примусовому порядку. З документів, які були наявні у пацієнта відомо, що він писав численні скарги в ДБР, Уповноваженому Верховної Ради України з прав людини, у зв`язку зі «зрадою зі сторони людей, які працюють у правоохоронних органах, проханням покарати зрадників». Звинувачував керівництво даних органів у тому, що ті «перебувають у банді, яка вбиває людей у масовому порядку». Пацієнт категорично відмовляється надавати інформацію про рідних. Отримати контакти осіб, з якими можна зв`язатись з приводу його знаходження на лікуванні, не вдалося. У зв`язку з чим пацієнт поданий у розшук. 24.01.2025 о 09 год. 10 хв. [PERSON] був оглянутий консиліумом лікарів у складі: заступника директора [PERSON], зав. від. № 6 [PERSON] , лікаря-психіатра [PERSON] у зв`язку з відмовою від стаціонарного лікування. Згідно з заключенням консиліуму комісія встановила, що пацієнт страждає на психічний розлад у вигляді: «Гострий психотичний розлад неуточнений. Параноїдний синдром. F23.9». У зв`язку з категоричною відмовою пацієнта від стаціонарного лікування, враховуючи те, що [PERSON] є не критичним до власного психічного стану, вчиняє та виявляє наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для себе та оточуючих, КНП «Психіатрія» вважає, що [PERSON] потребує госпіталізації в примусовому порядку. Ухвалою суду від 24.01.2025 заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, а також залучено до участі у справі адвоката з Північного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги для представництва інтересів [PERSON] . У судовому засіданні 27.01.2025 встановлено, що у [PERSON] відсутні документи, які посвідчують його особу, він не називає родичів, які б могли підтвердити його анкетні дані, що унеможливлює судовий розгляд справи. Відтак, для отримання інформації з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Управління ДМС України у Житомирській області відносно [PERSON] , розгляд справи було відкладено на 28.01.2025. У судовому засіданні 28.01.2025 встановлено, що перевіркою за обліками відомчої інформаційної системи ДМС та УДМС у Житомирській області не виявлено відомостей про оформлення паспорта громадянина України, реєстрацію або зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання на території Житомирської області особи [PERSON] , [INFO] (лист Управління Державної Міграційної служби України в Житомирській області № 1801.2-358/18.3-25 від 27.01.2025). Разом з тим, з Меленівської сільської ради Житомирської області отримано інформацію про те, що дійсно [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Дата його народження: [INFO] , РНОКПП [NUMBER] . Він не має паспорта громадянина України. Його рідний брат - [PERSON] виїхав на постійне місце проживання закордон. Про інших родичів [PERSON] їм не відомо. Згідно з відповіддю № 1070060 від 28.01.2025 щодо підтвердження відповідності реєстраційних даних фізичної особи даним Державного реєстру фізичних осіб-платників податків наявні відомості про [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] . В судовому засіданні 28.01.2025 представник заявника [PERSON] підтримала заяву про примусову госпіталізацію особи до психіатричного стаціонару з підстав, викладених у заяві. Уточнила, що слід вважати вірним вимоги КНП «Психіатрія» щодо госпіталізації [PERSON] , [INFO] , у примусовому порядку. Також зазначила, що психічний стан [PERSON] з моменту госпіталізації до КНП «Психіатрія» дещо покращився і він згадав дату свого народження, а саме [INFO] . Однак, пацієнт і надалі потребує лікування у психіатричному закладі. В судовому засіданні особа, відносно якої вирішувалось питання надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, [PERSON] заперечував проти задоволення заяви. Представник особи, відносно якої вирішувалось питання надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, адвокат Клименко М.С. підтримав примусову госпіталізацію [PERSON] , посилаючись на висновки консиліуму лікарів від 24.01.2025 та доводи лікаря-психіатра [PERSON] , надані в судовому засіданні. Прокурор Павліченко В.О. у судовому засіданні заперечила щодо задоволення заяви КНП «Психіатрія» про госпіталізацію особи у примусовому порядку для лікування. Зазначила, що безумовно [PERSON] потребує лікування у психіатричному закладі, однак підстави, визначені ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», для госпіталізації до психіатричного закладу в примусовому порядку в даному випадку відсутні. Заслухавши доводи та пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи оцінивши зібрані по справі докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить висновку про відсутність підстав для задоволення заяви, виходячи з наступного. Звернення КНП «Психіатрія» до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу в примусовому порядку обумовлене поведінкою останнього, яка мала місце 23.01.2025, та наявністю психічного розладу, встановленого психіатричним оглядом особи. У відповідності до положень Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожний має право на свободу та особисту недоторканість. Ніхто не може бути позбавлений свободи не інакше ніж у випадках і в порядку, встановленому законом. Положеннями ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» визначено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права. Відповідно до ст. 3 Конституції України, людина її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Частиною 2 ст. 28 Конституції України передбачено, що жодна людина без її вільної згоди не може бути піддана медичним, науковим чи іншим дослідам. Згідно із ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу доки наявність такого розладу не буде встановлена на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Згідно із ст. 4 Закону України «Про психіатричну допомогу» психіатрична допомога надається на основі принципів законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності та відповідно до сучасного рівня наукових знань, необхідності й достатності заходів лікування з мінімальними соціально - правовими обмеженнями. Нормою ст. 7 Закону України «Про психіатричну допомогу» встановлюються підстави діагностики психічного розладу та лікування особи, яка страждає на психічний розлад. Забороняється визначати стан психічного здоров`я особи та встановлювати діагноз психічних розладів без психіатричного огляду особи, крім випадків проведення судово -психіатричної експертизи посмертно. Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 11 Закону України «Про психіатричну допомогу», психіатричний огляд проводиться з метою з`ясування: наявності чи відсутності в особи психічного розладу, потреби в наданні їй психіатричної допомоги, а також для вирішення питання про вид такої допомоги та порядок її надання. Рішення про проведення психіатричного огляду особи без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника приймається лікарем - психіатром за заявою, яка містить відомості, що дають достатні підстави для такого огляду. Із заявою можуть звернутись родичі особи, яка підлягає психіатричному огляду, лікар, який має будь - яку медичну спеціальність, інші особи. Як встановлено судом, згідно з висновком консиліуму лікарів-психіатрів КНП «Психіатрія» від 24.01.2025 [PERSON] встановлено діагноз: «Гострий психотичний розлад, неуточнений. Параноїдний синдром. F 23.9». Суд вважає, що термін «Душевнохворий» не має чіткого визначення, оскільки психіатрія це сфера, яка включає в себе і медичні, і соціальні фактори. Однак, цей термін не може бути використаний таким чином, щоб дозволити госпіталізувати особу в недобровільному порядку тільки тому, що її уявлення та поведінка відхиляються від загальноприйнятих норм. Аналогічну позицію висловив Європейський Суд з прав людини в справі Winterwerp v. The Netherlands, від 24 жовтня 1979, SeriesAno. 33, S:37. Високий Суд висловив думку, для того щоб були дотримані вимоги законності позбавлення свободи в сенсі ст. 5 Конвенції, повинні бути дотримані три основних принципи: по-перше, госпіталізована особа має бути визнана з точки зору об`єктивних медичних показників такою, що страждає на психічне захворювання, за виключенням невідкладної психіатричної допомоги; по-друге, захворювання має бути такого ступеню, щоб вимагати недобровільної госпіталізації; по-третє, захворювання повинно продовжуватись на протязі періоду госпіталізації. Відповідно до ч. 3 ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених ст.14 цього закону. Порядок примусової госпіталізації визначено ст.16 цього ж Закону, в якій зазначено, що особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, підлягає обов`язковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів психіатричного закладу для прийняття рішення про доцільність госпіталізації. У випадках, коли госпіталізація особи до психіатричного закладу в примусовому порядку визнається доцільною, представник психіатричного закладу, в якому перебуває особа, протягом 24 годин направляє до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону. В силу положень статті 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Відтак, саме по собі психічне захворювання особи не дає підстав для примусової госпіталізації, примусового лікування, обмеження конституційного права такої особи на свободу та особисту недоторканість. При цьому, судом не встановлено доказів того, що за своїм психічним станом [PERSON] є небезпечним для себе чи оточуючих, що він неспроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність, що ступінь психічного захворювання [PERSON] виправдовує застосування примусового тримання та лікування особи у психіатричній лікарні. Враховуючи викладене, суд не вважає за необхідне госпіталізувати [PERSON] , [INFO] , до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку, оскільки відсутні підстави, передбачені ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», для такої госпіталізації без усвідомленої згоди цієї особи.

Outcome: dismissed