Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-16 00:00:00

30 квітня 2024 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до\~[PERSON] , третя особа: Приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Донченко Вікторія Леонідівна про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позову посилається на те, що [INFO] померла його матір [PERSON] . За життя мати проживала за адресою: [ADDRESS] . За життя мати склала заповіт, відповідно до якого все своє майно заповіла позивачу [PERSON] та племіннику [PERSON] .. Позивач зазначив, що з він до травня 2023 року постійно спілкувався зі своєю матір`ю, однак потім стосунки мін ним та племінником [PERSON] погіршилися, останній змінив замки на дверях в квартирі, де мешкала мати. Він практично не мав змоги спілкуватися з матір`ю, якій на той момент було 93 роки. 04 січня 2024 року він випадково від сусідів дізнався, що його мати померла, відповідач навіть не сповістив його про це. 06 січня 2024 року він звернувся до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Іванової С.Я. із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, яку в подальшому приватний нотаріус пере направила до нотаріуса за місцем відкриття спадщини приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Донченко В.Л.. 12 січня 2024 року приватний нотаріус Донченко В.Л. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини. Позивач зазначає, що йому не було відомо про смерть матері, такі обставини вважає поважними причинами для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Ухвалою судді від 20 травня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 13 вересня 2024 року вирішено питання щодо витребування доказів. Ухвалою суду від 12 листопада 2024 року підготовче засідання закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, до початку розгляду справи надали письмове клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом надіслання судової повістки рекомендованим листом з повідомленням, однак до суду не з`явився, у запропонований судом строк відзиву на позовну заяву не надав, заяв про відкладення розгляду справи та/або про розгляд справи за його відсутності на адресу суду не надходило, про причини неявки суду не повідомив. Третя особа Приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Донченко В.Л. про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, шляхом надіслання судової повістки рекомендованим листом з повідомленням, однак до суду не з`явилася, заяв про відкладення розгляду справи та/або про розгляд справи за її відсутності на адресу суду не надходило, про причини неявки суду не повідомила. Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. З огляду на вищевикладене, суд розглядає справу в порядку статті 211 ЦПК України за наявними в ній доказами. Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народився [INFO] , батьками в свідоцтві про народження записані: батько [PERSON] , мати [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] . [INFO] померла [PERSON] , що копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого Покровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м Одеса). 18 березня 2011 року, за своє життя, [PERSON] склала заповіт, яким все належне їй майно заповіла [PERSON] та [PERSON] , в рівних частках кожному, який посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за №847. Як вбачається з матеріалів спадкової справи, 06 січня 2024 року [PERSON] направив на адресу приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Донченко В.Л. заяву про видачу на його ім`я Свідоцтва про право на спадщину, після смерті [PERSON] .. Постановою приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Донченко В.Л. від 12 січня 2024 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] у зв`язку з пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини. У своїй постанові приватний нотаріус зазначає, що спадкоємець [PERSON] не прийняв спадщину, оскільки не був зареєстрований разом зі спадкодавцем за однією адресою на час відкриття спадщини, не подав заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини в передбачений законом шестимісячний строк, та не надав документального підтвердження факту постійного спільного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Подібний висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. З указаним висновком погодився Верховний Суд у постанові від 01 квітня 2019 року у справі № 643/3049/16-ц (провадження № 61-39398св18). З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Разом з тим, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. При цьому, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Подібна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 11 липня 2018 року у справі № 381/4482/16-ц (провадження № 61-12844св18). Рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Пропуск встановленого законом строку для звернення до нотаріуса позивач обґрунтовує наявністю об`єктивної поважної причини, а саме його необізнаність про смерть матері, через неприємні стосунки з іншим спадкоємцем. Таким чином, вищенаведені докази підтверджують поважні причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами для спадкоємця, що унеможливили його звернення до нотаріуса у визначений частиною першою статті 1270 ЦК України строк. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний з принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права. Має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Тлумачення та застосування національного законодавства прерогатива національних судів, але спосіб, у який це тлумачення і застосування відбувається, повинен призводити до наслідків, сумісних з принципами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод з точки зору тлумачення їх у світлі практики Європейського суду з прав людини. А тому, суд враховуючи принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, вважає, що визначення додаткового строку позивачу забезпечуватиме розумний баланс між інтересами сторін. На підставі викладеного та

Outcome: approved