Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-28 00:00:00

у жовтні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Ізі Кредит» засобами поштового зв`язку звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 6178,00 грн та судового збору в розмірі 3028 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 07 червня 2024 року між сторонами укладено кредитний договір № 376185 згідно з умовами якого позивач прийняв на себе зобов`язання надати відповідачу в кредит грошові кошти (фінансовий кредит) в сумі 4000,00 грн, а відповідач прийняла на себе зобов`язання повернути кредит та сплатити проценти з користування кредитом відповідно до умов, зазначених у кредитному договорі. Кредит надано в готівковій формі у національній валюті на строк 6 періодів по 14 днів кожен. Сукупна вартість кредиту з урахуванням процентів згідно з умовами кредитного договору становить 6258,00 грн. Згідно з графіком платежів останній платіж відповідач мала сплатити 30 серпня 2024 року. Відповідач не здійснила жодного платежу на погашення заборгованості за кредитним договором. Отже відповідач порушила умови договору щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановлені договором строки та порядку, у зв`язку з чим у відповідача утворилася прострочена заборгованість зі сплати кредиту та процентів. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 04 листопада 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Згідно з вимогами статей 280-281 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що що 07 червня 2024 року між ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» та [PERSON] на підставі заяви відповідача про видачу кредиту, укладено кредитний договір № 376185. Згідно умов укладеного між сторонами договору, [PERSON] було надано кредит у сумі 4000 грн на умовах терміновості, повернення та платності (п. 1.1, 1.3 кредитного договору), реальна (ефективна) річна процентна ставка за кредитом є фіксованою та становить 3319,88 % (п. 2.1 кредитного договору) і визначається Графіком платежів. Згідно приписів п. 1.12.4 кредитного договору Графік платежів, що є додатком № 2, є невід`ємною частиною даного договору. Відповідно до додаткової угоди № 1 до Кредитного договору №376185 від 07.06.2024 Сторони домовились внести зміни до п. 3 Договору та викласти його в наступній редакції: «Кредитодавець надає Позичальнику в кредит грошові кошти (фінансовий кредит) в сумі 4 000.00 гривень (надалі за текстом - "сума кредиту") на особисті потреби та з метою погашення заборгованості Позичальника перед Кредитодавцем за кредитним договором N? 372211 від 01.04.2024 (надалі за текстом - "рефінансований договір"), а Позичальник зобов?язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом (надалі - проценти) Кредитодавцю відповідно до умов, зазначених у Договорі. Сторони погодили, що сума грошових коштів у розмірі 2082,71 грн спрямовується на погашення заборгованості Позичальника за рефінансованим договором автоматично під час видачі Кредитодацем суми кредиту, без проведення додаткових розрахунків між Сторонами, а після погашення заборгованості за рефінансованим договором, фактично отримана Позичальником сума грошових коштів складає 1917,29 грн». ТОВ «ІЗІ Кредит» свої зобов`язання перед [PERSON] виконало в повному обсязі, видавши їй грошові кошти у сумі 1917,29 грн, що підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Контрактовий дім» від 08.10.2024 №7/6177. Згідно з п. 3.2.1 кредитного договору позичальник зобов`язалася повернути кредитодавцю суму кредиту та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені договором. Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч.1 ст.14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк(термін)його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно із ст.610 ЦК України Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частина 1 ст.612 ЦК України визначає, що боржник, у даному випадку відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України, норма якої застосовується й до кредитних правовідносин, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відтак, припис абз.2 ч. 1 ст.1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Відповідно до ч.1 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). Частиною першою ст.1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно частин 1, 3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ч. 1 ст.81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Зважаючи на те, що доказів повернення боргу відповідачем не надано, як і не надано будь-яких інших доказів у підтвердження відсутності обов`язку зі сплати заявленої в позові заборгованості, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача вказаної заборгованості є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Також, відповідно до статті 141\~ЦПК України з\~відповідача на\~користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved