Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-26 00:00:00

Представник позивача ТзОВ «ІННОВА ФІНАНС» - Чуча С.О. звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов обгрунтований тим, що 01.05.2024 ТзОВ «Іннова Фінанс» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) уклали договір про надання грошових коштів у позику №3862410524, відповідно до умов якого кредитодавець надав позичальнику кредит в сумі 14 000 гривень, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним на умовах та в строк, встановлені договором. Відповідач своїх зобов`язань за договором належним чином не виконав, суму кредиту не повернув, процентів за користування ним не сплатив, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість в розмірі 60 690 гривень, з них: 14 000 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 39 690 гривень - заборгованість за процентами, 7 000 гривень - заборгованість за неустойкою. Представник позивача просив суд стягнути з відповідача вказану заборгованість, а також стягнути з нього судові витрати. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.11.2024 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Також вказаною ухвалою відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. У свою чергу, відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву в якому зазначив, що із сумою стягнення з нього в розмірі 65 600 гривень він не згідний. Зазначив, що дійсно 01.05.2024 року ним було оформлено кредит на отримання грошових коштів у сумі 14 000 гривень у даній установі, однак звідки за такий малий період часу, йому була нарахована така велика заборгованість по кредиту йому не відомо. Вивчивши позовну заяву та дослідивши матеріали справи, надавши оцінку зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо, шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 01.05.2024 року ТзОВ «Іннова Фінанс» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) уклали договір про надання грошових коштів у позику №3862410524, за умовами якого (п.2.2) кредитодавець надає позичальнику кредит у гривні, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором (а.с. 26-47). Основні умови договору про надання грошових коштів у позику №3862410524 від 01.05.2024 року: - сума кредиту - 14 000 гривень; - строк кредиту - 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів, останній платіж з періодом внесення 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для позичальника та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит (Графік платежів), що є додатком №1 до договору (п. 2.5); - мета отримання кредиту - споживчі (особисті) потреби (п. 2.7); - тип процентної ставки фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов (п. 2.6): - стандартна процентна ставка становить 1,5 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 2.5 договору (п. 2.6.1); - знижена процентна ставка становить 1,35 % в день та застосовується за умов, якщо позичальник 31.05.2024 сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, позичальник, як учасник Програми лояльності, отримає від кредитодавця індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити позичальник за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою (п. 2.6.2); - дата надання кредиту: 01.05.2024 або наступний за ним календарний день (п. 3.2). 01.05.2024 ТзОВ «Іннова Фінанс» надало (перерахувало) [PERSON] грошові кошти в сумі 14 000 гривень (анкета клієнта, а.с. 14-15, Договір про надання послуг з приймання та переказу платежів №160523/1 від 16.05.2023, а.с.16-22, квитанція до платіжної інструкції №19844-1354-104996302 від 01.05.2024 року, а.с. 25). За розрахунком представника позивача, заборгованість [PERSON] за договором про надання грошових коштів у позику №3862410524 від 01.05.2024 року становить 60 690 гривень, з них: 14 000 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 39 690 гривень - заборгованість за процентами за користування кредитом, 7 000 гривень - неустойка. Проценти нараховувалися позивачем по 06.11.2024 включно, виходячи з бази нарахування - 14 000 гривень (тіло кредиту), процентної ставки - 1,5 % в день та періоду прострочення - 189 днів (дані позовної заяви, а.с. 2-6). Контррозрахунку заборгованості чи доказів її відсутності відповідач не подав. Частиною 2 ст.11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України). Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Абзац другий ч.2 ст.639 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч.1 ст.5 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно з ч.1 ст.8 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Відповідно до ч.ч. 1,3 ст.6 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису та/або електронної печатки завершується створення електронного документа. Отже, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч.1 ст.7 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». Відповідно до п.5 ч.1 ст.3 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.ч.3, 4, 7, 12 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до ч.1 ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно приписів ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.4 ст.16 ЗУ «Про споживче кредитування» у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність. За встановлених фактичних обставин справи та з урахуванням релевантних джерел права суд дійшов таких висновків. ТзОВ «Іннова Фінанс» та [PERSON] в електронному вигляді уклали договір про надання грошових коштів у позику №3862410524 від 01.05.2024 року, який за своєю правовою природою є кредитним договором. Спірні правовідносини виникли у сфері споживчого кредитування. На підставі цього договору відповідач отримав кредитні кошти в сумі 14 000 гривень, взяв на себе зобов`язання повернути позивачу кредит та сплатити проценти за користуванням ним. За обставинами справи, терміни повернення кредиту та процентів визначені в Графіку платежів, що є додатком №1 до кредитного договору. Згідно Графіку платежів та п.2.5 кредитного договору: - датою повернення суми позики (тіла кредиту) є 26.04.2025; - проценти повинні сплачуватися кожні 30 днів. За таких умов, суд приходить до висновку, що позовні вимоги представника позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в сумі 14 000 гривень та заборгованості за процентами в сумі 39 690 гривень підлягають до задоволення. Щодо стягнення неустойки то суд приходить до наступного висновку. За розрахунком представника позивача, заборгованість відповідача за неустойкою становить 7 000 гривень. В позовній заяві відсутні розрахунки щодо заборгованості за неустойкою, а лише зазначено, що вона нарахована «за кожен день прострочення повернення позики та/або прострочення сплати процентів у строки». Будь-якого окремого розрахунку заборгованості за неустойкою до позовної заяви також не додано. Відтак, суд позбавлений можливості перевірити правильність нарахування позивачем неустойки в заявленому ним розмірі. Безвідносно зазначеного вище твердження суду, враховуючи, що спірні правовідносини сторін виникли в період дії воєнного стану, суд зауважує таке. Згідно з пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, в подальшому його дія неодноразово продовжувалася. Оскільки неустойка нарахована у період дії в Україні воєнного стану, то відповідач, як позичальник, на підставі п.18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України в будь-якому випадку звільняється від обов`язку сплати на користь позивача, як кредитодавця, такої неустойки. Отже, в задоволенні позовних вимог в частині стягнення неустойки в розмірі 7 000 гривень слід відмовити. Враховуючи викладене,

Outcome: partial