Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-19 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] та [PERSON] через представника адвоката Кострикіна О.І., звернулися з позовом про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна №\~2240 від 18.08.1998, зареєстрованого на Товарній біржі «Нерухомість-Південь» в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомості за № 2240 від 18.08.1998 з подальшою реєстрацією в Комунальному підприємстві «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» 21.08.1998 за реєстровим №\~10950. Відповідно до умов цього договору [PERSON] та [PERSON] , яка діяла від свого імені та від імені дитини [PERSON] , продали, а [PERSON] , який діяв від свого імені та від імені дитини [PERSON] , та [PERSON] , купили квартиру за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначали, що договір купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] виконано сторонами у повному обсязі. Після реєстрації товарною біржою його було зареєстровано Комунальним підприємством «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації». Однак, на сьогодні позивачі не мають можливості реалізувати своє право на розпорядження вказаною квартирою, оскільки форма договору не відповідає вимогам чинного законодавства. Місцезнаходження продавців наразі невідоме, тому оформити цю угоду нотаріально покупці не мають можливості. У зв`язку з викладеним позивачі звернулися до суду з відповідним позовом. Ухвалою судді від 16.08.2024 відкрито провадження у вказаній цивільній справі, а справа призначена до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Одночасно запропоновано відповідачам подати на адресу Корабельного районного суду міста Миколаєва, заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов, а третій особі пояснення щодо позову. Копію ухвали надіслано сторонам та третій особі. Одночасно відповідачам та третій особі надіслані копії позовної заяви. Відповідачі у встановлені судом строки відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подавали, у зв`язку з чим згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Натомість від відповідачів [PERSON] та [PERSON] надійшли заяви про визнання позову. Третя особа пояснень, заяв або заперечень проти доводів учасників судового процесу суду не надала. Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що надані позивачами докази та повідомлені ними обставини є достатніми для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з огляду на таке. Відповідно до ст.\~ст. 3, 4 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Судом встановлено, що 18.08.1998 було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , між покупцями [PERSON] , який діяв від свого імені та від імені неповнолітнього сина [PERSON] , та [PERSON] , з однієї сторони, та продавцями [PERSON] та [PERSON] , яка діяла від свого імені та від імені неповнолітньої дочки [PERSON] , з іншої. Договір зареєстровано на Товарній Біржі «Нерухомість-Південь» за №\~2240 від 18.08.1998, з подальшою реєстрацією у ММБТІ від 21.08.1998 за реєстровим №\~10950. Згідно з умовами Договору ціна придбаної нерухомості становила 10\~700\~ грн., які були отримані відповідачами до його реєстрації (п. 5 Договору). Правочин обома сторонами був повністю виконаний, відповідачі звільнили квартиру та передали ключі. Ні заперечень, ні зауважень ніхто із сторін по правочину не заявляв, Договір відповідав дійсним намірам та волевиявленню сторін. Після укладення Договору сторони у справі жодних зв`язків не підтримують, а тому не мають змоги нотаріально посвідчити цей Договір. Відсутність нотаріального посвідчення Договору позбавляє позивачів можливості розпорядитися своєю власністю. Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 №\~9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів дійсними» роз`яснено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Вказаний договір купівлі-продажу укладено під час дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, який діяв до 2004 року включно. Статтею 227 цього Кодексу було передбачено нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу, якщо хоча б однією з сторін є громадянин України. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47). Відповідно до\~частини другої\~статті 47ЦК\~УРСР та пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978 №\~3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення, виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовились, щодо істотних умов договору, що підтверджується доказами та відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухились від його нотаріального посвідчення, такий договір може бути визнаний судом дійсним. З огляду на матеріали справи угода була виконана сторонами повністю. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, при укладенні Договору сторони досягли домовленості щодо усіх його істотних умов. Договір був повністю виконаний, дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності та вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі до настання правових наслідків, а саме купівлі-продажу квартири. Правочин був реальним і вчинений у формі, дозволеній чинним законодавством України у1998 році. За таких обставин, суд вважає доводи позивачів про визнання біржового договору купівлі-продажу дійсним обґрунтованими, а вимогу такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved