Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з нього на її користь аліменти на період навчання дочки [PERSON] , в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 17.05.2024 і до закінчення навчання або досягненням дочкою двадцятитрьохрічного віку. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що вона та відповідач по справі є батьками дочки [PERSON] , [INFO] . За рішенням Козятинського міськрайонного суду у справі № 133/108/18 від 02.02.2018, відповідач сплачував аліменти на утримання доньки до досягнення 18-річного віку. На даний час донька вступила до Одеського національного університету імені І.І. Мечникова, на контрактну основу, стипендії не отримує. У зв`язку з навчанням потребує додаткових матеріальних витрат на своє утримання, такі як оплата навчання та проживання, проїзду до місця навчання, коштів на харчування, придбання одягу та взуття, засобів гігієни, необхідної літератури та канцелярських товарів для навчання. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги не надає, працездатний, матеріально забезпечений і тому має можливість надавати матеріальну допомогу дочці у зв`язку з її навчанням. Ухвалою суду від 19.09.2024 провадження у цивільній справі за даним позовом відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Відповідач, який з урахуванням п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, вважається таким, що належним чином повідомлений про розгляд справи судом, оскільки до суду повернувся конверт з відміткою про відсутність особи за адресою місця проживання, що зареєстрована у встановленому законом порядку, відзив у встановлений строк суду не надав. Відповідно до положень ч. 8\~ст. 178 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на таке. Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22.03.2006. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 14.02.2012, [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на " [PERSON] ". Згідно довідки Одеського національного університету імені І.І. Мечникова №06.05.376 від 26.04.2024, [PERSON] є студентом 1 курсу факультету романо-германської філології денної форми навчання; навчається за контрактом; термін навчання 01.09.2023 по 30.06.2027. Встановленим в суді фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України. Відповідно до частини 1\~ст. 141 СК України, мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до частини 1\~статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до частини 3\~статті 199 СК України,\~право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. Відповідно до ст. 81 ЦПК,\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 200 СК України,\~суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. Згідно із\~ст. 182 СК України,\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3\~ст. 181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі. Отже за змістом вищенаведених положень закону обов`язковими умовами стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, є потреба повнолітньої дитини у матеріальній допомозі і спроможність батьків надавати утримання з урахуванням їх матеріального, сімейного становища, стану здоров`я тощо. У правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у власній Постанові від 24.02.2016 року по цивільній справі №6-1296цс15, роз`яснено, що на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються\~главою 16 Сімейного кодексу України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті\~199,\~200,\~201 Сімейного кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Враховуючи, що повнолітня [PERSON] навчається на денній формі навчання, вона позбавлена можливості працювати, а тому не може забезпечити свої потреби, пов`язані з фізичним існуванням та навчанням. Оскільки правовідносини з обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, регулюються самостійними нормами матеріального права, якими такий обов`язок встановлений щодо обох батьків і залежить від умови можливості у батьків надавати таку матеріальну допомогу, суд дійшов до висновку, що відповідач доказів неможливості сплати аліментів не надав, а тому може надавати матеріальну допомогу на утримання своєї повнолітньої доньки, яка продовжує на теперішній час навчання, Виходячи з вимог закону, обставин справи та позицій сторін, а також\~враховуючи те, що батьки обоє\~повинні приймати\~участь у\~матеріальному утриманні\~та вихованні\~дітей,суд\~вважає,\~що з\~відповідача слід\~стягнути аліменти\~на навчання\~доньки в\~розмірі 1/4\~частини зі\~всіх видів\~його заробітку\~(доходу)\~щомісячно до\~закінчення навчання або до досягнення ним двадцятитрьохрічного віку, що буде відповідати вимогам закону та принципам справедливості. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, а саме: стягнення судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 8 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Від сплати\~судового збору\~за подання\~позовної заяви\~до суду\~першої інстанції\~позивач звільнена\~на підставі\~п.3\~ч.1\~ст.\~5\~Закону України\~«Про судовий\~збір»,\~а тому,\~відповідно до\~положень ст.141\~ЦПК України\~судовий збір\~в розмірі\~1211,20\~грн.\~підлягає стягненню\~з відповідача\~на користь\~держави. У позовній заяві позивач зазначає, що понесла витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн., які просить стягнути з відповідача. На підтвердження вказаного, нею надано Договір про надання правничої допомоги у цивільній справі №18/24 від 10.05.2024, квитанцію до прибуткового ордеру на суму 3000 грн., звіт про надання правничої допомоги. Згідно звіту про надання правничої допомоги від 16.05.2024, надана правнича допомога клієнту, яка складається із: зустрічі з клієнтом, проведення консультації, вивчення наданих документів (2год*500грн.) - 1000грн.; збір доказів, ознайомлення з судовою практикою, узгодження правових позицій, підготовка позовної заяви (3год.*500грн.) - 1500 грн.; участь в судових засідань (1 год.*500грн.) - 500 грн. Згідно з ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Отже, зміст наведених норм законодавства вказує на те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду №810/3213/16 від 04.08.2020, № 640/15803/19 від 05.08.2020. Упостанові від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17 Верховний Суд зауважив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зважаючи на те, що справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а тому участь адвоката у судових засіданнях є неможливою всупереч наданому звіту, також беручи до уваги при цьому незначну складність справи, та необхідність підготовки адвокатом тексту позову, суд вважає за необхідне зменшити витрати на правничу допомогу до 2000 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved