Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-16 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» звернулося в суд із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи позовні вимоги тим, що 18.05.2016 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та [PERSON] укладено угоду №200532719 щодо кредитування. Відповідно до кредитного договору банк надав позичальнику у користування кредитні кошти в розмірі 7534,23 грн., з встановленням строку користування з 18.05.2016 року по 18.06.2017 року, а відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений в кредитному договорі та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. 20.07.2020 року ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право вимоги за кредитним договором, на підставі договору №7_БМ від 20.07.2020 року, укладеному за результатами публічних торгів (аукціону), що підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 року у справі №910/11298/16 відповідно до якої позивач визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами укладеними з позичальником ПАТ «Банк Михайлівський», в тому числі і за кредитним договором, укладеним з відповідачем. Додатком до вказаного Договору 1 зазначено розмір заборгованості за кредитним договором. Станом на 29.09.2024 року загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором становить 22626,79 грн., з яких: 7534,23 грн. заборгованість за кредитом; 15092,56 грн. - заборгованість за відсотками. Крім того, у зв`язку із несвоєчасним погашенням в порядку ст.625 ЦК України відповідачу нараховані інфляційні в розмірі 9\~139, 37 грн. та три відсотки річних в розмірі 2\~035, 47 грн. Просять поновити строк позовної давності для подання позову до відповідача, у зв`язку із розглядом у господарському суді справи №910/11298/16 про визнання недійсним договору факторингу №1 від 20.05.2016, введенням обмежень карантинного характеру та продовженням дії воєнного стану в Україні, стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором № 200532719 у розмірі 33\~801,63 грн. та судові витрати. 11.11.2024 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін, відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для з дня вручення копії ухвали про відкриття провадження для подання відзиву на позовну заяву. Представник відповідача [PERSON] адвокат Давидюк А.Ю. скерував до суду заяву про застосування строку позовної давності, оскільки перший платіж за кредитом мав відбутися 18.06.2016 року. Вказував на те, що навіть враховуючи посилання позивача на той факт, що ним було отримано право вимоги 20 липня 2020 року, то перебіг загального строку позовної давності розпочався з вказаної дати та сплинув 20.07.2023. Також у додаткових поясненнях вказував, що ним у строк з 18 серпня 2016 року по 13 грудня 2016 року сплачено по кредитному договору №200532719 загальну суму 8897 грн., про що надає платіжні документи, чим виконав взяти на себе зобов`язання по кредитному договору. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. За змістом ст.ст.\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1\~ст. 638 ЦК України\~визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~ст. 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1\~ст. 1048 ЦК України). За змістом ч. 2\~ст. 1054 ЦК України\~до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно зі\~ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1\~ст. 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~ст. 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до положень\~ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Ст. 513 ЦК України\~передбачає, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з положеннями\~ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За вимогами\~ст. 517\~ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Відповідно до ч. 1\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1\~ст. 77 ЦПК України.) Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України). Статтею 80 ЦПК України\~передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, належним чином дослідити поданий стороною доказ, перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду. Судом встановлено, що 18.05.2016 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та [PERSON] укладено угоду №200532719 щодо кредитування. Відповідно до кредитного договору банк надає позичальнику у користування кредитні кошти в розмірі 7534,23 грн., з встановленням строку користування з 18.05.2016 року по 18.06.2017 року, а відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений в кредитному договорі та сплатити відсотки за користування кредитними коштами.\~\~ Договір було укладено договір у формі заяви (оферти) №200532719 про надання та використання платіжної картки VISA/ [NUMBER] , рахунок картки [NUMBER] , При цьому, умовами договору передбачено, що [PERSON] пропонує банку укласти з ним договір про надання та використання платіжної картки в рамках якого: відкрити на її ім`я поточний рахунок, операції за якими можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу (валюта рахунку - гривня), що буде використовуватися в рамках Договору про картку, в тому числі для розміщення коштів та відображення операцій, здійснених з використанням картки з дебетно-кредитним порядком обслуговування рахунку; випустити на ім`я відповідачки платіжну картку, тип якої вказано в ОП заяви; для здійснення операцій за рахунком картки, сума яких перевищує залишок грошових коштів на рахунку картки, встановити ліміт, в межах якого позичальник має право здійснювати операції з використанням картки за рахунок наданого банком кредиту під операції з карткою та здійснювати у відповідності до статті 1069 ЦК України кредитування рахунку картки. Також, 18 травня 2016 року [PERSON] підписав Анкету №2822301, в якій зазначено загальну інформацію про кредит (бажана сума кредиту 6258,8 грн, строк - 13 міс., мета кредиту на споживчі потреби, сума додаткових послуг 1275,43 грн.); контактну інформацію; адресу реєстрації клієнта; адресу фактичного місця проживання або перебування; інформацію про місце роботи; дані про доходи та витрати; майно. 20 липня 2020 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір про відступлення прав вимоги №7_БМ, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №200166971, укладеним 12.12.2014 між ПАТ «Банк Михайлівський» та [PERSON] перейшло до ТОВ «Діджи Фінанс». Відповідно до витягу з додатку №1 до Договору факторингу №7_БМ із відступленням прав вимоги за кредитними договорами від 20.07.2020 загальна заборгованість [PERSON] за договором №200532719 від 18.05.2016 становить 22\~626,79 грн, із них: заборгованість по тілу кредиту 7534,23 грн та заборгованість по доходам 15092,56 грн, а також вказана дата закінчення кредитного договору 18 червня 2017 року. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 01 липня 2021 року у справі №910/11298/16 за позовом ТОВ «Діджи Фінанс» до ТОВ «ФК «Плеяда», ТОВ «ФК «Фагор», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, 2. Національний банк України, [PERSON] про застосування наслідків нікчемності правочину, відновлення становища, яке існувало до порушення права, рішення Господарського суду міста Києва від 04.03.2021 у справі № 910/11298/16 скасовано в частині немайнових вимог, з ухваленням нового рішення про задоволення позову ТОВ «Діджи Фінанс» у цій частині. Застосовано наслідки нікчемності договору факторингу від 19.05.2016 № 1905, а саме: зобов`язано ТОВ «ФК «Плеяда» передати ТОВ «Діджи Фінанс» документи, отримані ним від ПАТ «Банк Михайлівський» згідно з договором факторингу від 19.05.2016 № 1905 та актів прийому-передачі від 20.05.2016 № 1 і № 2. Визнано відсутніми у ТОВ «ФК «Плеяда» будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу від 19.05.2016 №1905, реєстрах прав вимог від 19.05.2016 № 1 та від 20.05.2016 № 2 до цього договору та актах прийому-передачі від 20.05.2016 № 1 і № 2 до зазначеного договору факторингу. Визнано недійсним договір факторингу від 20.05.2016 № 1, укладений між ТОВ «ФК «Плеяда» та ТОВ «ФК «Фагор». Зобов`язано ТОВ «ФК «Фагор» передати ТОВ «Діджи Фінанс» документи, отримані ним від ПАТ «Банк Михайлівський» згідно договору факторингу від 19.05.2016 № 1905 та актів прийому-передачі до нього від 20.05.2016 № 1 і № 2. Визнано відсутніми у ТОВ «ФК «Фагор» будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу від 19.05.2016 №1905, реєстрах прав вимог до нього від 19.05.2016 № 1 та від 20.05.2016 № 2, актах прийому-передачі від 20.05.2016 до зазначеного договору факторингу № 1 і № 2, та в договорі факторингу від 20.05.2016 № 1 та додатках до нього. Як слідує із матеріалів справи, відповідач [PERSON] заперечує наявність заборгованості за кредитом та вказує, що кредитні зобов`язання перед Банком ним були виконані у строк з 18 серпня 2016 року по 13 грудня 2016 року, заборгованість сплачено по кредитному договору №200532719 загальну суму 8897 грн. на користь кредитора - ТОВ «ФК «Фагор», про що надані відповідні платіжні документи. Однак, суд не бере до уваги вказані платіжні документи до уваги, оскільки вони не містять реквізитів, які передбачені п.1.3. Постанови Правління НБУ №174 від 01.06.2011 «Про затвердження Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні» (яка діяла на момент проведення платежів), якою передбачено, що касові документи\~мають містити\~такі обов`язкові\~реквізити:\~найменування банку,\~який здійснює\~касову операцію,\~дату здійснення\~операції,\~зазначення платника\~та отримувача,\~суму касової\~операції,\~призначення платежу,\~підписи платника\~або отримувача\~та працівників\~банку,\~уповноважених здійснювати\~касову операцію. До обов`язкових реквізитів касових документів, які оформляються для зарахування суми готівки на відповідні рахунки (крім зазначених вище), також належать номер рахунку отримувача та найменування і код банку отримувача. Копії квитанцій про зарахування коштів на рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №200532719 не містять підписи платника або отримувача та працівників банку, мають чисельні закреслення та виправлення. Суд звертає увагу, що в даній справі єдиним документом, де зазначений розмір наданих кредитних коштів, розмір кредитної заборгованості, є додаток №1 до договору факторингу №7_БМ від 20 липня 2020 року. Однак, суд вважає, що зазначений документ не є належним доказом наявності заборгованості, з огляду на наступне. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до\~ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого\~Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18 та від 28 жовтня 2020 року у справі №760/7792/14-ц. До позовної заяви додано вищезазначений додаток №1 до договору факторингу №7_БМ від 20 липня 2020 року, проте під час розгляду справи до суду не надано ні первинних документів, ні виписки по рахунку відповідача. За відсутності первинних документів, виписки по особовому рахунку, суд позбавлений можливості самостійно визначити розмір заборгованості, перевірити порядок нарахування відсотків. Відповідно до ч. 5\~ст. 177 ЦПК України\~позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). Таким чином, позивач як сторона по справі, зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на правову підставу своїх вимог, зокрема, щодо виникнення кредитних договірних правовідносин між сторонами на підставі кредитного договору та невиконання відповідачкою взятих на себе за договором грошових зобов`язань, суму боргу, подавши суду належні і допустимі докази, оскільки обов`язок подання доказів покладається на сторони. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання позивачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обов`язковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачем виник спір про право, і такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що Товариством не доведено належними та допустимими доказами, що [PERSON] отримав у ПАТ «Банк Михайлівський» кредит у вказаному розмірі, не обгрунтований порядок нарахування відсотків. А тому суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позовних вимог за недоведеністю матеріально-правової вимоги, тому заява про застосування наслідків спливу строку позовної давності не розглядалась. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Враховуючи, що в задоволенні позову відмовлено, судові витрати слід покласти на позивача. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: dismissed