Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-26 00:00:00

представник позивача подав до суду позовну заяву та просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Свеа Фінанс» заборгованість за договором оренди з правом викупу № 1144211212028 від 12 грудня 2021 року у розмірі 43956,52 гривень. В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що 12 грудня 2021 року між ТОВ «Будинок комфорту» та відповідачем укладено договір оренди майна з правом викупу № 1144211212028, відповідно до умов якого ТОВ «Будинок комфорту» надав [PERSON] у строкове платне володіння та користування Рідкокристалічний телевізор LCDtv32" LG 32LM637BPLA, з подальшим переходом права власності на умовах, передбачених Правилами надання майна у оренду, які є невід`ємною частиною Договору та на момент його укладення договору були розмішені на веб-сайті ТОВ «Будинок комфорту» у вільному доступі для необмеженого кола осіб. [PERSON] зобов`язався прийняти Рідкокристалічний телевізор LCDtv32" LG 32LM637BPLA, вартістю при викупі за 24 місяці 35736,00 гривень, у строкове володіння та користування, а згодом і у власність, а також сплачувати ТОВ «Будинок комфорту» орендну плату щомісячними платежами у розмірі 1489,00 гривень до 12-го числа (включно) кожного наступного календарного місяця, що слідує за місяцем укладення Договору протягом усього строку оренди, де днем внесення останнього платежу є 12 грудня 2023 року. ТОВ «Будинок комфорту» свої зобов`язання за Договором оренди майна з правом викупу № 1144211212028 виконав у повному обсязі шляхом відправлення об`єкта оренди на адресу [PERSON] оператором поштового зв`язку ТОВ «Нова Пошта». [PERSON] виконував свої зобов`язання за договором неналежним чином, у зв`язку із чим за договором виникла прострочена заборгованість за орендними платежами, на яку ТОВ «Будинок комфорту» нараховано пеню. Станом на 03 липня 2023 року, загальна заборгованість [PERSON] за договором оренди з правом викупу № 1144211212028 складала 43956,52 гривень. 03 липня 2023 року між ТОВ «Будинок комфорту» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» (після перейменування ТОВ «Свеа Фінанс») укладено договір факторингу № 01.02-28/23, на підставі якого позивач отримав вимоги до відповідача за договором оренди з правом викупу № 1144211212028 у розмірі 43956,52 гривень, у зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду з позовом. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 20 вересня 2024 року відкрито провадження по справі. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав суду клопотання, в якому просив задовольнити позов в повному обсязі, справу розглянути за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином, шляхом направлення судової повістки за місцем проживання, що вказано в позовній заяві, причини неявки суду не повідомив. Враховуючи неявку належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача в судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, суд, за письмовою згодою представника позивача, вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Суд, дослідивши докази по справі, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що 12 грудня 2021 року між ТОВ «Будинок комфорту» та [PERSON] укладено договір № 1144211212028 оренди майна з правом викупу, відповідно до умов якого відповідач отримав у строкове платне володіння та користування Рідкокристалічний телевізор LCDtv32" LG 32LM637BPLA, зі строком оренди 24 місяці та зобов`язався сплачувати ТОВ «Будинок комфорту» орендну плату у розмірі 1489,00 гривень до 12-го числа (включно) кожного наступного календарного місяця, що слідує за місяцем укладення Договору протягом усього строку оренди. За п. 4 договору оренди з правом викупу № 1144211212028, за прострочення орендних платежів орендодавець має право нарахувати орендарю пеню в розмірі 3% від суми простроченого платежу за кожний день такого прострочення, починаючи з першого дня прострочення, але не більше 50% від загальної суми прострочених орендних платежів за цим договором; орендодавець залишає за собою право нараховувати орендарю пеню в розмірі меншому, ніж 3% на власний розсуд. В якості доказів позивач надав: договір № 1144211212028 оренди майна з правом викупу від 12 грудня 2021 року з Додатквою угодою до нього; Послідовність дій ТОВ «Будинок комфорту» та клієнта [PERSON] щодо укладання договору № 1144211212028 від 12 грудня 2021 року в інформаційно-телекомунікаційній системі (Log-file); Правила надання майна у оренду ТОВ «Будинок комфорту»; експрес-накладна № 20450484964725 ТОВ «Нова Пошта». ТОВ «Будинок комфорту» повністю виконало свої зобов`язання за договором № 1144211212028 оренди майна з правом викупу від 12 грудня 2021 року та надало відповідачу у строкове платне володіння та користування Рідкокристалічний телевізор LCDtv32" LG 32LM637BPLA, відповідач об`єкт оренди отримав, але свої зобов`язання щодо сплати орендної плати не виконав, в результаті чого станом на 18 червня 2024 року виникла заборгованість, яка згідно з наданим позивачем розрахунком складає 43956,52 гривень з яких: - сума заборгованості за орендні платежі згідно з договором у розмірі 32600,00 гривень; - сума заборгованості за пенею в розмірі 11356,52 гривень. 03 липня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Будинок комфорту» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» укладено Договір факторингу № 01.02-28/23, відповідно до умов якого ТОВ «Будинок комфорту» відступає ТОВ «Росвен Інвест Україна», а ТОВ «Росвен Інвест Україна» набуває права вимоги від ТОВ «Будинок комфорту» та сплачує ТОВ «Будинок комфорту» за відступлення прав вимог Фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору. Відповідно до платіжної інструкції № 9196 від 10 липня 2023 року ТОВ «Росвен Інвест Україна» проведено оплату на рахунок ТОВ «Будинок комфорту» у розмірі 7200000,00 гривень за договором факторингу № 01.02-28/23 від 03 липня 2023 року. Рішенням єдиного учасника ТОВ «Росвен Інвест Україна» № 1 від 25 березня 2024 року змінено назву з ТОВ «Росвен Інвест Україна» на ТОВ «Свеа Фінанс». За даними витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 01.02-28/23 від 03 липня 2023 року позивач набув право вимоги до відповідача [PERSON] за договором оренди № 1144211212028 в розмірі 43956,52 гривень. За вказаних обставин, суд вважає встановленим факт переходу права вимоги до відповідача від ТОВ «Будинок комфорту» до ТОВ «Свеа Фінанс». Крім того, презумпція правомірності договору факторингу, передбачена статтею 204 ЦК України, також не спростована. Таким чином, між сторонами склалися правовідносини з приводу виконання зобов`язання за договором оренди. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ст. 627 ЦК України). Відповідно до приписів ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Отже, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. За змістом\~ст.\~762\~ЦК України\~за найм\~(оренду)\~майна з\~наймача справляється\~плата,\~розмір якої\~встановлюється договором\~найму; плата\~за найм\~(оренду)\~майна може\~вноситися за\~вибором сторін\~у грошовій\~або натуральній\~формі;\~форма плати\~за найм\~(оренду)\~майна встановлюється\~договором найму; договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за найм (оренду) майна; плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Згідно зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Статтею 625 ЦК України\~передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно зі\~ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Враховуючи, що відповідач не виконав свої зобов`язання за договором № 1144211212028 оренди майна з правом викупу від 12 грудня 2021 року, тому суд вважає що сума заборгованості в загальному розмірі 43956,52 гривень підлягає стягненню з відповідача у примусовому порядку, а позов підлягає задоволенню в повному обсязі, при цьому виходить з того, що відповідач отримав об`єкт оренди, проте прострочив виконання грошового зобов`язання за орендними платежами, відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасних внесень орендних платежів за договором № 1144211212028 оренди майна з правом викупу від 12 грудня 2021 року в добровільному порядку, відповідач з умовами договору ознайомлений, підписав договір, а беззаперечних доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до ст. 617 ЦК України, суду не надано. Відповідно до платіжної інструкції № 72 від 31 липня 2024 року при пред`явленні позову до суду позивачем понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 гривень. Таким чином, суд повністю задовольняє вимоги позивача, та питання про розподіл судових витрат вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved