Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно доньки, [PERSON] , [INFO] , доньки, [PERSON] , [INFO] , сина, [PERSON] , [INFO] , сина, [PERSON] , [INFO] , як такого, що ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо виховання та утримання дітей. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач є батьком їхніх дітей, які проживають з позивачем, батько уваги дітям не приділяє, діти повністю на утриманні позивача. Отже, всі питання матеріального забезпечення дітей вирішуються виключно позивачем, за повної бездіяльності відповідача, що є першою ознакою винної поведінки щодо дітей. Питання щодо виховання дітей вирішуються позивачем також самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Для розвитку дітей позивач прикладає всі можливі зусилля. За місцем проживання дитини їй створені всі необхідні умови для здорового та всебічного розвитку дітей, батько не цікавиться їх життям. Відповідач не проявляє заінтересованості в подальшій долі дітей, не цікавиться їх розвитком, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей. Не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дітьми взагалі. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, свідчать про ухилення від виховання дітей, свідоме нехтування своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до них. Згідно з п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» факт ухилення від виховання може бути підтверджено наведеними доказами. Все вищезазначене свідчить виключно про одне: відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, що зумовлює позбавлення його батьківських прав. Відзив на позов не надійшов. На судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позову, просив їх задовольнити. На судове засідання відповідач не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином у встановленому порядку, про причини неявки суд не повідомив. На судове засіданні представник третьої особи не з`явився. Оскільки позивач не заперечував проти проведення розгляду справи за відсутності належним чином повідомленого відповідача у заочному порядку, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи викладені в позовній заяві суд дійшов таких висновків. Згідно зі статтею 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Відповідно до статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Відповідно до вимог пункту другого частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пп. 15, 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (з послідуючими змінами) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Суд встановив, що сторони по справі є батькамидоньки, [PERSON] , [INFO] , доньки, [PERSON] , [INFO] , сина, [PERSON] , [INFO] , сина, [PERSON] , [INFO] . Мати здатна виконувати батьківські обов`язки щодо виховання та догляду за дітьми. Відповідно висновку № 59 від 14.01.2025 року про доцільність позбавлення батьківських прав комісія прийшла до висновку, що позбавлення батьківських прав є доцільним. Зважаючи на вищевикладене, на підставі висновку про доцільність позбавлення батьківських прав,

Outcome: approved