Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування поданого позову покликається на те, що в жовтні 2017 року АТ «Універсал Банк» запустив проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. 02.07.2019 року між Акціонерним товариством «Універсал Банк» та [PERSON] підписано Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг. 02.07.2019 року відповідач звернувся до позивача із анкетою-заявою до Договору про надання банківських послуг (надалі - заява) про відкриття поточного рахунку № [NUMBER] , а також своїм підписом повністю та безумовно прийняв пропозицію банку та погоджується з тим, що анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають Договір про надання банківських послуг. В анкеті-заяві до Договору про надання банківських послуг від 02.07.2019 року позичальник просив відкрити поточний рахунок № [NUMBER] у гривні та встановити кредитний ліміт на суму, вказану у додатку. Розмір наданого для позичальника ліміту становить 70 000,00 грн. відповідно до довідки про розмір встановленого кредитного ліміту. Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами. У зв`язку із порушенням умов Договору про надання банківських послуг від 02.07.2019 року зі сторони [PERSON] перед АТ «Універсал Банк» у [PERSON] виникла заборгованість в розмірі 62 280,05 грн., яка складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (за тілом кредиту). Вказану суму позивач просить стягнути з відповідача. Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від \~12.07.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечує щодо задоволення позовних вимог. Зазначає, що анкета-заява від 02.07.2019 року не містить відомостей про розмір встановленого відповідачу кредитного ліміту та суми кредиту, яка була отримана відповідачем, процентної ставки за користування кредитними коштами, строк надання грошових коштів, строк їх повернення, відсутні будь-які посилання на вид картки, з якої відповідач міг отримувати грошові кошти, умова про отримання цієї картки відповідачем, а також відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми і її визначеного розміру та умови надання позичальнику овердрафту. Разом з тим, Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів не містять підпису позичальника, тобто відповідача. До позовної заяви не долучено жодного доказу підтвердження із зазначенням дати та часу одержання відповідачем у електронному вигляді Умов і правил обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, Тарифів, Таблиці обчислення вартості кредиту та Паспорту споживчого кредиту чи їх підписання шляхом накладення електронного цифрового підпису або підписання його через одноразовий ідентифікатор. Таким чином, наявність у позивача Паспорту споживчого кредиту «Картка monobank», який не підписаний відповідачем із безпосереднім зазначенням конкретних запропонованих відповідачу умов та правил банківських послуг, не можуть бути підставою для стягнення заборгованості з урахуванням відсотків, які були нараховані банком. Згідно розрахунку заборгованості за договором №б/н від 02.07.2019 року відповідачем внесено в рахунок погашення заборгованості за наданим кредитом грошові кошти в загальному розмірі 150518,80 грн. та 32569,79 грн. сплачено ним на погашення нарахованих банком відсотків. Представник відповідача звертає увагу на те, що заявлена позивачем сума боргу є меншою (62289,05 грн.), аніж сума фактично сплачених позивачем грошових коштів (183088,59 грн.), які в рази перевищують розмір вимог банку і наданого кредиту. З урахуванням наведеного представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити повністю. Представник позивача своїм правом на подання відповіді на відзив на позовну заяву не скористався. В судове засідання представник позивача не з`явився, у поданій позовній заяві просив справу розглядати за відсутності позивача. Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог, надав пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що 02.07.2019 року між Акціонерним товариством «Універсал Банк» та [PERSON] підписано Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг. Згідно довідки від 04.04.2023 року відповідачу [PERSON] відкрито поточний рахунок № [NUMBER] у гривні та встановлено кредитний ліміт в розмірі 70\~000 грн. Відповідно до п. 2 Анкети-заяви від 02.07.2019 року відповідач погодився з тим, що ця Анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Ч.2 ст.1050 ЦК України передбачено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За приписами ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч.2 ст. 1048 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина 1статті 1049 Цивільного кодексу України). Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до вимог ст.76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналізуючи укладену між сторонами Анкету-заяву від 02.07.2019 року, суд зазначає, що така не містить відомостей про розмір встановленого відповідачу кредитного ліміту та суми кредиту, яка була отримана відповідачем, процентної ставки за користування кредитними коштами, строк надання грошових коштів, строк їх повернення, відсутні будь-які посилання на вид картки, з якої відповідач міг отримувати грошові кошти, умова про отримання цієї картки відповідачем, а також відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми і її визначеного розміру та умови надання позичальнику овердрафту. Разом із тим, надані представником позивача Умови та правилами обслуговування фізичних осіб в Акціонерному товаристві «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, а також паспорт споживчого кредиту «Картка monobank» не містять підпису позичальника, відтак відсутні постави стверджувати те, що відповідач [PERSON] ознайомлений з вказаними документами. Частиною 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітноцифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Як встановлено в ході розгляду справи, до позовної заяви позивачем не долучено жодного доказу підтвердження із зазначенням дати та часу одержання відповідачем у електронному вигляді Умов і правил обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, Тарифів, Таблиці обчислення вартості кредиту та Паспорту споживчого кредиту чи їх підписання шляхом накладення електронного цифрового підпису чи підписання його через одноразовий ідентифікатор. Надані позивачем Умови, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана ним і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Зазначений висновок узгоджується з висновками постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі №342/180/17. Відтак, позовна заява не містить доказів на підтвердження того, що саме долучені позивачем до позовної заяви Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів та паспорт споживчого кредиту «Картка monobank» розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву до договору про надання банківських послуг в рамках проекту Монобанк (monobank), тоді як вказані Умови і правила та паспорт споживчого кредиту «Картка monobank» відповідачем не підписані, зокрема електронним цифровим підписом, як це передбачено узгодженими сторонами умовами у Анкеті-заяві від 02.07.2019 року. Крім цього, нормами Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого постановою Правління Національного Банку України від 04.07.2018 року №75 (далі- Положення №75), встановлено основні вимоги щодо бухгалтерського обліку та бухгалтерського контролю, щодо змісту та форми первинних документів під час здійснення операційної діяльності в банках України. У відповідності до п. 41 Положення №75, операції, які здійснює банк, мають бути належним чином задокументовані. Підставою для бухгалтерського обліку операцій банку є первинні документи (п. 42 Положення №75). Пунктом 59 Положення №75 передбачено, що банк обов`язково має складати на паперових та/або електронних носіях регістр клієнтських рахунків та виписок з них. Форма клієнтських рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Клієнтські рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: 1) номер клієнтського рахунку; 2) дату здійснення останньої (попередньої) операції; 3) дату здійснення поточної операції; 4) код Єдиного ідентифікатора Національного банку України (далі - ID НБУ) банку, у якому відкрито рахунок; 5) код валюти; 6) сума вхідного залишку за рахунком; 7) код ID НБУ банку-кореспондента; 8) номер рахунку кореспондента; 9) номер документа; 10) суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); 11) сума оборотів за дебетом та кредитом рахунку; 12) суму вихідного залишку (п. 61 Положення №75). У п. 62 Положення №75 підкреслюється, що виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із клієнтських рахунків обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку Із змісту наведених норм вбачається, що рух операцій по клієнтському рахунку має підтверджуватись випискою по клієнтському рахунку, яка має містити визначений перелік обов`язкових реквізитів. Отже, виписка з рахунку особи, яка відповідає зазначеним вимогам та надана відповідно до вимог закону, є документом, який може бути доказом і який суду необхідно оцінити відповідно до вимог цивільного процесуального закону при перевірці доводів про реальне виконання кредитного договору. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 16.09.2020 року у справі №200/5647/18, від 25.05.2021 року у справі №554/4300/16-ц, від 26.05.2021 року у справі №204/2972/20, від 13.10.2021 року у справі №209/3046/20, від 01.12.2021 року у справі №752/14554/15-ц. За таких обставин наданий позивачем розрахунок заборгованості, який не містить детальної інформації про рух коштів на рахунку позичальника (відповідача), не є належним доказом щодо заборгованості за кредитним договором, а також того, що споживач користувався кредитною карткою, чи ним вносились кошти на погашення заборгованості, або ні, оскільки такий не є первинним документом бухгалтерського обліку, що вміщує записи про здійснені операції, розрахунок суми заборгованості, а є тільки набором числових даних, не підтверджених жодним належним та допустимим доказом у відповідності до ст. ст. 77-78 ЦПК України. Окрім того, згідно вищевказаного розрахунку заборгованості за договором №б/н від 02.07.2019 року, складеного самим же позивачем, відповідачем внесено в рахунок погашення заборгованості за наданим кредитом грошові кошти в розмірі 150518,80 грн. та 32569,79 грн. сплачено на погашення нарахованих банком відсотків. Відтак, заявлена позивачем сума боргу за тілом кредиту є меншою (62289,05 грн.), аніж сума фактично сплачених на користь банку грошових коштів відповідачем (183088,59 грн.). При цьому, враховуючи, що позивачем не представлено первинних документів, а саме виписки з рахунку [PERSON] , встановити підстави нарахування боргу позивачу, а також обгрунтованість і достовірність проведеного обрахунку неможливо. Зважаючи на викладене, позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт наявності у відповідача [PERSON] заборгованості в розмірі 62\~280 грн. 05 коп. Відтак, у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Універсал Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості слід відмовити.

Outcome: dismissed