Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-29 00:00:00

Стислий виклад позиції учасників процесу 27 листопада 2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Лопатинської селищної ради, про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Оглядівською сільською радою Радехівського району Львівської області 21.09.1998, про що 21.09.1998 зроблено запис №29. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається, зокрема, із земельної ділянки, площею 0,2793 га, яка належала йому на підставі державного акту, серії ІІІ-ЛВ №036394, виданого 16.03.2000 на підставі рішення IX сесії III демократичного скликання Радехівської районної ради народних депутатів від 24.12.1999 (кадастровий номер 4623983800:08:000:1502). Згідно витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок № НВ-0500155152024 від 08.02.2024 нормативно грошова оцінка земельної ділянки становить 1314,92 грн. [PERSON] на день смерті [INFO] проживав і був зареєстрований на [ADDRESS] , разом з ним на день смерті проживали і були зареєстровані [PERSON] , [INFO] - дружина, [PERSON] , [INFO] - син, [PERSON] , [INFO] - син, що підтверджується довідкою №287 від 08.10.2024, виданою старостою сіл Гута-Скляна, Дубини, монастирок - Оглядівський, Оглядів, Опліцько Радехівскьої міської ради Львівської області. Після смерті чоловіка вона вступила в спадщину, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 30.05.2000, та маючи намір оформити свої права на спадкове майно після смерті чоловіка [PERSON] звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак нотаріусом їй було відмовлено, оскільки державний акт виданий після смерті спадкодавця, що підтверджується постановою від 26.09.2024 (а.с.1-3). Заяви, клопотання учасників процесу та інші процесуальні дії у справі Суд своєю ухвалою від 10 грудня 2024 року відкрив провадження у справі, ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче судове засідання. Крім того, суд постановив витребувати у приватного нотаріуса Комарницької Н.І. належним чином засвідчену копію спадкової справи №181/2022 (у Спадковому реєстрі №69758609), заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.51-52). 23 грудня 2024 року до суду поступила належним чином засвідчена копія спадкової справи №181/2022 (у Спадковому реєстрі №69758609), заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.60). Представник позивача [PERSON] подав заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, у якій зазначив, що заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити (а.с.55). Відповідач [PERSON] подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи без його участі, щодо позовних вимог не заперечує (а.с.57). Третя особа [PERSON] в судове засідання не прибула, пропричини неявки суд не повіомила, хоч про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена (а.с.104). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, чим і скористалися сторони. За правилами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України ухвалює рішення у підготовчому засіданні. Установлені судом фактичні обставини справи [INFO] помер [PERSON] , про що 21.09.1998 Оглядівською сільською радою Радехівського району Львівської області зроблено запис №29. Зазначене підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим Оглядівською сільською радою Радехівського району Львівської області 21.09.1998 (а.с.11). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається, зокрема, із земельної ділянки, площею 0,2793 га, яка належала йому на підставі державного акту, серії ІІІ-ЛВ №036394, виданого 16.03.2000 на підставі рішення IX сесії III демократичного скликання Радехівської районної ради народних депутатів від 24.12.1999 (а.с.31,31 зворот). Те, що земельна ділянка належала спадкодавцю [PERSON] підтверджують також такі докази: Інформація з Книги записів (реєстрації) державних актів на право приватної власності на землю (пай) на території Оглядівської с.ради, надана 27.09.2024 відділом №6 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Львівській області (а.с.25); копія Рішення Радехівської районної ради Львівської області IX сесії ІІІ демократичного скликання від 24 грудня 1999 року (а.с.27); копія списків громадян, з яких видно, що в переліку осіб зазначено особу « [PERSON] », якій був виданий державний акт на право власності на землю (а.с.28-30). Як видно з витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-0500155152024 від 08.02.2024 земельна ділянка, яка розташована на території Оглядівської сільської ради Радехівського (тепер Шептицького) району Львівської області, має площу 0,2793 гектарів та кадастровий номер 4623983800:08:000:1502 (а.с.12-22). Відповідно до витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок № НВ-0500155152024 від 08.02.2024 нормативно грошова оцінка земельної ділянки становить 1314,92 грн (а.с.23). [PERSON] на день смерті [INFO] проживав і був зареєстрований на [ADDRESS] , разом з ним на день смерті проживали і були зареєстровані [PERSON] , [INFO] - дружина, [PERSON] , [INFO] - син, [PERSON] , [INFO] - син, що підтверджується довідкою №287 від 08.10.2024, виданою старостою сіл Гута-Скляна, Дубини, Монастирок-Оглядівський, Оглядів, Опліцько Радехівскьої міської ради Львівської області (а.с.24). Після смерті чоловіка позивач вступила в спадщину, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 30.05.2000 (а.с.32,33), та маючи намір оформити свої права на спірне спадкове майно після смерті чоловіка [PERSON] звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак нотаріусом їй було відмовлено, оскільки державний акт виданий після смерті спадкодавця, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 26.09.2024 №411/02-31 (а.с.35). Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підстаі свідоцтва про право на спадщину) №79425752 від 05.12.2024, встановлено, що спадкова справа, номер у нотаріуса 181/2022, відкрита після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Комарницькою Н.І. (а.с.49). Із матеріалів зазначеної вище спадкової справи видно, що спадщину після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , прийняла позивач [PERSON] та його дочка [PERSON] (третя особа). Родинні відносини між спадкодавцем [PERSON] та спадкоємцем підтверджуються Свідоцтвом про одруження, серії [NUMBER] від 01.10.1971 (а.с.10). Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому відповідно до вимог ст. 12, 229 ЦПК України ці докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Зміст спірних правовідносин Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивача права на спадкування і неможливістю реалізації цього права через відмову нотаріуса у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину. Позиція суду Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 13, 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Норми права, які застосував суд, мотивована оцінка наведених сторонами аргументів та висновки суду Відповідно до ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона сама визначає зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1 та ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України). До спірних правовідносин, які виникли між сторонами щодо спадкування, суд застосовує норми Цивільного кодексу України (ЦК України) та Цивільного кодексу Української РСР (ЦК УРСР). Пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, передбачено, що Цивільний Кодекс застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникало відповідно до норм ст. 529-531 УРСР. Тобто, у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року (набрання чинності ЦК України), застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Таким чином, на спадкові правовідносини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] поширюються норми ЦК УРСР, оскільки спадщина відкрилася до 1 січня 2004 року. На підставі ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно зі ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. З огляду на ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв і прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно зі статтями 549, 554 ЦК Української РСР спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. В разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (статті 528 та 534 цього Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках. Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо. Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; довідка державної податкової служби або страховика чи іншого органу про те, що спадкоємець після відкриття спадщини сплачував податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 305/235/17. Зважаючи на встановлені обставини у справі [PERSON] прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , вступивши у фактичне володіння та управління спадковим майно. Як зазначив ВС КЦС у постанові від 22 вересня 2021 року у справі № 227/3750/19, належним способом захисту, якщо вбачаються перешкоди в оформленні спадкових прав в нотаріальному порядку, є звернення сторони до суду із позовом про визнання права власності в порядку спадкування. Згідно із ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, окрім іншого - визнання права. За правилами статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Положення ст. 81, 131 Земельного кодексу України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування. Враховуючи, що відповідач [PERSON] визнав позов, а позивач [PERSON] прийняла спадщину в установленому законом порядку, але отримати свідоцтво про право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку в нотаріальній конторі не може, суд дійшов висновку, що позовні вимоги сторони позивача про визнання права власності на спадкове майно є законними та обґрунтованими і, відповідно такі потрібно задовольнити. Щодо розподілу судових витрат У зв`язку з клопотанням позивача, суд не вирішує питання розподілу судових витрат.

Outcome: approved