Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-26 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Капітал" (в ході розгляду справи назва була змінена з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Україна") звернулося до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором №4012070 від 26.09.2023 в розмірі 65 732,47 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не надав своєчасно як первісному кредитору так і позивачу, до якого перейшли права вимоги за договором факторингу, грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, тобто не виконав зобов`язання належним чином. Ухвалою суду від 29.11.2024 позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи в судове засідання, що було призначене на 26.12.2024, яке було відкладено на 27.01.2025 у зв`язку з неявкою відповідача. Цією ж ухвалою задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та витребувано від акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" інформацію щодо підтвердження факту належності платіжної картки № [NUMBER] [PERSON] , а також підтвердження факту зарахування коштів 26.09.2023 на дану платіжну картку банком-емітентом, яким є АТ " ПУМБ ", у сумі 10 000,00 грн. від ТОВ "ЛІНЕУРА Україна" (а.с.92). Учасники справи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від відповідача відзиву на позов, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило, представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, де також не заперечує проти заочного розгляду справи. За таких обставин, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення за відсутності учасників справи, на підставі доказів, які є в матеріалах справи, без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенню ч.4 ст.223, ч.2 ст.247, ч.1 ст.280 ЦПК України. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. 26.09.2023 між ТОВ "ЛІНЕУРА Україна" та [PERSON] укладено договір № 4012070 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, згідно якого позичальник отримав кредит в сумі 10 000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, строком на 360 днів, з періодичністю платежів кожні 20 днів, зі сплатою 2,00 % в день. В свою чергу, позичальник зобов`язалася своєчасно повернути кредит, сплачувати відсотки за користування кредитом, у визначені договором терміни, а також виконати інші свої зобов`язання згідно цього договору. Договір № 4012070 про надання кредиту було підписано позичальником за допомогою електронного підпису "[NUMBER]" (а.с.19-28). Підписуючи цей договір, споживач підтвердив, що з укладенням цього договору йому в чіткій та зрозумілій формі надана інформація вказана відповідно до ст.9 Закону України "Про споживче кредитування», відповідно до ст.12 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" розміщена на Веб-сайті. Позичальник ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику. 23.02.2022 позичальником за допомогою електронного підпису "[NUMBER]" був підписаний також і паспорт споживчого кредиту, з підписанням якого відповідач був ознайомлений та погодився з загальною вартістю кредиту, порядком та сумами платежів (а.с. 29-31). Виконання кредитором ТОВ "ЛІНЕУРА Україна" обов`язку щодо надання позичальнику грошових коштів у розмірі 10 000 грн. підтверджується довідкою товариства з обмеженою відповідальністю "Універсальні платіжні рішення" Вих. №2241-3105 від 31.05.2024, згідно якої 26.09.2023 на банківську карту № [NUMBER], яка була зазначена позичальником в заяві на отримання кредиту, а також згідно умов п. 2.1 договору № 4012070, було успішно проведено транзакцію 289374302 про перерахунок коштів у розмірі 10 000 грн. (а.с.14). Обставини зарахування цих коштів на банківську карту № [NUMBER] підтверджується і відповіддю АТ "ПУМБ" від 11.12.2024, яка отримана судом в порядку виконання ухвали суду від 29.11.2024 про витребування доказів (а.с. 101). 24.05.2024 між первісним кредитором ТОВ "ЛІНЕУРА Україна" та ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" було укладено договір факторингу № 24/05/2024, відповідно до умов якого до ТОВ "Фінтраст Україна" перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором № 4012070 від 26.09.2023, в загальному розмірі 53 744,47 грн., з яких: заборгованість за основною сумою - 9 989,99 грн., заборгованість за відсотками - 43 754,48 грн., що підтверджується копією договору факторингу, актом прийому-передачі реєстру боржників від 19.06.2023 та витягом з реєстру боржників (а.с. 73-77, 78, з.б.а.с.40). Таким чином, суд приходить до висновку, що ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Капітал" є правонаступником у зобов`язанні, що виникло за кредитним договором № 4012070 від 26.09.2023, укладеним між ТОВ "ЛІНЕУРА Україна" та [PERSON] , в обсязі набутих прав. Згідно з розрахунків заборгованості за договором №4012070 від 26.09.2023 за відповідачем обліковується загальна сума заборгованість у розмірі 53 744,47 грн. (а.с.33-37). В позовній заяві представник позивача просив стягнути з відповідача суму заборгованості за договором № 4012070 від 26.09.2023 станом на 22.07.2024 у загальному розмірі - 65 732,47 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту - 9 989,99 грн., заборгованість по відсоткам за період з 26.09.2023 по 24.05.2024 за ставкою 1,4 %- 43 754,48 грн., заборгованість по відсоткам за період з 24.05.2024 по 22.07.2024 за ставкою 2,00 % за 60 календарних днів - 11 988,00 грн. (а.с.33-37, 38). Під час розгляду справи факти наявності непогашеної заборгованості та її розміру не були спростовані відповідачем окремим контррозрахунком, письмовими доказами на підтвердження часткового або повного погашення боргу, а отже позивач, який набув права вимоги за договором факторингу, має право вимагати стягнення з відповідача заборгованості за договором № 4012070 від 26.09.2023 у загальному розмірі 65 732,47 грн. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, заборгованість за кредитом не погашає, зобов`язання належним чином не виконує. Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ч.3 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Частиною шостою цієї статті, зокрема передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до п. 6 ч.1 ст.3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до п. 12 ч.1 ст.3 Закону України "Про електронну комерцію" одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. З огляду на вказане, відповідачем був укладений зазначений електронний договір шляхом надсилання повідомлення з одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема з договорів та інших правочинів. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.ст.12, 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Приймаючи до уваги, що відповідач не сплатив своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими зобов`язаннями згідно з умовами договору, що має відображення в розрахунку заборгованості за договором, який відповідачем не спростовується, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ "ФК "Фінтраст Капітал" є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а вказана заборгованість підлягає стягненню з останнього в повному розмірі. Щодо вимог про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат, суд зазначає наступне. Частиною першою статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову-на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Водночас, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved