Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-28 00:00:00

19.08.2024 року [PERSON] звернулась до Новобузького районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] , зазначивши третіми особами: приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Іваненко Світлану Василівну та Приватно-орендне підприємство «Вікторія», про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання права власності на земельну ділянку, витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння, в якому просила: 1. Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 09.05.2024 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Іваненко С.В. (р.№ 383) на ім`я відповідача після смерті [PERSON] , що померла [INFO] , на земельну ділянку з кадастровим номером 4824585000:02:000:0219, розміром 5,46 га; 2. \~ \~ \~ \~Визнати за нею право власності на зазначену земельну ділянку, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого приватним нотаріусом Новобузького районного нотаріального округу Миколаївської області Савченко А.В. 02.08.2011 року (р.№566), яким за нею визнано право власності на земельну ділянку кадастровий номер 4824585000:02:000:0219, площею 5,46 га після смерті [PERSON] , що помер [INFO] ; 3. Витребувати земельну ділянку у відповідача. Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданим приватним нотаріусом Новобузького районного нотаріального округу Миколаївської області Савченко А.В. 02.08.2011 р. за нею визнано право власності на земельну ділянку кадастровий № 4824585000:02:000:0219 площею 5,46 га після смерті [PERSON] , що помер [INFO] . Зазначена земельна ділянка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 159434, виданого Новобузькою районною державною адміністрацією Миколаївської області 21.06.2010 року (про що зазначено у свідоцтві про право на спадщину за заповітом), який ніким не скасований та не визнаний недійсним. Рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 10.08.2022 року було визнано недійсним зазначений державний акт на земельну ділянку по справі № 481/1058/20, але постановою Миколаївського апеляційного суду від 01.11.2022 року в цій частині, рішення суду скасовано. Земельна ділянка передана нею за договором оренди ПОП «Вікторія». При зверненні до Державного реєстратора Новобузької міської ради для реєстрації права власності на земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі зазначеного свідоцтва про право на спадщину за заповітом, їй було відмовлено у зв`язку з тим, що зазначена земельна ділянка зареєстрована за відповідачем на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 09.05.2024 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Іваненко С.В. Наразі, відповідно до закону володільцем спірної земельної ділянки з кадастровим номером 4824585000:02:000:0219 є відповідач, отже, для захисту прав власника має застосовуватися вимога про витребування майна, що відповідатиме приписам ст. 387, 388 ЦК України. В силу вимог ст.14 ЦПК України автоматизованою системою документообігу суду 19.08.2024 року визначено головуючу по цій справі суддю Васильченко-Дригу Н.О. Ухвалою судді Васильченко-Дриги Н.О. від 20.08.2024 року задоволено самовідвід судді Васильченко-Дризі Н.О. та справу передано до канцелярії суду для визначення головуючого судді у справі в порядку, встановленому ст. 33 ЦПК України. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.08.2024 року визначено головуючу по цій справі суддю Вжещ С.І. Ухвалою судді від 27.08.2024 року позовну заяву залишено без руху, з наданням позивачу строку для усунення її недоліків. 02.09.2024 року позивачкою недоліки позовної заяви усунуто. Ухвалою судді від 03.09.2024 відкрито провадження в справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання о 10:00 годині 18.09.2024 року, які відкладались. 13.09.2024 року від представника відповідача [PERSON] , адвоката Павлова Ю.В. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на те, що основна позовна вимога про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого відповідачу 09.05.2024 року приватним нотаріусом Іваненко С.В. не обґрунтована. Позивачем не зазначено будь-яких обставин та доказів на їх підтвердження, з яких суд має встановити, що дане свідоцтво є недійсним. Наведено лише норми законодавства та висновок Верховного Суду в іншій справі про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним. У [PERSON] відсутні права на земельну ділянку, оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 268171 від 24.11.2011 року, який був виданий на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом НТЕ 792039 від 02.08.2011 року визнано недійсним за рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 10.08.2022 року у справі № 481/1058/20, залишеним в цій частині без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 01.11.2022 року. 31.01.2024 року на підставі даних судових рішень до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у встановленому законом порядку були внесені відомості про припинення права власності позивача на земельну ділянку. Поряд із цим, відповідач є повноправним власником даної земельної ділянки. 09.05.2024 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Іваненко С.В. видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом НТА 473206, яким посвідчено, що спадкоємцем зазначеного у даному свідоцтві майна [PERSON] , 1922 року народження, яка померла [INFO] , є її син [PERSON] , [INFO] . Спадщина, на яку видане це свідоцтво, складається із земельної ділянки площею 5,46 га, кадастровий номер 4824585000:02:000:0219, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Софіївської сільської ради Новобузького району Миколаївської області, яка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК №058252, виданого Новобузькою райдержадміністрацією Миколаївської області 23.10.2004 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди за № 070402000393. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.06.2024 року, право власності [PERSON] на земельну ділянку зареєстроване у Державному реєстрі речових прав 09.05.2024 року, номер відомостей про речове право 54944153. Згідно висновків колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Миколаївського апеляційного суду, викладених у постанові від 01.11.2022 року, [PERSON] та [PERSON] не змогли законно набути права приватної власності на спірну земельну ділянку. Під час державної реєстрації земельної ділянки, належної [PERSON] , не було враховано наявність в межах цієї ділянки належної [PERSON] земельної ділянки, право власності, на яку у встановленому законом порядку вона набула у 2004 році, і внаслідок такої помилки була неправильно сформована земельна ділянка площею 5,46 га за кадастровим номером 4824585000:02:000:0219. Запис в Державному земельному кадастрі про реєстрацію земельної ділянки та послідуюча реєстрація права власності на неї позбавила можливість власника [PERSON] внести відомості до Державного земельного кадастру про свою земельну ділянку, яка належала їй на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії МК №058252, виданого 20.10.2004 року та унеможливила реєстрацію за нею права власності на земельну ділянку. 20.09.2024 року від третьої особи приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Іваненко С.В. до суду надійшли пояснення на позовну заяву, в яких остання зазначила, що 05.04.2019 року нею була відкрита спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Спадкоємцями за вказаною спадковою справою є двоє дітей: [PERSON] та [PERSON] , які, окрім іншого, звернулися до неї з питанням видачі на їх ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, яка є предметом даного спору, що належить спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на землю серії МК №058252, площею 5,46 га, з кадастровим номером 4824585000:03:000:0219. На що нею було роз`яснено, що вона не має змоги видати свідоцтво про право на спадщину на дану земельну ділянку, так як не надано витяг з Державного земельного кадастру. 25.03.2024 року витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за № НВ-4800264012024 був створений за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру та наданий спадкоємцями їй для вчинення нотаріальної дії, а саме, для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку. Відповідно до вимог п.4.16 Глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» їй був наданий правовстановлюючий документ на спадкове майно державний акт на право приватної власності на землю серії МК №058252, площею 5,46 га, з кадастровим номером - 4824585000:03:000:0219 та повідомлення про зміну кадастрового номеру земельної ділянки від 23.09.2021 року № 198/94-21, видане заступником начальника Управління начальником відділу №1 Управління у Баштанському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області Царенком О., в якому зазначалося, що кадастровий номер 4824585000:03:000:0219 був змінений на кадастровий номер 4824585000:02:000:0219 та є вірним для земельної ділянки площею 5,46 га, яка відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК №058252 знаходиться у власності [PERSON] . Окрім державного акту на право приватної власності на землю серії МК №058252 надано витяг з Державного реєстру речових прав від 18.03.2024 року за індексним номером 370262076, виданий державним реєстратором Казанківської селищної ради Миколаївської області Слободанюком В.О., в якому зареєстровано право власності на спірну земельну ділянку за спадкодавцем 05.03.2024 року, номер відомостей про речове право 54166144. Відповідно до п.4.19 Глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» нею встановлено, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 4824585000:02:000:0219 зареєстровано саме за спадкодавцем [PERSON] . Також спадкоємці виявили бажання укласти між собою договір про поділ спадкового майна, в результаті якого спірна земельна ділянка переходить у власність [PERSON] . Вимоги ст. 68 Закону України «Про нотаріат» нею виконані та в результаті чого 09.05.2024 року за реєстровим № 383 нею було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я [PERSON] на земельну ділянку площею 5,46 га за кадастровим номером 4824585000:02:000:0219. Враховуючи вимоги ст. 49 Закону України «Про нотаріат» підстав для відмови у вчиненні нотаріальної дії, а саме, видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , на ім`я [PERSON] , щодо земельної ділянки з кадастровим номером 4824585000:02:000:0219, не було. 11.12.2024 року від представника позивача [PERSON] , адвоката Данилюк Н.В. до суду надійшло клопотання про витребування доказів, в якому остання просила витребувати у приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Іваненко Світлани Василівни копію спадкової справи після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою суду від 27.12.2024 року відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача [PERSON] , адвоката Данилюк Н.В. про витребування доказів. Ухвалою суду від 27.12.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті, суддею одноособово на 29.01.2025 року о 10:00 год в приміщенні Новобузького районного суду Миколаївської області. Позивачка [PERSON] та її представник, адвокат Данилюк Н.В. під час розгляду справи позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, посилаючись на обставини, зазначені у позові. Відповідач [PERSON] та його представник, адвокат Павлов Ю.В. під час розгляду справи позов не визнали, просили відмовити, посилаючись на обставини, зазначені у відзиві на позовну заяву. Третя особа приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Іваненко С.В. в судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи булла повідомлена належним чином, 20.09.2024 року надала суду пояснення на позовну заяву, в яких також просила справу слухати без її участі. Представник третьої особи ПОП «Вікторія» в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, вислухавши представника позивача та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 05.04.2019 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Іваненко С.В. після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] була відкрита спадкова справа. Спадкоємцями за вказаною спадковою справою є [PERSON] та [PERSON] , які звернулися до нотаріуса з заявою про видачу на їх ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, яка є предметом даного спору, що належить спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на землю серії МК №058252, площею 5,46 га, з кадастровим номером 4824585000:03:000:0219. Відповідно до повідомлення про зміну кадастрового номеру земельної ділянки від 23.09.2021 року № 198/94-21, виданого заступником начальника Управління начальником відділу №1 Управління у Баштанському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області Царенком О., кадастровий номер 4824585000:03:000:0219 був змінений на кадастровий номер 4824585000:02:000:0219 та є вірним для земельної ділянки площею 5,46 га, яка відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК №058252 знаходиться у власності [PERSON] . 09.05.2024 року, після перевірених та встановлених обставин приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Іваненко С.В. за реєстровим № 383 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я [PERSON] на земельну ділянку площею 5,46 га за кадастровим номером 4824585000:02:000:0219 (а.с.9). З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 382829679 від 13.06.2024 року вбачається, що власником земельної ділянки кадастровий номер 4824585000:02:000:0219, площею 5,46 га є [PERSON] (а.с.10). Крім того, з даної інформаційної довідки вбачається, що 31.01.2024 року право власності на земельну ділянку, власником якої є [PERSON] , припинено на підставі рішення Новобузького районного суду Миколаївської області № 481/1058/20 від 10.08.2022 року та постанови Миколаївського апеляційного суду від 01.11.2022 року. Відповідно до статей 1216, 1217, 1218 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1223 ЦК України\~встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з частиною першою статті 1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Згідно ч.1\~ст.67 Закону України «Про нотаріат»\~свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. Згідно зі статтею 1301 ЦК України\~свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Порушення у зв`язку із виданням свідоцтва про право на спадщину прав інших заінтересованих осіб є самостійною підставою для визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним. Свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. У постанові Верховного Суду від 20 травня 2021 року у справі № 339/369/18 сформульовано висновок про те, що якщо відсутність умов для одержання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові. Відповідно до пункту 4.14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Доказами в розумінні ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. На підставі вищевказаного, суд прийшов до висновку, що будь-яких належних та допустимих доказів, які б доводили наявність існування обставин та підстав для задоволення позову не надано. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] , треті особи: приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Іваненко Світлана Василівна, Приватно-орендне підприємство «Вікторія» про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, а також за похідними позовними вимогами, що випливають з первісної, а саме визнання права власності на земельну ділянку, витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння, за своєю недоведеністю та відсутністю правового обгрунтування, є безпідставним, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Outcome: dismissed