Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування Рівнянської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні. Позов мотивовано тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, шлюб розірвано рішенням Новоукраїнського районного суду № 396/1080/24 від 12.10.2022 року. У шлюбі народилася дитина\~ дочка [PERSON] , [INFO] . Дитина зареєстрована та фактично проживає з матір`ю. Місце проживання дитини визначено за спільною згодою батьків. Проте у договірному порядку не вдалося вирішити питання щодо участі у вихованні батьком дитини. Досягти з матір`ю домовленості про побачення з дитиною не вдалося. В усному порядку матір`ю [PERSON] було відмовлено позивачу в спілкуванні та участі у виховані дитини [PERSON] . Всі намагання позивача врегулювати даний спір приводить до непорозумінь та конфліктів, відповідач перешкоджає зустрічам батька з дочкою; при спробі реалізації свого права на спілкування з дитиною були створені штучні конфлікти та перешкоди для відмови. Просить суд, зобов`язати відповідачку не чинити йому перешкоди у спілкуванні та вихованні дочки [PERSON] , 2021 року народження, визначити йому такі способи участі у спілкуванні та вихованні дитини, графік побачень: побачення 5 разів на тиждень: з понеділка по п`ятницю з 13:00 години до 18:00 години за місцем її проживання, перебування без сторонніх осіб; спільний відпочинок: субота або неділя дитина проводить з батьком; в день побачення з дочкою мати право забирати дочку до бабусі та дідуся. Представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених в позові. Відповідачка в судові засідання не з`явилася, повідомлялася про час та місце судового розгляду, відзив, заперечень по суті позову не надала. Представник третьої особи в судове засідання не з"явився, заперечень по суті позову не надав. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Враховуючи вимоги ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. Пунктом 1частини 3статті 223\~ЦПК України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. А тому, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача. В зв`язку з вищевикладеним, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, шлюб розірвано рішенням суду від 12.10.2022 року (а. с. 6). У шлюбі народилася дитина\~ [PERSON] , [INFO] (а. с. 7). Дитина фактично проживає з матір`ю. Місце проживання дитини визначено за спільною згодою батьків, що не заперечується сторонами. Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівнянської сільської ради № 109 від 28.09.2023 року, визначено доцільним наступний спосіб участі позивача у вихованні та спілкуванні з ним неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] - спілкування особисто засобами телефонного зв"язку 2-3 рази на тиждень в період з 08:00 до 20:00 години; - безперешкодне побачення батька з дочкою за місцем проживання матері або батька без сторонніх осіб, на час відпусток батька, за домовленістю по датах, зважаючи на його можливості. Про бажання побачення та свій намір використати вказаний час на спілкування з дочкою батько має повідомити матір не пізніше, ніж за одну добу до побачення; - передачу дитини від матері до батька та повернення до місця проживання [PERSON] здійснювати особисто, без третіх осіб. (а.с. 10-11). Одним із принципових положень, закріплених у Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст.ст. 3, 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року (далі по тексту Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 18 Конвенції визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з принципами Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, принаймні в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлученою зі своєю матір`ю. Стаття 1 Закону України «Про охорону дитинства» визначає контакт з дитиною як реалізацію матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформацію про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини. Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі, коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно зі статтею 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Частинами першою та другою статті 159 СК України передбачено, що у разі, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Системний аналіз наведених міжнародних правових норм та норм внутрішнього законодавства України вказує на те, що питання виховання дитини вирішуються батьками спільно. Батько, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною, враховуючи його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до батька, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Мати, яка проживає разом з дитиною, не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Як закріплено у частині восьмій статті 7 СК України та статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначальним принципом регулювання сімейних відносин за участю дитини є максимально можливе урахування інтересів дитини. Відповідно до частини другої статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізувалося Європейським судом з прав людини, практика якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і частини четвертої статті 10 ЦПК України застосовується судом як джерело права. У рішенні ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року). Отже, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачиться на шкоду інтересам дитини. Такі правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 08 липня 2021 року у справі № 362/949/18 провадження № 61-4738св21. Встановлюючи порядок побачень батька з дитиною, врахувавши інтереси дитини, принцип рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дитиною та участь у її вихованні, бажання батька на участь у вихованні та спілкуванні зі своєю малолітньою дочкою, стан здоров`я дитини, розпорядок дня, вік дитини (станом на час розгляду справи судом\~менше чотирьох років), необхідність, враховуючи вік дитини, суд вважає за необхідне все ж визначити, що такі побачення можуть відбуватися за відсутності матері дитини лише за згодою останньої. З огляду на викладене, суд приходить до обґрунтованого висновку про можливість визначення порядку періодичних побачень батька з дитиною щопонеділка, щосереди, щоп`ятниці та щонеділі з 15:00 до 18:00 години за відсутності матері - за згодою останньої, - за місцем її проживання чи за місцем проживання батька. Щодо участі позивача у спілкуванні з дочкою, суд вважає за доцільне визначити, що спілкування особисто засобами телефонного зв"язку, з врахуванням віку дитини, її розвитку, повинно відбуватися 3 рази на тиждень в період з 08:00 до 20:00 годин з тривалістю розмови не більше 30 хвилин, з урахуванням інтересів дитини, розпорядку її дня та за бажанням останньої. З урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, батьки не позбавлені права у подальшому, змінити встановлений судом спосіб участі у вихованні дитини, що буде відповідати її найкращим інтересам. За наведеного позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial