Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-19 00:00:00

У грудні 2024 року позивач [PERSON] через свого представника адвоката Давиденка К.В. звернулася до суду з позовом до Татарбунарської міської ради про визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування, який обґрунтувала таким. \~ \~ \~ \~ [INFO] в м. Татарбунари Одеської області помер чоловік позивача [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] , належним спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 14 липня 1994 року, посвідченого секретарем Дмитрівської сільської Ради народних депутатів Татарбунарського району Одеської області Місержи А.П. та зареєстрованого у реєстрі за № 52. Позивач, як спадкоємець першої черги за законом, звернулася до приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Гайдаржи А.А. зі заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка, однак нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки у договорі купівлі-продажу житлового будинку не вказано, який саме будинок та по якій вулиці було придбано спадкодавцем. \~ \~ \~ \~Позивач зазначає, що її чоловік за життя придбав саме цей будинок і весь час вони в ньому жили. Чоловік рахувався головою вказаного домогосподарства на підставі вищезазначеного договору купівлі-продажу. Крім того, позивач успадкувала присадибну земельну ділянку, на якій знаходиться спірний житловий будинок та отримала Свідоцтво про право власності на майно. \~ \~ \~ \~Враховуючи викладене, просить суд визнати за нею право власності на будинок садибного типу з господарськими та побутовими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] ; судові витрати не стягувати з відповідача. В підготовче засідання сторони не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно. Представник позивача [PERSON] у своїй заяві просив справу слухати у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Позивач клопотання про відкладення розгляду справи не заявив. Представник відповідача [PERSON] також подав суду заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги визнав. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд вважає можливим ухвалити рішення по справі, що передбачено ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Дослідивши докази по справі, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що [INFO] в м. Татарбунари Одеської області помер [PERSON] , про що Виконавчим комітетом Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області складено відповідний актовий запис № 6 та 20 вересня 2017 року видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с. 8). Після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно у вигляді, зокрема, житлового будинку садибного типу [ADDRESS] . Спадкоємцем за законом першої черги є дружина позивач у справі [PERSON] . На підтвердження факту перебування у шлюбі надано копію свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 17 березня 1980 року на підставі актового запису № 17 Дмитрівською сільською радою Татарбунарського району Одеської області (а.с.7). Згідно з копією спадкової справи до майна померлого [PERSON] №25/2017, заведеної 20 листопада 2017 року приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Гайдаржи А.А., з заявою про прийняття спадщини звернулася дружина спадкодавця [PERSON] ; інші спадкоємці [PERSON] та [PERSON] (доньки спадкодавця) відмовилися від прийняття спадщини за законом після смерті батька (а.с. 30-95). Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути у тому числі, визнання права. Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом - ст. 1217 ЦК України. В силу ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини, за нормою ст. 1221 ЦК України, є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини - ст. 1222 ЦК України. Згідно з ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. По положенню ст. ст. 1258, 1261 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. Статтею 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. 12 грудня 2024 року позивач звернулася до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, належний чоловіку [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Гайдаржи А.А. від 12 грудня 2024 року позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що у договорі купівлі-продажу від 14 липня 1994 року, посвідченому секретарем Дмитрівської сільської Ради народних депутатів Татарбунарського району Одеської області Місержи А.П. та зареєстрованому у реєстрі за № 52, не вказано, який саме будинок та по якій вулиці було придбано спадкодавцем (а.с. 9). За п. 3.1 листа Вищого Спеціалізованого Суду України від 16 травня 2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Так, як вбачається з копії договору купівлі-продажу від 14 липня 1993 року, посвідченого секретарем Дмитрівської сільської Ради народних депутатів Татарбунарського району Одеської області Місержи А.П. та зареєстрованого у реєстрі за № 52, [PERSON] придбав у [PERSON] житловий будинок житловою площею 52 кв.м с господарськими спорудами: погрібом; кухнею, які знаходяться в с. Дмитрівка Татарбунарського району Одеської області (а.с. 13-14). На підтвердження належності [PERSON] вказаного житлового будинку позивачем надано: довідку Виконавчого комітету Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області від 20 листопада 2017 року вих. № 1176, згідно з якою [PERSON] , 1957 року народження, був власником житлового будинку [ADDRESS] (а.с. 15); довідку Виконавчого комітету Татарбунарської міської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 08 листопада 2024 року за вих. № 104, відповідно до якої за записами в по господарській книзі № 4 Дмитрівської сільської ради за 1991-1995 роки [PERSON] , 1957 року народження, рахувався головою домогосподарства по [ADDRESS] , згідно з договором купівлі-продажу, зареєстрованому за № 52 від 14 липня 1993 року (а.с. 18). Зміна вулиці з «Енгельса» на вулицю «Сільська» мала місце відповідно до рішення сесії Дмитрівської сільської ради від 19 лютого 2016 року за № 48, що вбачається з довідки Виконавчого комітету Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області від 20 листопада 2017 року за вих. № 1174 (а.с. 17). З копії паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 18 червня 1998 року Татарбунарським РВ УМВС України в Одеській області, вбачається, що позивач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 18 грудня 1980 року (а.с. 6). Крім того, спадкодавець [PERSON] за життя був власником земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,1477 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯК №491910, виданого відділом Держкомзему у Татарбунарському районі 14 червня 2011 року, зареєстрованому в Книзі записів реєстрації Державних актів на право власності на земельну ділянку за №512508191000249, кадастровий номер: 5125081900:02:001:0512, свідоцтво про право на спадщину за законом на яку після його смерті отримала позивач у справі (а.с. 21). 06 листопада 2017 року на замовлення позивача виготовлено технічний паспорт за інвентаризаційною справою № 111, на житловий будинок садибного типу за адресою: [ADDRESS] , який позначений у технічному паспорті: будинок житловий літ. «А», площею основи забудови 111,8 кв.м, навіс літ. «а», площею основи забудови 12,0 кв.м; літня кухня літ. «Б», площею основи забудови 26,6 кв.м; погріб літ. «б», площею основи забудови 18,9 кв.м; сарай літ. «В», площею основи забудови 11,9 кв.м.; сарай літ. «Г», площею основи забудови 14,9 кв.м; сарай літ. «Д», площею основи забудови 14,6 кв.м; навіс літ. «Е», площею основи забудови 10,2 кв.м; сарай літ. «Ж», площею основи забудови 22,2 кв.м; навіс літ. «ж», площею основи забудови 16,3 кв.м; навіс літ. «З», площею основи забудови 16,7 кв.м; гараж літ. «І», площею основи забудови 20,3 кв.м; надвірні споруди: 1- ворота, площею основи забудови 5,9 кв.м; 2 огородження, площею основи забудови 4,6 кв.м; 3 ворота, площею основи забудови 3,6 кв.м; 4 огородження, площею основи забудови 4,3 кв.м; басейн 5; басейн 6 (а.с. 10-12). Ринкова вартість житлового будинку з будівлями та спорудами станом на 27 листопада 2024 року становить 99\~521,00 грн, що підтверджено звітом про незалежну ринкову вартість, виготовленого ФОП [PERSON] (а.с. 14-15). За інформацією ТОВ "Татарбунарське РБТІ та РОН" вих. № 113 від 01 червня 2022 року згідно архівних даних БТІ станом на 31 грудня 2012 року право власності на будинок садибного типу за адресою: [ADDRESS] не зареєстроване. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності встановлена судом. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З вищенаведеного випливає, що іншого шляху окрім звернення до суду за захистом порушеного права у позивача немає та позивач правильно у розумінні\~ст.16 ЦК України\~обрав спосіб захисту порушеного права. Остільки позивач довела наявність спадкового майна, підстави до його успадкування, неможливість реалізації спадкових прав у інший спосіб, суд визнає позовні вимоги обґрунтованими та ухвалює про їх задоволення. На прохання позивача суд не стягує з відповідача судовий збір.

Outcome: approved