Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-20 00:00:00

31 грудня 2024 року адвокат Мельник О. С., який діє в інтересах [PERSON] на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії АІ № 1777962 від 24 грудня 2024 року, звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб позивача з відповідачкою, зареєстрований 23 липня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції за актовим записом № 891. Від цього шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Представник позивача зазначає, що сімейне життя позивача з відповідачкою не склалося та фактично шлюбні відносини припинені. Вказав, що спільне життя з відповідачкою суперечить інтересам позивача та він не зацікавлений в збереженні шлюбу, тому просив розірвати шлюб, укладений з відповідачкою. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 31 грудня 2024 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом сторін. Відповідачці запропоновано надати відзив на позовну заяву. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, від адвоката Мельник О. С. на адресу суду надійшла заява, в якій просив розглядати справу за його відсутності та за відсутності позивача, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, щодо задоволення позовних вимог не заперечувала. Враховуючи, що у судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з таких підстав. Суд встановив, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 23 липня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції за актовим записом № 891, під час державної реєстрації шлюбу відповідачка змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 23 липня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції. Від цього шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 19 квітня 2017 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області). За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України та ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх до збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і зберігання шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, зміна шлюбного прізвища на дошлюбне залежить виключно від волевиявлення особи яка змінила своє дошлюбне прізвище на шлюбне, та не може залежати від бажання іншого з подружжя. Враховуючи те, що відповідачка у заяві від 21 січня 2025 року просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище без змін, суд приходить до висновку про необхідність залишення відповідачці прізвища « [PERSON] ». Суд, з`ясувавши причини розірвання шлюбу та фактичні взаємовідносини подружжя, вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сім`ї неможливим. Позивач та відповідачка у своїх заявах підтвердили суду, що збереження родини не є можливим, клопотань про надання часу на примирення не заявили. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання відповідачкою позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідачка не заперечує, визнавши заявлені позовні вимоги, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження сім`ї суперечило б їх інтересам та інтересам неповнолітньої дитини. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та стягує з відповідачки на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,20 грн. На підставі ч. 3 ст. 105, ст.ст. 110, 111, 112\~Сімейного\~Кодексу\~України і

Outcome: approved