Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-28 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості кредитними договорами у розмірі 126230 грн та судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що на виконання Кредитного договору від 05 жовтня 2023 року № 01021-10/2023, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Стар Файненс Груп» та [PERSON] , товариство перерахувало на її картковий рахунок грошові кошти у розмірі 12000 грн строком до 28 вересня 2023 року. Відповідно до Договору факторингу № 26022024, укладений між позивачем та ТОВ «Стар Файненс Груп» 26 лютого 2024 року, до нього перейшло право грошової вимоги за цим кредитним договором, а саме: 12000 грн основна сума боргу; 35000 грн відсотки. Також [PERSON] уклала з Товариством з обмеженою відповідальністю «Маніфою» 22 листопада 2023 року Договір позиви № 6506584, згідно з яким отримала позику у розмірі 4000 грн. Оскільки [PERSON] належним чином не виконала свої зобов`язання за договором, утворилась заборгованість у розмірі 12230 грн, з яких 4000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 8230 грн заборгованість за процентами на прострочену позику. Право вимоги до відповідача позивач отримав на підставі, укладеного 11 січня 2024 року з ТОВ «Маніфою» договору факторингу. Крім того, [PERSON] уклала з Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс Кредит» 28 жовтня 2023 року Кредитний договір № 38643-10/2023, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 13400 грн. Водночас між позивачем та первісним кредитором 29 квітня 2024 року укладений Договір факторингу № 29042074, до позивача перейшло право грошової вимоги у розмірі 67000 грн, з яких: 13400 грн основна сума боргу, 53600 грн заборгованість за відсотками. Відповідач належним чином свої зобов`язання за вказаними договорами не виконала, а позивач набув право вимоги до відповідача, просив стягнути із [PERSON] за вказаними кредитними договорами заборгованість у розмірі 126230 грн. Суд ухвалою від 01 жовтня 2024 року справу прийняв до провадження та вирішив проводити її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін; запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення йому даної ухвали подати відзив на позовну заяву. Копія ухвали про відкриття провадження 01 жовтня 2024 року була направлена відповідачу на адресу реєстрації, однак конверт повернувся без вручення з відміткою «за закінчення терміну зберігання». Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд цієї справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, відповідач не скористалася процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов такого висновку. Судом встановлено, що відповідно до Договору про надання фінансового кредиту від 05 жовтня 2023 року № 01021-10/2023, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Стар Файненс Груп», остання отримала фінансовий кредит у розмірі 12000 грн, підписаний позичальником електронним цифровим підписом у формі одноразового ідентифікатора: W0434, шляхом безготівкового переказу на банківський рахунок за номером електронного платіжного засобу (банківської картки) [NUMBER] до 28 вересня 2024 року. 26 лютого 2024 року позивач з первісним кредитором уклали Договір факторингу № 26022024, відповідно до якого відступлено право грошової вимоги позивачеві в момент підписання Акта прийому-передачі Реєстру Боржників від 26 лютого 2024 року за договором факторингу № 26022024 від 26 лютого 2024 року, зокрема, до [PERSON] за кредитним договором № 01021-10/2021 у розмірі 47000 грн, з яких 12000 основна сума боргу, 35000 грн борг за відсотками. Крім того, між [PERSON] та ТОВ «Аванс Кредит» 28 жовтня 2023 року укладений Договір про надання фінансового кредиту № 38643-10/2023, відповідно до якого відповідач отримала фінансовий кредит у розмірі 13400 грн до 21 жовтня 2024 року. Договір підписаний позичальником електронним цифровим підписом у формі одноразового ідентифікатора: W2984. Внаслідок невиконання [PERSON] своїх зобов`язань за договором, станом на 31 липня 2024 року утворилась заборгованість у розмірі 67000 грн, з яких: 13400 грн основна сума боргу, 53600 грн заборгованість за відсотками, право вимоги якої перейшла до позивача за Договором факторингу від 29 квітня 2024 року, укладеного між позивачем та первісним кредитором. Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 Цивільного кодексу України). Згідно із частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною першою статті 1055 Цивільного кодексу України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». У статті 3 Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За змістом частин третьої, четвертої, шостої статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до частини дванадцятої статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно зі статтею 1054 Цивільного процесуального кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства (стаття 526 Цивільного кодексу України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України) Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункту 1 частини першої статті 512 Цивільного кодексу України). За статтею 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, оскільки на підставі Договору факторингу від 26 лютого 2024 року № 26022024, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Стар Файненс» та Договору факторингу від 29 квітня 2024 року № 29042024, укладеного між позивачем та ТОВ «Аванс Кредит» право грошової вимоги щодо [PERSON] відступлено на користь позивача, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги у частині стягнення заборгованості за Договором про надання фінансового кредиту від 05 жовтня 2023 року № 01021-10/2023 у розмірі 47000 грн, з яких: 12000 грн основна сума боргу та 35000 грн заборгованість відсотками та Договором про надання фінансового кредиту від 28 жовтня 2023 року № 38643-10/2023 у розмірі 67000 грн, з яких: 13400 грн основна сума боргу, 53600 грн борг за відсотками є обґрунтованими та такими, що необхідно задовольнити. Щодо Договору позики від 22 листопада 2023 року № 6506584, укладеного між ТОВ «Маніфою» та [PERSON] суд дійшов такого висновку. Так, зазначений договір позики, підписаний позичальником електронним цифровим підписом у формі одноразового ідентифікатора: t89214. Відповідно до договору товариство надало клієнту позику 4000 грн, шляхом безготівкового переказу на банківський рахунок за номером електронного платіжного засобу (банківської картки) [NUMBER] строком на 75 дні, тобто до 05 лютого 2024 року. Між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Маніфою» 11 січня 2024 року укладено Договір факторингу № 11-01/2024; Додаткову угоду № 4 від 15 травня 2024 року, відповідно до якого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло права грошової вимоги до боржників, зазначених у витягу Реєстрі боржників № 4 від 15 травня 2024 року до Договору факторингу № 11-01/2024 від 11 січня 2024 року, в тому числі, до відповідача, а саме: 12230 грн, з яких: 4000 грн заборгованість за основною сумою боргу; 8230 грн сума заборгованості за процентами за користування позикою. За змістом статті 1048 Цивільного кодексу України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такі висновки викладені, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, в постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 року у справі № 300/438/18. За умовами Договором позики від 22 листопада 2023 року № 6506584 загальна сума кредиту складає 4000 грн, строк кредиту 75 днів до 05 лютого 2024 року. Отже, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» має право на стягнення процентів за користування позикою за вказаним договором за 75 днів до 05 лютого 2023 року. У графіку платежів зазначено суму кредиту, яку необхідно сплатити відповідачем 4000 грн та суму процентів за користуванням кредитом строком 74 днів 3090 грн. Нарахування та стягнення процентів за користування позикою та кредитом поза визначеними строками суперечить зазначеним вимогам Цивільного кодексу України та висновкам Верховного Суду. Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог у цій частині, стягнувши з відповідача на користь позивача за Договором позики від 22 листопада 2023 року № 6506584, укладеного між ТОВ «Маніфою» та [PERSON] у розмірі 7090 грн, з яких: 4000 грн основна сума боргу, 3090 грн борг за відсотками. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України пропорційно до задоволених вимог з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» необхідно стягнути 2905 грн у відшкодування понесених судових витрат зі сплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial