Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-28 00:00:00

Представник позивачки звернувся до суду із зазначеним позовом, згідно якого просить зняти арешт з майна [PERSON] , який помер [INFO] , по наступним обтяженням: арешт (архівний запис), реєстраційний номер обтяження 7102550 та 7103701, зареєстровані 25.04.2008 Охтирською міською державною нотаріальною конторою; арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 9833023 та 9833733, зареєстровані 17.05.2010 Охтирською міською державною нотаріальною конторою. Позовні вимоги вмотивовані тим, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON] та після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно: житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, та земельна ділянка площею 0,0906 га, кадастровий номер 5910200000617:001:0002, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовані за адресою: [ADDRESS] . З метою реалізації своїх спадкових прав [PERSON] звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, однак, у відповідь на вказану заяву, нотаріус повідомив, що на належне померлому [PERSON] нерухоме майно накладено обтяження у вигляді арешту. Представник позивачки зазначає, що накладення арешту на майно [PERSON] обмежує право [PERSON] на оформлення спадщини після смерті батька, як спадкоємиці першої черги, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом. 25.09.2024 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання з викликом учасників справи. 27.11.2024\~ухвалою Охтирського\~міськрайонного суду\~Сумської області без виходу до нарадчої кімнати залучено до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача АТ «Сумиобленерго». У судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені в установленому законом порядку, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Представник відповідача Першої охтирської державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. 03.10.2024 від завідувачки Першої охтирської державної нотаріальної контори надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просила проводити розгляд справи у її відсутність, при вирішенні вимог за позовом покладалася на розсуд суду. При цьому, представниця відповідача зазначила, що архівні матеріали та справи, що велися Охтирською міською державною нотаріальною конторою до 07.11.2019 передані на зберігання до сумського обласного державного нотаріального архіву (а.с. 33). Представниця Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена в установленому законом порядку, подала заяву про розгляд справи у її відсутність. Представниці АТ «Сумиобленерго» у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена в установленому законом порядку, подала письмові пояснення, в яких зазначила, по електроживлення об`єкту «житловий будинок» за адресою: [ADDRESS] , здійснюється на підставі договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, до якого [PERSON] приєднався на умовах попередньо укладеного Договору про користування електричною енергією від 01.10.1999 за особовим рахунком [NUMBER] . На даний час заборгованість перед\~АТ «Сумиобленерго»\~за вказаним\~об`єктом по особовому рахунку [NUMBER] відсутня, жодних претензій з боку АТ «Сумиобленерго» до [PERSON] та його спадкоємців немає. Справу просила розглядати у відсутності представника. У зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає положенням ст. 247 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, врахувавши думку учасників справи, викладену у поданих ними процесуальних документах, дійшов наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] є батьком [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим 05.08.1993 Відділом ЗАГС Охтирського міськвиконкому Сумської області, та копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданим 06.06.2015 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Охтирка реєстраційної служби Охтирського міськрайонного управління юстиції у Сумській області (а.с. 8). Згідно з копією свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 23.09.1985, за реєстровим № 931, житловий будинок з належними до нього побудовами та спорудами, розташований по [ADDRESS] , належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] (а.с. 12). Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 387431 від 30.11.2007 [PERSON] на підставі рішення Охтирської міської ради від 18.09.2007 є власником земельної ділянки площею 0,0906 га, за цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою: [ADDRESS] (а.с. 15). В довідці від 30.05.2024 № 469, за підписом директора КП ОМР «БТІ та АПР», зазначено, що у зв`язку з упорядкуванням нумерації будинків по пров. Кириківський в м. Охтирка Сумської області, домоволодіння під номером 8-Г, власником якого є [PERSON] згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого Охтирським міськкомунгоспом 23.09.1985, перенумеровано в домоволодіння під номером [ADDRESS] (а.с. 24). [INFO] в м.\~Охтирка Сумської\~області помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 15.03.2023 виконкомом Охтирським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в охтирському районі сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с. 9). Позивачка [PERSON] 30.03.2023 звернулася до приватного нотаріуса Охтирського районного нотаріального округу Сумської області Ковальчук В.М. із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] (а.с. 41). Згідно листа приватного нотаріуса Охтирського районного нотаріального округу Сумської області Ковальчук В.М. від 29.03.2024 за № 79/02-14 при видачі свідоцтва про право на спадщину з`ясувалося, що на нерухоме майно, яке належить [PERSON] , померлому [INFO] , спадкова справа № 30/2023, і знаходиться по [ADDRESS] , було накладено обтяження (а.с. 16). Так, з матеріалів спадкової справи № 30/2023 вбачається, що ухвалою Охтирського міського суду Сумської області від 10.12.2003 по справі № 2-1968 за позовом ВАТ «Сумиобленерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, накладено арешт на майно [PERSON] , [INFO] , мешканця [ADDRESS] (зворотний бік а.с. 53). Постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Охтирського міського управління юстиції Дейкун В.І. від 08.04.2004 серії АА № 167320 при примусовому виконанні виконавчого листа 2-146, виданого 11.02.2004 Охтирським міським судом, про стягнення з [PERSON] на користь ВАТ «Сумиобленерго» грошових коштів в сумі 10027,00 грн., у зв`язку з добровільним невиконанням боржником своїх зобов`язань, накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] , а саме домоволодіння по [ADDRESS] , та [ADDRESS] , із забороною здійснювати відчуження будь-якого із вказаного майна (зворотний бік а.с. 52). Відповідно до розпорядження відділу державної виконавчої служби Охтирського міського управління юстиції від 08.04.2004 за № 1000-03, на адресу державного нотаріуса надіслано постанову державного виконавця про накладення арешту на майн боржника від 08.04.2004 для виконання (а.с. 52). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.03.2024 за № 371482972 на домоволодіння та інше майно, розташоване за адресою: [ADDRESS] , на домоволодіння та інше майно, розташоване за адресою: [ADDRESS] , власником яких є [PERSON] , накладено обтяження у вигляді арешту, зареєстроване Охтирською міською нотаріальною конторою 25.04.2008 за реєстраційними номерами 7102550, 7103701, 7103774 та 17.05.2010 за реєстраційними номерами 9833023, 9833733, 9833824, підстава обтяження лист Відділу Державної виконавчої служби від 08.04.2004 за № 1000-03 (а.с. 17-18). Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За приписами ст.\~5\~ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно вимог ч. 1 ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положеннями ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до\~ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно вимог ч.1\~ст. 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За приписами ст. 1218\~ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положеннями ч. 2 ст. 1220 ЦК України передбачено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. В ч. 1 ст. 1296 ЦК Українизазначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно вимог ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Разом з тим, за приписами ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Отже, системний аналіз зазначених правових норм свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу відкриття спадщини, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. Так, з матеріалів справи вбачається, що позивачка, прийнявши у визначеному законом порядку спадщину, яка відкрилася після смерті батька [PERSON] , набула права на спадщину, до якої входять житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, та земельна ділянка площею 0,0906 га, кадастровий номер 5910200000617:001:0002, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовані за адресою: [ADDRESS] . Однак, наявність арешту на вказане спадкове майно стало підставою для відмови їй нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину до його зняття, перешкоджає позивачці, як спадкоємиці за законом, оформити спадщину на майно, успадковане нею після смерті свого батька. Згідно вимог ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. В ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України вказано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, у спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 по справі № 643/3614/17, провадження № 14-479цс19, прийшла до висновку про те, що вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції. За приписами\~ст.\~59\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У постанові Касаційного цивільного суду Верхового суду від 28.08.2024 по справі 947/36027/21, зазначено, що наявність протягом тривалого часу арештів, накладених державними виконавцями з метою виконання судового рішення, за умов відсутності відкритих виконавчих проваджень та можливості продовження примусового виконання судового рішення, - є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. Отже, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року (провадження № 11-680апп19) та у постановах Верховного Суду від 06 грудня 2021 року у справі № 554/5912/19-ц (провадження № 61-12594св21), від 08 грудня 2022 року у справі № 331/1383/20 (провадження № 61-7109св22). Враховуючи викладене, а також те, що предметом позову є зняття арешту з майна боржника, який помер, зважаючи на відсутність підстав для обмеження щодо майна спадкодавця, беручи до уваги, що позов про зняття арешту з майна поданий спадкоємицею, яка позбавлена можливості оформити право власності на майно у порядку спадкування, а тому право позивачки підлягає захисту шляхом зняття арешту з майна боржника [PERSON] . На переконання суду, такий висновок відповідає завданням цивільного судочинства, метою якого є ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, зокрема, фізичних осіб. В п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України\~визначено основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно вимог ст.ст. 76,\~77\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. За приписами ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі. За приписами\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, вирішуючи позов у межах заявлених вимог, з урахуванням принципів розумності, справедливості та виваженості, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволенні позовних вимог.

Outcome: approved