Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-15 00:00:00

[PERSON] (надалі - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (надалі - відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду в розмірі 40 000 грн. 00 коп. Позовні вимоги мотивує тим, що 04.02.2024 вона відпочивала із своїми друзями у квартирі [ADDRESS] . Серед присутніх був також і [PERSON] . Зранку близько 04-ї години друзі та знайомі почали викликати таксі й повертатися додому. Коли всі присутні вийшли з квартири, [PERSON] , несподівано зачинив вхідні двері, забрав ключ і напав на позивача: він почав наносити їй болючі удари по голові, по щоках, по животу, тягав її за волосся; в один момент [PERSON] узяв зі столу виделку й встромив її у ліве плече позивачки, а потім намагався задушити. Як наслідок, позивач отримала такі тілесні ушкодження: крововиливи у лівій ділянці ока, на верхній повіці правого ока; забій м`яких тканин лобно-скроневої ділянки голови зліва та лобної ділянки зліва; садна та крововиливи на лівому плечі, в яке [PERSON] встромив виделку; травматичний підвивих шостого зуба на нижній щелепі зліва тощо. Увесь перелік діянь і отриманих травм викладений у вироку Рівненського міського суду Рівненської області від 01.07.2024. У подальшому Рівненський міський суд Рівненської області визнав [PERSON] винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 125 КК України (вирок від 01.07.2024, справа № 569/9768/24). Через фізичний та емоційний біль, спричинений протиправними діями Відповідача, позивач змушена звертатися до лікарів не лише зі скаргами на фізичні травми та біль, а й на психологічні страждання, які вона переживала тривалий час після події. Зазначає, що вона страждала від нічних жахіть, панічних атак, не могла нормально спати; постійно прокручувала в голові думки, що [PERSON] чекатиме на неї у під`їзді чи в інших місцях, аби цього разу точно її вбити. Зазначає, що вона й досі не може спокійно, без страху та тривоги піти на роботу чи вийти на прогулянку містом. Позивач зверталася до сімейної лікарки, лікаря-психіатра та психотерапевта, де їй поставили діагноз: «Гостра реакція на стрес» (F43.0 за МКХ-10). Вона приймала заспокійливі препарати, пройшла курс психотерапії за напрямом «когнітивно-поведінкова терапія». Постійні негативні емоції, які позивач постійно проживає з лютого 2024 року виснажують її, як фізично, так і психічно, а як наслідок - вона не може працювати на повну силу й бути активною упродовж дня. Вказує, що ті лікарські препарати, які позивач приймала за рецептами лікарів, з одного боку, хоч і допомагали їй впоратися з тривогою та страхом, з іншого - залишили свій негативний вплив на її психоемоційний та когнітивний стан: інколи позивач почувається безсилою, сповільненою; їй складно концентруватися на різних завданнях. Беручи до уваги зусилля, яких позивач досі потребує для відновлення психічного здоров`я, вважає за можливе оцінити розмір завданої їй моральної шкоди у 40 000,00 гривень. Також просить стягнути з відповідача понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 5000грн. Від представника позивача адвоката Бідюк Т.В. надійшла заява про розгляд справи без участі позивачки та її представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату і місце проведення судового засідання. Враховуючи, що про причини неявки відповідач суд не повідомив, відзив не подав і представник позивача не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку, таким чином суд проводить розгляд справи згідно ст.280 ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів за згодою представника позивача. Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 01 липня 2024 року у справі №569/9768/24 [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначено йому покарання у виді 80 (вісімдесяти) годин громадських робіт. Вирок набрав законної сили 01 серпня 2024 року. Вказаним вироком встановлено, що [PERSON] будучи призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період у порушення вищевказаних норм, 04 лютого 2024 року орієнтовно в період часу з 04 год. 00 хв. по 08 год. 00 хв. (більш точного часу досудовим розслідування не встановлено), перебуваючи у приміщенні квартири [ADDRESS] , діючи умисно, на ґрунті виниклих особистих неприязних відносин, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в ході словесного конфлікту умисно наніс [PERSON] , один удар долонею правої руки в обличчя з лівого боку, після чого притиснув її до стіни та почав здушувати її шию лівою рукою. В подальшому [PERSON] наніс потерпілій один удар кулаком правої руки в обличчя з лівого боку, від отриманого удару потерпіла втратила рівновагу та впала колінами на підлогу при цьому вдарившись ними. Після цього, [PERSON] наніс потерпілій удар кулаком руки в обличчя з лівого боку та в ділянку підборіддя, а також долонею наніс удар в обличчя з лівого боку. Продовжуючи вчиняти відносно потерпілої протиправні дії об`єднані єдиним умислом, [PERSON] наніс [PERSON] один удар кухонною виделкою в область лівого плеча, схопив її за волосся та силою своєї руки тягнув за нього потерпілу до ліжка. В подальшому, [PERSON] в момент, коли потерпіла перебувала на ліжку, наніс їй три удари кулаками рук по голові з лівого боку та знову почав душити її за шию, внаслідок чого потерпіла втратила свідомість. Не припиняючи вчиняти протиправні дії відносно потерпілої, [PERSON] тримаючи потерпілу двома руками за голову кілька разів вдарив потерпілу головою об стіну, після чого наніс ще декілька ударів кулаками рук по голові, ухиляючись від ударів потерпілій [PERSON] нанесено декілька ударів в ділянку плечей та грудної клітки. Після цього, [PERSON] наніс для потерпілої один удар кулаком в живіт. В результаті зазначених протиправних дій [PERSON] спричинив потерпілій [PERSON] такі тілесні ушкодження: крововиливи в лівій навколоочній ділянці, на верхній повіці правого ока, на переніссі, на передньо-боковій поверхні шиї справа, на передній поверхні шиї зліва, на боковій поверхні шиї зліва, на задній поверхні лівої вушної раковини у верхній її частині, на лівій щоці, забій м`яких тканин лобно-скроневої ділянки голови зліва та лобної ділянки зліва, садно на слизовій оболонці нижньої губи справа та травматичний підвивих 6-го зуба на нижній щелепі зліва, крововиливи в ділянці лівого надпліччя з просвітленням посередині та садном в центрі та садна (3) в цій же ділянці, крововиливи з садном на його фоні на передній поверхні лівого плечового суглобу та садна (2) в цій же ділянці, крововиливи на лівому плечі (3), на правому плечі (5), на передній поверхні грудної клітки справа у верхніх відділах (2), на передній поверхні грудної клітки зліва (3), на правому передпліччі, на зовнішній поверхні правого колінного суглобу, на передній поверхні лівого колінного суглобу, на передній поверхні правого колінного суглобу, які як кожне окремо так і в своїй сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. В силу ч. 1 ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Згідно ч. 1ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Таким чином, враховуючи, що вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 01 липня 2024 року встановлено заподіяння потерпілій (позивачу) шкоди, протиправність діяння відповідача та наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, суд приходить до висновку, що позивач, [PERSON] набула право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку передбаченому Законом. При визначенні розміру моральної шкоди, то суд виходив з наступного. У відповідності до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Верховний суд України в п. 9 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4(з подальшими змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. У відповідності до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» від 31.03.1995 р. № 4, позивачем має бути доведено в чому полягає ця шкода, з яких міркувань він виходив визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. З вироку Рівненського міського суду Рівненської області від 01.07.2024 року слідує, що [PERSON] повністю визнав свою вину. На обґрунтування заподіяної моральної шкоди позивач посилається на те, що через фізичний та емоційний біль, спричинений протиправними діями відповідача, позивач змушена звертатися до лікарів не лише зі скаргами на фізичні травми та біль, а й на психологічні страждання, які вона переживала тривалий час після події. Вона страждала від нічних жахіть, панічних атак, не могла нормально спати. На підтвердження звернення позивача [PERSON] до сімейного лікаря, лікаря-психіатра та психотерапевта, нею до матеріалів справи долучено: копію медичної картки амбулаторного хворого, копію рецпету на лікарський засіб, від 15.02.2024р. виданого лікарем психіатром КП "РОЦПНЗ" РОР, довідку про факт та підстави звернення за медичною допомогою виданою КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги "Центральний" Рівненської міської ради. При визначенні розміру моральної шкоди суд, з урахуванням норм ч.3 ст.23 Цивільного кодексу України та п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зі змінами, внесеними згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 25 травня 2001 року, виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, бере до уваги характер та обсяг душевних та психічних страждань, яких зазнала потерпіла, характер немайнових втрат, враховує, що заподіяння відповідачем легких тілесних ушкоджень безумовно вплинуло на звичний спосіб життя позивача, спричинило їй певні незручності, викликані необхідністю витрачати додаткові зусилля, спрямовані на відновлення здоров`я, та враховуючи характер отриманих ушкоджень, глибину фізичних та душевних страждань у зв`язку з їх заподіянням, суд вважає обґрунтованим розмір заподіяної [PERSON] моральної шкоди в сумі 40000 гривень. Вирішуючи питання судових витрат, суд виходить з наступного. Судові витрати в цій справі складаються з судового збору та витрат на професійну правничу допомогу. За приписами ч. 1 та п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно до задоволених позовних вимог. При подачі позову до суду позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до ч. 6 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до ст. 141 ЦПК України на відповідача покладаються судові витрати, які стягуються на користь держави відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір». Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Представником позивача - адвокатом Бідюк Т.В. до суду на підтвердження надання позивачу правничої допомоги надано: витяг із договору про надання правничої допомоги від 26.07.2024 р., акт наданих правничих послуг від 16.01.2025р. за Договором про надання правничої допомоги від 26.07.2024р., квитанцію від 29.07.2024р. на суму 5000грн.. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу підтверджений належним чином є співмірним із складністю справи, часом витраченим адвокатом, обсягом наданих послуг та підлягає розподілу за наслідками судового розгляду справи. Оскільки, понесення позивачем зазначених витрат підтверджено належними доказами, а тому вони підлягають до стягнення з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved