Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-27 00:00:00

У серпні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами, у якому просить стягнути з відповідачки заборгованість у загальному розмірі 27251,34 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 05.09.2023 між відповідачкою та ТОВ «Мілоан» укладено кредитний договір №5328670, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредитні кошти у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки. Позикодавець виконав умови кредитного договору, надавши обумовлену суму кредитних коштів, а позичальник [PERSON] зобов`язання з їх повернення належним чином не виконала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість в сумі 27251,34 грн., яка складається з наступного: 7475 грн. заборгованість за тілом кредиту; 19776,34 грн. заборгованість за відсотками. У подальшому, через укладання договору факторингу № 29012024 від 29.01.2024, до ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" перейшло право вимоги до відповідача за вищезазначеним кредитним договорам. Оскільки відповідач у добровільному порядку не здійснює погашення заборгованості як на користь первісного кредитора, так і на користь нового кредитора, позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 серпня 2024 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 07.06.2024 від відповідачки [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву у якому просить у позові відмовити. В обґрунтування своєї позиції зазначила, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту відступлення права грошової вимоги від первісного кредитора; у справі відсутні докази повної оплати за договором факторингу. Позивачем не надано суду доказів видачі відповідачу кредитних коштів; не надано первинних бухгалтерських документів про видачу кредиту; виписка по картковому рахунку в матеріалах справи також відсутня. Крім того, вважає, що позивачем не доведено правильність розрахунку заборгованості, оскільки не обґрунтовано в межах якого строку нараховані проценти за користування кредитними коштами та на яку суму здійснювався розрахунок суми боргу (а.с.40-41). 30.08.2024 від відповідача надійшла відповідь на відзив у якій висловлено незгоду з доводами відповідачки, наведеними у відзиві. Посилається на те, що кредитний договір укладено в електронній формі шляхом приєднання клієнта до договору та підписано відповідачкою за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію». Наполягає на тому, що кредитні кошти були перераховані відповідачу на її банківську картку номер [NUMBER] , а тому, остання, як тримач карткового рахунку, не позбавлена можливості самостійно отримати виписку по рахунку для підтвердження та/або спростування факту перерахування кредитних коштів. Відсотки за користування кредитними коштами нараховано виключно в межах погодженого сторонами строку кредитування та у розмірах, передбачених умовами кредитного договору, укладеного відповідачкою з первісним кредиторам. У законодавстві України не передбачено обов`язку нового кредитора мати письмове підтвердження відправлення чи отримання боржником повідомлення про відступлення права вимоги. В свою чергу, відповідачка не мала жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті заборгованості на рахунок Первісного кредитора (а.с.56-62). Враховуючи те, що жодна зі сторін не заявила відповідного клопотання про витребування виписки за картковим рахунком, ухвалою суду від 20.11.2024 витребувано з АТ\~ КБ «Приватбанк» інформацію щодо наявності у відповідачки карткових рахунків відкритих у банку станом на 05.09.2023; належності відповідачу карткового рахунку № [NUMBER] ; виписку за цим рахунком; інформацію про надходження з 05.09.2023 по 15.09.2023 на картковий рахунок № [NUMBER] грошових коштів в сумі 10000грн. На виконання цієї ухвали, 25.12.2024 до суду надійшла інформація з Банку. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві та і поданій відповіді на відзив просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання повторно не з`явилася, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Так, з матеріалів справи вбачається, що 05.09.2023 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] був укладений кредитний договір №5328670, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит у сумі 10000,00 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором. Згідно п.1.1 Договору Кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п.1.3 договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п.1.2 договору (далі - кредит), а позичальник зобов`язався повернути Кредитедавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п.1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором. Пунктом 1.2 Договору визначено, що розмір кредиту становить 10000 грн. Згідно п.1.3 Договору кредит надається строком на 105 днів з 05.09.2023 і складається з пільгового (15 днів до 20.09.2023) та поточного (90 днів до 19.12.2023) періодів. Відповідно до п.1.5 загальні витрати позичальника за пільговий період складають 15.00 грн. (4% річних). Загальні витрати позичальника за весь строк кредитування складають 27015,00\~ грн. (9358% річних). Відповідно до п.2.1 Договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок з використанням карти [NUMBER] *54. Додаток №1 до цього договору містить графік розрахунку та орієнтовну сукупну вартість кредиту, яка становить 37015,00 гривень, з яких: 10 000 гривень - тіло кредиту; 27015 гривні - проценти за користування кредитом (а.с.9 зворот). Крім того, сторонами погоджено паспорт споживчого кредиту, який містить відомості про умови кредитування (а.с.10). В подальшому, на виконання умов кредитного договору №5328670 Кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі 10000,00 грн. на рахунок [PERSON] . Факт отримання відповідачкою кредитних коштів за вищезазначеним договором підтверджується інформацією, яку було витребувано судом з АТ КБ «Приватбанк», яке повідомило про те, що на ім`я [PERSON] емітовано карту № [NUMBER] , на яку 05.09.2023 здійснено переказ коштів на суму 10000 грн.. Згідно з п.3.2.6 Кредитного договору №5328670 Позикодавець має право відступати, передавати, будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього Договору без згоди Позичальника. 29.01.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» відповідно до чинного законодавства України укладений Договір факторингу №29012024, за умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло Право Вимоги, до Боржників, вказаних у Реєстрі боржників, в тому числі і за договором №5328670, що укладений між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] . Відповідно до Витягу з реєстру боржників до Договору факторингу №29012024. сума заборгованості відповідача за кредитним договором №5328670 станом на дату відступлення прав вимоги становить 27251,34 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 7475 грн.; заборгованість по відсоткам 19776,34 грн. (а.с.15). Із наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором №5328670 від 05.09.2023 станом на 30.06.2024 за [PERSON] значиться заборгованість у розмірі 27251,34 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 7475 грн.; заборгованість по відсоткам 19776,34 грн. (а.с.16). До правовідносин, що виникли між сторонами, підлягають застосуванню такі норми права. За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина другої статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19; від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19. Частиною першою статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Як встановлено судом, договір позики був укладений сторонами договору - ТОВ «Мілоан» та [PERSON] в електронній формі. За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону). Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 вказав, що важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Згідно зі ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію». Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Судом установлено, що кредитні договори між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому відповідачка через особистий кабінет на веб-сайті позикодавців подала заявки на отримання позики за умовами, які вважала зручними для себе, та підтвердила умови отримання позик, після чого позикодавці надіслали останній за допомогою засобів зв`язку на указаний нею номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який заявниця використала для підтвердження підписання договорів позики. За нормами статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною першою статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідачка ознайомилася і погодилася з умовами договорів, тобто сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, а подані позивачем паперові копії електронних документів є допустимими письмовими доказами відповідно до ч.13 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію». Факт отримання відповідачкою кредитних коштів усіма вищезазначеними договорами підтверджується інформацією, яку було витребувано судом в АТ КБ «Приватбанк». Як вбачається з матеріалів справи, Договір позики №103386864 від 07.05.2023 , №5328670 05.09.2023\~ містить основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму позики, дату їїї видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови надання позики. За вказаних обставин, суд вважає встановленим факт укладення між [PERSON] вищезазначених кредитних договорів із дотриманням вимог ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Після закінчення строку позики [PERSON] не повернула грошові кошти та не сплатила проценти за користування ними. Докази протилежного в матеріалах справи відсутні. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За частиною 1 статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до частини 1 статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Таким чином, у ЦК України встановлена можливість замінити кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги новому кредитору, вчинивши відповідний правочин у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким відступається. Згідно з статтею 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Положеннями ст. ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно зі ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Матеріали справи містять належні докази переходу права вимоги за кредитним договором на підставі договору факторингу, у тому числі і докази сплати фактором (ТОВ «ЄАПБ») на користь клієнта (ТОВ «Мілоан») грошових коштів за договором факторингу (а.с.63,64, 67-72). Оскільки ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» у встановленому законом порядку набуло право грошової вимоги за вищезазначеним договором, а відповідачка [PERSON] \~ прийняла умови та правила надання банківських послуг шляхом підписання його електронним цифровим підписом за допомогою одноразового ідентифікатора, отримала кредитні кошти, проте належним чином не виконала своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором у заявленому розмірі. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, у відповідності до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00грн. (а.с.33). На підставі викладеного і

Outcome: approved