Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що є спадкоємцем майна, що залишилось після смерті його батька [PERSON] , який помер [INFO] . За життя [PERSON] на праві власності належала частка квартири, за адресою: [ADDRESS] . Позивач звернувся до нотаріуса з метою оформлення спадщини, проте нотаріус повідомив, що не може видати свідоцтво про право на спадщину за законом у зв`язку з наявністю арешту, накладеного на все нерухоме майно спадкодавця. З метою звільнення майна з-під арешту, позивач звернувся до Центрально-Міського відділу ДВС м. Кривий Ріг з відповідною заявою, проте отримав відповідь, в якій зазначено, що у державного виконавця відсутні підстави зняття арешту з майна, оскільки матеріали виконавчого провадження знищені. Крім цього заначено, що обтяження за №30248765 від 12.02.2019 в Державному реєстрі речових прав накладено у рамках виконавчого провадження №58351898 з примусового виконання судового наказу №216/1820/18 від 02.05.2018 виданого Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу про стягнення з [PERSON] на користь КПТМ «Криворіжтепломережа» заборгованості у розмірі 15073,73 грн, яке було завершено 13.09.2019 на підставі п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Матеріали виконавчого провадження №58351898 відповідно до п. 9.9 «Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби» знищені за закінченням терміну зберігання. Зазначені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з вказаною позовною заявою, в якій просить зняти арешт та заборону відчуження з усього нерухомого майна, належного [PERSON] , накладеного на підставі постанови №58351898 від 12.02.2019 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а також виключити відомості про [PERSON] з Єдиного реєстру боржників. Від представника КПТМ «Криворіжтепломережа» до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому представник просила відмовити у задоволенні позову, посилаючись на ту обставину, що хоча й згідно з довідкою №3957 від 02.09.2024 заборгованість боржника [PERSON] за адресою: [ADDRESS] станом на 02.09.2024 по виконавчому документу №2н/216/296/18 від 02.05.2018 на суму 14897,53 грн сплачена в повному обсязі, проте КПТМ «Криворіжтепломережа» не є належним відповідачем у справі, оскільки незрозуміло, якими саме діями відповідача порушено права позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Законодавством на відповідача не покладено жодних обов`язків щодо накладення або зняття арешту з майна. Зняття арешту здійснюється виконавцем відповідно до частини 4 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження». У постанові Верховного Суду від 27.03.2020 у справі № 817/928/17 визначено, що незняття відповідачем арешту з майна боржника у виконавчому провадженні при поверненні виконавчого документа стягувачу є протиправною бездіяльністю саме органу державної виконавчої служби. Також вважаємо, що позовні вимоги щодо стягнення судового збору з КПТМ «Криворіжтепломережа» є безпідставними. В свою чергу позивач надав відповідь на відзив, в якому зазначив, що відхиляє заперечення відповідача стосовно неналежного відповідача у справі, оскільки у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі №905/386/18 (провадження № 12-85гс19) зазначено, що відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. При цьому орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Також, позивач відхиляє заперечення відповідача щодо безпідставного стягнення судового збору з КПТМ «Криворіжтепломережа», так як відповідачем не обґрунтовано безпідставність стягнення, оскільки відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Підсумовуючи, наявність протягом тривалого часу (більш ніж 5 років) нескасованого арешту на майно боржника та наявності відповідного запису в Єдиному реєстрі боржників, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку відповідача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном, внаслідок чого позивач позбавлений можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд. У підготовче судове засідання позивач не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Представник КПТМ «Криворіжтепломережа» до суду не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги не визнає в частині стягнення з підприємства судового збору. Представник Центрально-Міського відділу ДВС у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частиною 3 статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За приписами ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, надавши відповідну правову оцінку зібраним у справі доказам, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є сином [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії [NUMBER] від 18.08.1982 та свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] від 22.07.2024. Згідно з відповіддю Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) №111049 від 28.10.2024 вбачається, що згідно з відомостями АСВП на виконанні у відділі стосовно боржника [PERSON] перебувало виконавче провадження ВП№58351898 з виконання судового наказу №216/1820/18 від 02.05.2018 про стягнення боргу на користь КПТМ «Криворіжтепломережа» у розмірі 15073,73 грн, яке було завершене 13.09.2019 на підставі п. 2 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження». Відповідно до п. 9.9 «Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби» строки зберігання переданих до архіву виконавчих проваджень становить 3 роки, після чого вони підлягають знищенню. У зв`язку із знищенням виконавчого провадження, в рамках якого було накладено обтяження на майно та смерті боржника, для вирішення питання про зняття арешту з майна та заміни боржника слід звернутися до суду. Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта [PERSON] наявне обтяження - арешт нерухомого майна, реєстраційний номер: 30248765 (спеціальний розділ); підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника, серія та номер: 58351898, видана 12.02.2019 державним виконавцем Центрально-Міського ВДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області Матвієнко А.О. Згідно з довідкою №3957 від 02.09.2024, виданою КПТМ «Криворіжтепломережа» заборгованість боржника [PERSON] по виконавчому документу 2н/216/296/18 станом на 02.09.2024 сплачена у повному обсязі. Аналізуючи норми права на які посилалися сторони у справі, а також норми права, які слід застосувати суд приходить до наступного висновку. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за її ст. 13,- на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження»\~ виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; Відповідно до частин 1, 2 ст. 40 вказаного Закону у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Отже, закінчення виконавчого провадження у розумінні вимог Закону України «Про виконавче провадження» передбачало зняття арешту та скасування вжитих раніше заходів примусового виконання рішення про що зазначається у постанові про вчинення відповідної дії. При цьому, суд зауважує, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом. У справі що розглядається встановлено, що виконавче провадження з примусового виконання виконавчого документа, яким з боржника [PERSON] було стягнуто кошти на користь КПТМ «Криворіжтепломережа» закінчено, згідно з довідкою КПТМ «Криворіжтепломережа» заборгованість [PERSON] по виконавчому документу станом на 02.09.2024 відсутня. Таким чином, суд вважає, що наявність протягом тривалого часу (більш ніж 5 років) нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, а також за відсутності будь-яких відомостей стосовно рішення про стягнення виконавчого збору, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном, внаслідок чого позивач позбавлений можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна. Поряд з цим, у позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача судові витрати у справі, у розмірі 968,96 грн судового збору, посилаючись на ту обставину, що оскільки КПТМ «Криворіжтепломережа» є відповідачем у справі, в силу ч. 1 ст. 141 ЦПК України, підприємство повинно відшкодувати позивачу судові витрати. Разом з цим, відповідно ч. 9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. У даному випадку суд вважає, що спір між сторонами по справі виник внаслідок неправильних дій сторони позивача, а саме, у зв`язку з неналежним виконанням батьком позивача зобов`язань з оплати послуг постачання теплової енергії, як наслідок, утворення заборгованості перед КПТМ «Криворіжтепломережа» та її стягнення органами ДВС у примусовому порядку, на що вказує добровільна сплата боргу та погашення заборгованості за виконавчим документом, а тому суд вважає за доцільне залишити судові витрати у цій справі за позивачем, що, на переконання суду, відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права і принципам, встановленим у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved