Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-21 00:00:00

17 жовтня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» (далі по тексту - позивач, ТОВ «Консалт Солюшенс» звернулося до Малиновського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про стягнення грошової суми у розмірі 195\~467,70 гривень, з яких: - 138\~436,60 грн. інфляційне збільшення; - 51\~031,10 грн. 3% річних за прострочення заборгованості та судові витрати з яких складається судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та правнича допомога у розмірі 10\~000 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 22 жовтня 2007 року між ВАТ Комерційний Банк «Надра» та [PERSON] було укладено кредитний договір №ОД14/10/2007/840-К/265 (далі -Кредитний договір), відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику у тимчасове користування грошові кошти в сумі у розмірі 112 665 доларів США. Строк дій кредитного договору між сторонами був визначений до 21.06.2023 р. В якості забезпечення виконання зобов`язань 22 жовтня 2007 року між ВАТ Комерційний Банк «Надра» та [PERSON] був укладений договір поруки №ОД14/10/2007/840-П/265, згідно умов якого Поручитель зобов`язалась солідарно з Позичальником відповідати перед Банком за виконання зобов`язань щодо погашення Кредиту, сплати відсотків, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] належним чином свої зобов`язання за кредитним договором № ОД14/10/2007/840-К/265 від 22.10.2007 року не виконували, внаслідок чого перед банком за договором кредитування станом на 31.07.2008 р. виникла заборгованість в розмірі: 111751,02 доларів США, 7090,69 доларів США заборгованість по відсоткам, 347,40 доларів США пеню по відсоткам, 80,62 доларів США пеню за користування кредитом, штраф в розмірі 11266,50 доларів США, а всього 130536,22 доларів США, що складає в гривневому еквіваленті 633100,66 гривень виходячи з курсу НБУ 4,85 гривень за 1 долар США. Оскільки, Відповідачі не сплатили зазначену заборгованість, ВАТ «КБ «Надра» звернулося за захистом свого порушеного права до суду з позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором №ОД14/10/2007/840-К/265 від 22 жовтня 2007 року. 10 грудня 2008 року рішенням Суворовського районного суду м. Одеси у справі № 2 - 6103/08 позов Відкритого акціонерного товариства комерційний банк Надра було задоволено. Встановлено стягнути в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] на користь Відкритого акціонерного товариства комерційний банк "Надра" заборгованість по кредитному договору в розмірі 633 100 гривень 66 копійок. Також було встановлено стягнути з стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь Відкритого акціонерного товариства комерційний банк "Надра" судові витрати в розмірі по 865 гривень з кожного. Вказане рішення не було оскаржене та набрало законної сили. Крім того, зазначеним рішенням суду було підтверджено факт наявної заборгованості [PERSON] та [PERSON] за кредитним договором в розмірі 633 100 гривень 66 копійок. 24 квітня 2020 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» (далі «ТОВ «Консалт Солюшенс», або «Новий кредитор») укладено договір № GL3N216954_ПВ_188 про відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В. та зареєстрованим в реєстрі за № 125. За змістом пункту 1 даного договору банк відступив Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набув права вимоги Банку до позичальників, та/або заставодавців, та/або поручителів, зазначених у Додатку 1 до цього Договору, надалі за текстом Боржники, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту)), та/або договорами поруки та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень та додатків до них, згідно реєстру у додатку № 1 до цього Договору, надалі за текстом «Основні договори», надалі за текстом Права вимоги. Новий кредитор сплачує Банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором. За змістом пункту 57 Додатку № 1 до Договору № GL3N216954_ПВ_188 про відступлення прав вимоги від 24.04.2020 року до Заявника ТОВ «Консалт Солюшенс» перейшло право вимоги, серед іншого, до [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ), за кредитним договором№ОД14/10/2007/840-К/265 від 22.10.2007 року та до [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) за договором поруки №ОД14/10/2007/840-П/265 від 22.10.2007 року. На виконання вимог Договору, ТОВ «Консталт Солюшенс» сплатило ПАТ «КБ «НАДРА» кошти в порядку пункту 4 Договору відступлення права вимоги у розмірі 8 868 842,93 гривень без ПДВ, що підтверджується платіжним дорученням № 94 від 22.04.2020 року Таким чином, Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» права вимоги за Кредитним договором №ОД14/10/2007/840-К/265 від 22.10.2007 року та договором поруки №ОД14/10/2007/840-П/265 від 22.10.2007 року, а отже ПАТ «КБ «НАДРА» вибуло із правовідносин за вказаним договором. 30.03.2021 року ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси у справі 523/14587/20 заяву ТОВ "Консалт Солюшенс" про заміну сторони її правонаступником було задоволено (копія ухвали додається). Замінено стягувача -ПАТ "КБ "Надра" на його правонаступника ТОВ "Консалт Солюшенс" у виконавчому провадженні по виконанню рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 10.12.2008 року у справі №2-6103/08 за позовом ПАТ "КБ "Надра" до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості з кредитним договором в солідарному порядку в сумі 633 100 грн. 66 коп. та в рівних частинах судового збору в розмірі 865 грн. з кожного. Наразі, Позивач вимушений звернутись із даною позовною заявою щодо стягнення з [PERSON] суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, встановленої рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 10.12.2008 року у справі №2-6103/08 у розмірі 633 100,66 грн., розрахованої за період з 23.02.2019 по 23.02.2022 року, що становить 195 467,70 грн. Відповідачі рішення Суворовського районного суду міста Одеси у справі №2-6103/08 не виконували, заборгованість перед ТОВ «Консалт Солюшенс» своєчасно не погасили, своє грошове зобов`язання, встановлене кредитним договором та підтверджене рішенням суду, перед ТОВ «Консалт Солюшенс» прострочили. Отже, заборгованість Відповідачів перед Позивачем у розмірі 633 100,66 грн., що була встановлена рішенням Суворовського районного суду міста Одеси у справі №2- 6103/08 від 10 грудня 2008 року є зобов`язанням відповідно до норм цивільного права. Як вбачається з тексту рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 10.12.2008 року у справі №2-6103/08, зобов`язання Відповідачів виражено у гривнях. З моменту набрання законної сили рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 10.12.2008 року у справі №2-6103/08 Відповідачі безпідставно користувалися коштами у розмірі 633 100, 66 грн., що належали до сплати ПАТ «КБ «Надра», а після укладення договору купівлі - продажу № GL3N216954_ПВ_188 від 24 квітня 2020 року - Позивачу - ТОВ "Консалт Солюшенс". У Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс», як у правонаступника ПАТ «КБ «Надра» виникло право вимагати від Відповідачів сплати інфляційних втрат у сумі 138\~436,60 грн. та 3 % річних за користування грошовими коштами у розмірі 195 467,70 грн. за період з 24.02.2019 року до 23.02.2022 року, які позивач просить стягнути з відповідача. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 23.10.2024 року провадження по справі відкрито, за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 04.11.2024 року на електронну адресу суду від представника відповідача адвоката Сігнаєвського А.О. надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просив застосувати строки позовної давності до вимог, а в задоволенні позову про стягнення інфляційних витрат та 3% річних відмовити. (а.с.15-17). 07.11.2024 року через підсистему «Електронний суд» від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої позивач вважає, що доводи та міркування, викладені у відзиві на позовну заяву такими, що суперечать об`єктивному стану речей. Стороною Відповідача було заявлено сумніви щодо достовірності копії кредитного договору, договору поруки, договору про відступлення права вимоги, платіжного доручення № 94, відповідності їх оригіналам та можливості підроблення, однак опонент не надав жодних переконливих доказів, які б підтверджували можливість підроблення або невідповідність зазначених копій оригіналам. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 10.12.2008 року у справі №2-6103/08 щодо стягнення заборгованості вже були встановлені обставини, що стосуються укладення кредитного договору та договору поруки, рішення є чинним, не оскарженим та набрало законної сили. На підставі укладеного договору про відступлення права вимоги було винесено ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 30.03.2021 року у справі №523/14587/20 про заміну сторони ПАТ «КБ «Надра» на його правонаступника ТОВ «Консалт Солюшенс» за виконавчими документами по виконанню рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 10.12.2008 року у справі №2-6103/08. Це свідчить про те, що суд вже визнав правомірність відступлення прав вимоги, що підкріплює вимоги ТОВ «Консалт Солюшенс» та відображає правову природу укладених угод. Копії документів (копії договору, договору поруки, договору про відступлення права вимоги, платіжного доручення №94) були подані до суду в процесі розгляду справи 2-6103/08 (оновлений номер справи №523/14587/20), досліджувалися і встановлювалися судом, що свідчить про наявність преюдиції. Щодо до твердження представника відповідача, адвоката Сігнаєвського А.О. «З урахуванням приписів ст. 257 ЦПК України спливу позовної давності, розрахунок позивача щодо стягнення 3% річних за період з 17.10.2021 р. по 23.02.2022 р ., тобто 129 днів, мав виглядати наступним чином: 633100,60*3/360*129 = 6 805,83 грн.». З мотивувальної частини відзиву на позовну заяву не зрозуміло, чому представник Відповідача визначає період саме з 17.10.2021 року, тому з метою обґрунтування позиції Позивача, щодо застосування періоду 24.02.2019 по 23.02.2022 рр. звертає увагу на наступне. Відповідно до пункту 18 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Разом з тим, пунктом 19 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Таким чином строк загальної позовної давності, встановлений статтею 257 ЦК України було продовжено на строк дії воєнного стану. Враховуючи зазначене, звертаючись до суду з позовом, сторона Позивача правомірно здійснила розрахунок заборгованості за період з 24.02.2019 року до 23.02.2022 року. (а.с.30-36) 16.12.2024 року через підсистему «Електронний суд» від позивача надійшло клопотання про долучення доказів: копію дубліката виконавчого документа, виданого 09.12.2021 року Суворовським районним судом м. Одеси про стягнення в солідарному порядку з [PERSON] , [PERSON] на користь Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк "Надра" заборгованість по кредитному договору у розмірі 633 100 гривень 66 копійок у відношенні [PERSON] , [INFO] ; лист - повідомлення про заборгованість за кредитним договором № ОД/14/10/2007/840-К/265 від 22.10.2007 року; протокол виїмки від 15.08.2012 року (а.с.51-64). 21.01.2025 року через підсистему «Електронний суд» від позивача надійшло клопотання про долучення доказів, а саме: - копію договору іпотеки від 22.10.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Рєкою Л.А. реєстр. № 3752; інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме земельної ділянки, кадастровий номер № 5123755800:01:002:1756; інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно фізичної особи [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] . 22.01.2025 року через підсистему «Електронний суд» від позивача надійшло клопотання про долучення доказів, а саме : копія постанови про відкриття виконавчого провадження № 75361853; копію заяви [PERSON] до приватного виконавця Бондарева Романа Володимировича від 10.09.2024 року з доказами про направлення (конверт); витяг з відкритої Автоматизованої системи виконавчих проваджень щодо [PERSON] . \~ \~ \~ \~22.01.2025 року на електронну пошту суду від представника відповідача адвоката Сігнаєвського А.О. надійшло клопотання про відмову в задоволенні позову, через наявність доказів про виконання солідарним боржником і основним боржником за кредитним договором і майновим поручителем зобов`язань за кредитним договором. Виконавче провадження закінчено, що свідчить про повне задоволення вимог позивача [PERSON] , а отже незаконність вимог позивача до [PERSON] . У судовому засіданні, 22.01.2025 року, представник позивача адвокат Теребуха К.І., наполягала на задоволенні позовних вимог, з підстав викладених в позові, вважає вимоги обґрунтовані та документально підтверджені. Представник відповідача - адвокат Сігнаєвський А.О. заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву, просив застосувати до заявлених вимог позовну давність, відмовився в позовних вимогах в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 22 жовтня 2007 року між ВАТ Комерційний Банк «Надра» та [PERSON] було укладено кредитний договір № ОД14/10/2007/840-К/265, відповідно до умов якого, Банк надав Позичальнику у тимчасове користування грошові кошти в сумі у розмірі 112 665 доларів США. Строк дій кредитного договору між сторонами був визначений до 21.06.2023 р. (а.с. 72-76). В якості забезпечення виконання зобов`язань 22 жовтня 2007 року між ВАТ Комерційний Банк «Надра» та [PERSON] був укладений договір поруки № ОД14/10/2007/840-П/265, згідно умов якого Поручитель зобов`язалась солідарно з Позичальником відповідати перед Банком за виконання зобов`язань щодо погашення Кредиту, сплати відсотків, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат (а.с. 77-78). Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 10 грудня 2008 року (справа № 2 - 6103/08) позов Відкритого акціонерного товариства комерційний банк Надра було задоволено. Встановлено стягнути в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] на користь Відкритого акціонерного товариства комерційний банк "Надра" заборгованість по кредитному договору в розмірі 633 100 гривень 66 копійок. Також було встановлено стягнути з стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь Відкритого акціонерного товариства комерційний банк "Надра" судові витрати в розмірі по 865 гривень з кожного. Вказане рішення не було оскаржене та набрало законної сили (а.с. 79-80). 24 квітня 2020 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» укладено договір № GL3N216954_ПВ_188 про відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В. та зареєстрованим в реєстрі за № 125 (а.с. 81-84). Відповідно до платіжного доручення № 94 від 22.04.2020 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» сплачено 8\~868\~842,93 грн Публічному акціонерному товариству «Комерційний банк «Надра» (а.с. 85). Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 30.03.2021 року замінено стягувача з ПАТ «Комерційний банк «Надра» на ТОВ «Консалт Солюшенс» (а.с.43-44). Постановою від 20.06.2024 року приватним виконавцем відкрито виконавче провадження №75361853 по виконавчому листу №523/15893/21 (а.с.112-114). 13.12.2024 року вих.№КА/13 відповідачу лист-повідомлення про заборгованість за кредитним договором №ОД/14/102007/840-К/265 від 22.10.2007 року у сумі 139\~683,25 дол.США (а.с.61). Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.01.2025 року, встановлено, що 14.12.2023 року реалізовано земельну ділянку за кадастровим номером № 5123755800:01:002:1756 за ціною 50 000 гривень (а.с.97-106). Дані обставини встановлені вказаним рішенням суду та на підставі ч. 4 ст. 82 ЦПК не потребують доказування. Таким чином, заборгованість [PERSON] та [PERSON] на користь Відкритого акціонерного товариства комерційний банк "Надра" заборгованість по кредитному договору № ОД14/10/2007/840-К/265 від 22.10.2007 року в розмірі 633 100 гривень 66 копійок. Позивач розраховує 3% річних в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України за період з 23.02.2019 по 23.02.2022 року, сума боргу складає 633\~100,66 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 89-90). Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. За правилами ст. ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. У пункті 45 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц зазначено, що: "у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань". За змістом частини другої статті 625 ЦК України нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. У постановах Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц, від 23 червня 2020 року у справі № 536/1841/15-ц зроблено висновок, що внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). З огляду на викладені висновки Верховного Суду, які відповідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховуються судом щодо застосування норм права в подібних правовідносинах, суд приходить до висновку, що позивач вправі вимагати від відповідача застосування наслідків порушення виконання рішення у вигляді сплати штрафних санкцій, передбачених статтею 625 ЦК України. Судом встановлено, що вищевказане рішення суду відповідач не виконала, заборгованість не виплатила, протилежного останньою жодними доказами спростовано не було. Відповідно до частини першої статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. У частині другій статті 625 ЦК України зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. Такий правовий висновок міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 06 червня 2012 року №6-49цс12. У частині другій статті 625 ЦК України прямо зазначено, що 3 % річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення. Таким чином, при обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні. Позивач зазначає, що прострочення виконання грошового зобов`язання відповідачами порушує його майнові права та інтереси, а тому з відповідача на його користь підлягає стягненню 3% річних від простроченої суми боргу за період з 23.02.2019 по 23.02.2022 року. 3% річних Розрахунок здійснюється за формулою: Сума санкції = С х 3 х Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення. Період прострочення грошового зобов`язання:Кількість днів у періодіСума з 23/02/2019 до 31 /12/2019 633 100,66 х 3 % х 312 : 365 ; 10031216 235,13 грн. з 01/01/2020 до 31/12/2020 633 100,66 х 3 % х 366 : 366 : 10036618 993,02 грн. з 01/01/2021 до 23/02/2022 63 3 100,66 х 3 % х 419 : 365 : 10041921 802,95 грн. \~ \~ \~ \~Щодо заявленого представниками відповідачів клопотання про застосування до спірних правовідносин перебігу строків позовної давності, суд зазначає наступне. \~ \~ \~ \~Главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність. \~ \~ \~ \~Пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», яка набрала чинності для України 11.09.1997 року, передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом. Європейський суд з прав людини, наголошує, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав-учасників Конвенції, виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу (п. 570 рішення від 20.09.2011 року за заявою № 14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти росії»; п. 51 рішення від 22.10.1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»). Позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки (ст. 257 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, а відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статтею 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки. Разом з тим, відповідно до пункту 18 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Разом з тим, пунктом 19 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Таким чином строк загальної позовної давності, встановлений статтею 257 ЦК України було продовжено на строк дії воєнного стану, а в своєму позові позивач вказує, що стягнення здійснюється за період з 23.02.2019 по 23.02.2022 року. З урахування наведеного вище, суд приходить до висновку, що стягнення 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання та інфляційних втрат за період з 23.02.2019 по 23.02.2022 року заявлено позивачем в межах визначеного законодавством строку позовної давності. Відповідно до наданого розрахунку: Інфляційне збільшення: 633\~100,66 * 1,21866444 633\~100,66 = 138\~436,60 грн. Тобто, 138 436.60 (інфляційне збільшення) + 57 031,10 (3%) = 195\~467,70\~грн. (сто дев`яносто п`ять тисяч чотириста шістдесят сім гривень 70 копійок). Частинами 1, 2, 3 та 4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Відповідачами не надано доказів щодо спростування заявленої суми заборгованості, в тому числі не здобуто таких доказів під час розгляду справи. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався представник позивача у позовній заяві, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі в частині стягнення заборгованості. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає також стягненню судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: partial