Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним і відповідачкою. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що він з відповідачкою перебувають в зареєстрованому шлюбі. Зазначив, що вони припинили шлюбні відносини та збереження шлюбу є неможливим (а.с. 71 78). Дану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження. Відповідачка надала суду заяву у якій визнала позов (а.с. 104). Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. 22 листопада 2019 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано у Відділі РАЦС адміністрації Совєтського району м. Гомеля, актовий запис за № 698, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 22 листопада 2019 року, яке легалізовано у встановленому законом порядку і має апостиль (а.с. 12 16). Одночасно, суд враховує, що при укладенні шлюбу із позивачем відповідачка мала прізвище « [PERSON] » яке їй було залишено і після укладення шлюбу із позивачем. Проте, в подальшому відповідачка змінила своє прізвище та у зв`язку із укладенням другого шлюбу відповідачка має інше прізвище « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 14 червня 2024 року (а.с. 106). Позивач бажає розірвати шлюб і відповідач не заперечила щодо цього. Клопотань про надання строку для примирення не заявлено. Норми частин 3 і 4 статті 56 Сімейного кодексу України (далі по тексту СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини другої статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки із змісту позовної заяви встановлено, що шлюб між сторонами має формальний характер, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що має істотне значення. Норми статті 206 ЦПК України передбачають, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві; у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову; якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Обставин, які б свідчили, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, судом не встановлено. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. При цьому, у зв`язку із визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, на підставі частини першої статті 142 ЦПК України, суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, на підставі пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України, решту суми судового збору слід покласти на відповідача (а.с. 5). Враховуючи викладене,

Outcome: approved