Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-22 00:00:00

25.11.2024 до суду надійшла позовна заява [PERSON] до\~Акціонерного\~товариства\~Комерційний банк\~«ПриватБанк» про захист прав споживачів та стягнення безпідставно набутих грошових коштів. Позовні вимоги мотивовані тим, що 25.09.2003 між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № VIOWG000840010, згідно якого банк зобов`язався надати [PERSON] кредит у розмірі 3250,00 доларів США терміном до 23.09.2010, а [PERSON] зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом в строки та порядку, визначеному кредитним договором. У серпня 2015 ПАТ КБ «Приват Банк» було подано позов до позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором та рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 11.02.2016 у справі № 141/677/15-ц в задоволенні позову ПАТ КБ «Приват Банк» було відмовлено. Натомість, 19.07.2017 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною був виданий виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № VIOWG000840010 від 25.09.2003, укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» та позивачем у розмірі 1673,81 доларів США та 3000,00 грн витрат, пов`язаних із вчиненням виконавчого напису, що всього у гривневому еквіваленті з урахуванням витрат, пов`язаних із вчиненням виконавчого напису, становить 259690,17 грн. На підставі даного виконавчого напису старшим державним виконавцем Оратівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Тимчуком В.П. було відкрито виконавче провадження № 55055758 від 02.11.2017. В подальшому, рішенням Оратівського районного суду Вінницької області від 14.07.2022 у справі № 141/204/22, визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни від 19.07.2017 року, зареєстрований в реєстрі за № 6693, щодо стягнення з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на користь ПАТ КБ «Приватбанк»(яке є правонаступником ЗАТ КБ «Приватбанк») (код ЄДРПОУ 14360570) заборгованості в сумі 259690 (двісті п`ятдесят дев`ять тисяч шістсот дев`яносто гривень 17 копійок) за кредитним договором № VIOWG000840010 від 25.09.2003 року. При цьому, в листі Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 0200-0504/861645 від 29.08.2022 зазначено, що відповідно до постанови про стягнення із заробітної плати, стипендії, пенсії та інших відрахувань від 17.01.2018 (ВП № 55055758), виданої Оратівським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області за період з 01.08.2018 по 30.04.2022 було здійснено відрахування з пенсії позивача на суму 17849,04 грн. На підставі викладеного, [PERSON] просить суд стягнути з Акціонерного\~товариства\~Комерційний банк\~«ПриватБанк» на його користь суму у розмірі 17849,04 грн, стягнену на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни від 19.07.2017 року, зареєстрований в реєстрі за № 6693. Ухвалою суду від 28.11.2024 відкрито провадження у справі № 141/763/24 та з врахуванням вимог ст.\~274\~ЦПК\~України розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами 31.12.2024. 31.12.2024 до суду через систему «Електронний суд» від представника відповідача АТ КБ «ПриватБанк» Рой В.Л. надійшла заяві від 30.12.2024, відповідно до змісту якої [PERSON] просить суд відмовити в задоволенні позову [PERSON] до\~Акціонерного\~товариства\~Комерційний банк\~«ПриватБанк» про захист прав споживачів та стягнення безпідставно набутих грошових коштів, оскільки отримувачем (набувачем) спірних коштів є Оратівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області. При цьому, доказів, які б підтверджували що АТ КБ «Приват Банк» набуло кошти, які відраховувались з пенсії позивача в межах виконавчого провадження за виконавчим написом, який був визнаний таким, що не підлягає виконанню, матеріали справи не містять. 31.12.2024 ухвалою суду залучено до\~участі справі\~№141/763/24\~за позовом\~ [PERSON] \~до\~Акціонерного\~товариства\~Комерційний банк\~«ПриватБанк» про захист прав споживачів та стягнення безпідставно набутих грошових коштів в якості співвідповідача\~ Липовецький відділ державної виконавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та відкладено розгляд справи на 23.01.2025. 06.01.2025 до суду через систему «Електронний суд» від представника позивача адвоката Сімчук І.А. надійшов відзив від 05.01.2025 на позовну заяву, відповідно до якого адвокат Сімчук І.А. зазначає, що відповідач не надав суду будь яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що кошти, стягнуті з [PERSON] в сумі 17849,04 грн в межах виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. від 19.07.2017 за № 6693, ним не отримано чи вони утримуються ним за наявності правових підстав чи були повернуті позивачу. Окрім того, представник позивача вказує, що відповідач ігнорує той факт, що відрахування з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» здійснювались в рамках виконавчого провадження № 55055759 від 02.11.2017 на підставі виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. від 19.07.2017 за № 6693. Таким чином, адвокат Сімчук І.А. просить суд позовні вимоги [PERSON] до\~АТ КБ\~«ПриватБанк», Липовецького відділу державної виконавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про захист прав споживачів та стягнення безпідставно набутих грошових коштів задовольнити у повному обсязі. 23.01.2025 до суду через систему «Електронний суд» від представника відповідача АТ КБ\~«ПриватБанк» Рой В.Л. надійшли додаткові пояснення, згідно яких [PERSON] повідомляє, що отримувачем вказаних коштів є Оратівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, жодних доказів перерахування коштів на адресу відповідача повністю або частково матеріали справи не містять. При цьому, позивач є учасником виконавчого провадження, тому має право бути обізнаним про його хід, знайомитись з його матеріалами, отримувати їх копії, натомість, належних, допустимих та достовірних доказів (документів виконавчого провадження), що свідчать про перерахунок будь яких коштів на користь АТ КБ\~«ПриватБанк» позивачем не надано, а також не зазначено про існування складнощів в отриманні цих доказів та не заявлено клопотання про їх витребування. Враховуючи викладене, з огляду на принцип диспозитивності цивільного судочинства, позовні вимоги є недоведеними, що виключає можливість їх задоволення. Позивач [PERSON] , належним чином повідомлявся про день та місце розгляду справи № 141/763/24 шляхом скеровування кореспонденції суду по місцю реєстрації, однак жодних інших заяв чи клопотань окрім відповіді на відзив не подав, а також в позовній заяві від 24.11.2024 просив розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач Акціонерне\~товариство\~Комерційний банк\~«ПриватБанк», будучи належним чином повідомленим про дату та місце розгляду справи № 141/763/24, жодних інших заяв чи клопотань, окрім заяви від 30.12.2024 та додаткових пояснень від 23.01.2025 до суду не направив. Липовецький відділ державної виконавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) також належним чином повідомлявся про дату та місце розгляду справи № 141/763/24, однак жодних заяв чи клопотань від нього до суду не надходило. Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За змістом статей 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Також якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі (ч. 3 ст. 279 ЦПК України). Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того, відповідно до вимог ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Враховуючи надіслання судом сторонам у справі ухвали суду, в якій встановлено час на вчинення процесуальних дій, та у зв`язку з неподанням відповідачем у визначений ухвалою суду строк клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, суд доходить висновку про можливість розгляду справи № 141/763/24 за наявними матеріалами у відповідності до положень ст. ст. 178, 279 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи № 141/763/24, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 11.02.2016 у справі №141/677/15-ц в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк\~«ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено. Відповідно до виконавчого напису, вчиненого 19.07.2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, зареєстрованого в реєстрі за № 6693, звернуто стягнення з [PERSON] , [INFO] , заборгованість за кредитним договором № VIOWG000840010 від 25.09.2003 року, укладеним із ПАТ КБ «Приватбанк», за період з 25.09.2003 року по 19.06.2017 року, у розмірі: 1673,81 долари США залишок заборгованості за кредитом; 3560,28 доларів США залишок заборгованості за відсотками; 4630,30 доларів США пеня; 3000 гривень витрати пов`язані із вчиненням виконавчого напису. Всього у гривневому еквіваленті з урахуванням витрат, пов`язаних із вчиненням виконавчого напису, сума заборгованості становить 259690,17 грн. На підставі даного виконавчого напису нотаріуса старшим державним виконавцем Оратівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Тимчуком В'ячеславом Петровичем було відкрито виконавче провадження № 55055758 від 17.01.2018. Як убачається із довідки про здійснені відрахування та виплати відносно [PERSON] за постановою від 17.01.2018 ВП № 55055758 за період із вересня 2018 по квітень 2022, із пенсії [PERSON] щомісячно було здійснено відрахування, відсоток (частка стягнення) становить 20%. Рішенням Оратівського районного суду Вінницької області від 14.07.2022 у справі №141/204/24 визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни від 19.07.2017 року, зареєстрований в реєстрі за № 6693, щодо стягнення з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на користь ПАТ КБ «Приватбанк» (яке є правонаступником ЗАТ КБ «Приватбанк») (код ЄДРПОУ 14360570) заборгованості в сумі 259690 (двісті п`ятдесят дев`ять тисяч шістсот дев`яносто гривень 17 копійок) за кредитним договором № VIOWG000840010 від 25.09.2003 року. Визначаючись щодо встановлених обставин та заявлених позовних вимог, суд керується наступним. В силу вимог частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до частин першої, другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. За правовою природою конструкція зобов`язання, що виникає з безпідставного набуття майна (безпідставного збагачення), є формою реалізації охоронного правовідношення та виконує компенсаторну функцію. Зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення є протилежністю до зобов`язання з правочинів (договорів). Правочин, зокрема договір, як належна правова підстава встановлює зобов`язання з передання речі, виконання робіт (надання послуги), сплати коштів. Відповідно, за відсутності (або у подальшому відпадіння) правової підстави в особи виникає зобов`язання повернути те, що було отримано безпідставно (кондикція). Отримання майна, набутого без підстави, призводить до реституційного ефекту, прямо протилежного тому, що передбачено договором. Загальною ознакою кондикції є відсутність (або відпадіння у подальшому) правової підстави для утримання майна, набутого особою, до якої потерпілий звертається з кондикційним позовом. Зі змісту статті 1212 ЦК України можна зробити висновок, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі. Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося. Про виникнення зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення або збереження майна можна говорити у тому разі, коли дії особи або події призводять до протиправного результату, що юридично не обумовлений виникненням майнових вигод на стороні однієї особи за рахунок іншої. Саме цей протиправний результат у вигляді юридично безпідставних майнових вигод, що перейшли до набувача, є фактичною підставою для виникнення зобов`язань з повернення безпідставного збагачення. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Результат аналізу статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що фактичний склад, що породжує зобов`язання, які виникають внаслідок набуття або збереження майна без достатніх правових підстав, складається з таких елементів: 1) одна особа набуває або зберігає майно за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (майно набувається або зберігається без передбачених законом, іншими правовими актами або правочином підстав). Набуття майна однією особою за рахунок іншої полягає у збільшенні обсягу майна в однієї особи з одночасним зменшенням його обсягу в іншої особи. Набуття передбачає кількісний приріст майна, збільшення його вартості без понесення відповідних витрат набувачем. Безпідставне збереження майна полягає у тому, що особа мала витратити власні кошти, але не витратила їх через понесені втрати іншою особою або в результаті невиплати винагороди, що належить іншій особі. Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, вимагає установлення абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі. Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставного набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині. Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна. Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів). Верховний Суд у постанові від 08 вересня 2021 року у справі № 201/6498/20 (провадження № 61-88св21) зазначив, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі ст.1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося. Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до ст. 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно. Аналогічний висновок викладено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18, від 28 січня 2020 року у справі №910/16664/18. Відповідно до ст. ст. 12, 76-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана за допомогою належних та допустимих доказів довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно зі статтями 13 та 89 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог, на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Рішенням Оратівського районного суду Вінницької області від 14.07.2022 у справі №141/204/24 визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни від 19.07.2017 року, зареєстрований в реєстрі за № 6693, щодо стягнення з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на користь ПАТ КБ «Приватбанк» (яке є правонаступником ЗАТ КБ «Приватбанк») (код ЄДРПОУ 14360570) заборгованості в сумі 259690 (двісті п`ятдесят дев`ять тисяч шістсот дев`яносто гривень 17 копійок) за кредитним договором № VIOWG000840010 від 25.09.2003 року. Рішення набрало законної сили 16.08.2022. Оскільки виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною від 19.07.2017 року, зареєстрований в реєстрі за № 6693, щодо стягнення з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на користь ПАТ КБ «Приватбанк» (яке є правонаступником ЗАТ КБ «Приватбанк») (код ЄДРПОУ 14360570) заборгованості в сумі 259690 (двісті п`ятдесят дев`ять тисяч шістсот дев`яносто гривень 17 копійок) за кредитним договором №VIOWG000840010 від 25.09.2003 року, рішенням Оратівського районного суду Вінницької області від 14.07.2022 у справі №141/204/24 визнано таким, що не підлягає виконанню, отже відпадала правова підстава для отримання відповідачем Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» вказаних грошових коштів, а отже отримані відповідачем кошти в сумі 17849,04 грн підлягають поверненню позивачу відповідно до статті 1212 ЦК України. Відповідач не надав суду жодних доказів на спростування викладених у позові обставин. Посилання представника відповідача на те, що отримувачем спірних грошових коштів є Оратівський РВ ДВС, оскільки відрахування з доходів боржника здійснювалось на їх реквізити, суд до уваги не приймає та оцінює критично, тому що відрахування було здійснено на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною від 19.07.2017 року, зареєстрований в реєстрі за № 6693, який було визнано таким, що не підлягає виконанню. Разом з тим, для кондикційних зобов`язань доведення вини особи не має значення, а важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої (статті 1212 - 1214 ЦК України). З урахуванням вищевикладеного, повно та всебічно розглянувши матеріали справи, надавши доводам сторін належну правову оцінку, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", § 58, рішення від 10 лютого 2010 року). Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує наступне. Відповідно до частини 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. Відповідно до ч. 6 ст.141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору, відтак з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved