Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-27 00:00:00

08 січня 2025 року Жовтневим районним судом Миколаївської області прийнято рішення у цивільній справі № 477/1292/24 за позовом [PERSON] до [PERSON] , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЕТАЛОН» про відшкодування матеріальної шкоди, яким задоволено позовні вимоги та стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЕТАЛОН» на користь [PERSON] страхове відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 81574 (вісімдесят одна тисяча п`ятсот сімдесят чотири) гривні 19 (дев`ятнадцять) копійок та судовий збір у розмірі 815 (вісімсот п`ятнадцять) гривень 74 (сімдесят чотири) копійки, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальні збитки, заподіяні дорожньо-транспортною пригодою, у розмірі 77661 (сімдесят сім тисяч шістсот шістдесят одна) гривня 24 (двадцять чотири) копійки та судовий збір у розмірі 776 (сімсот сімдесят шість) гривень 62 (шістдесят дві) копійки. Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Представник позивача - адвоката Сорочан Єлисей Васильович звернувся до суду через підсистему «Електронний суд» з заявою про долучення доказів на підтвердження понесених судових витрат та ухвалення додаткового рішення по справі, яким просить стягнути з відповідачів на користь позивача понесені ним судові витрати у сумі 16592,36 грн. В обґрунтування заяви зазначив, що 08.01.2025 року Жовтневим районним судом Миколаївської області прийнято рішення у цивільній справі № 477/1292/24, яким задоволено позовні вимоги, однак судом не було вирішено питання про стягнення понесених судових витрат, у зв`язку з чим представник позивача звертається до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення. Ухвалою суду від 13.01.2025 року прийнято до розгляду заяву представника позивача [PERSON] адвоката Сорочан Є. В. про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі № 477/1292/24. У судове засідання учасники справи, повідомлені про час та місце розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення, не з`явилися, про причини неявки не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило. Представник позивача Сорочан Є. В. в наданій суду заяві просив розглянути питання про розподіл судових витрат без його участі та участі позивача. Відповідно до частини другої\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч.4 ст.270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. В силу п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно ч.3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Враховуючи вимоги ЦПК України, суд вважає можливим розглянути заяву у відсутності учасників справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Як вбачається з матеріалів справи, судом при ухваленні рішення від 08 січня 2025 року по справі № 477/1292/24, було вирішено питання щодо розподілу судових витрат, а саме сплаченого судового збору, однак питання про розподіл витрат на правничу допомогу та витрат за складання звіту про оцінку вартості майнової шкоди, вирішено не було. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] поніс витрати на правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн., на підтвердження чого долучено: копію договору про надання правової допомоги № б/н від 06.05.2024р.; копію додатку №1 до договору про надання правової допомоги № б/н від 06.05.2024р.; копію акту наданих послуг від 09.01.2025р.; копію квитанції до прибуткового ордеру № 3 від 06.05.2024р.; копію квитанції до прибуткового ордеру № 4 від 03.06.2024р. Крім того, за складання звіту про оцінку вартості майнової шкоди позивачем було сплачено ФОП [PERSON] 5000,00 грн., що підтверджується актом прийому передачі виконаних робіт №055/06-23 від 20.06.2023р. та квитанцією АТ КБ «ПриватБанк» №0.0.3058112572.2 від 20.06.2023р. Також позивачем при подачі позову було сплачено судовий збір у сумі 1592,36 грн., який він також просить стягнути на його користь з відповідачів. Згідно ч.1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3-6 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 вказано, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, слід виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Такий правовий висновок було зроблено Верховним Судом в постанові від 06 березня 2019 року у справі №922/1163/18. Згідно ч. 3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. За таких обставин, враховуючи відсутність клопотань, зміст поданих документів на підтвердження понесених позивачем судових витрат, судом встановлено та підтверджено відповідними доказами, що позивачу [PERSON] було надано правову допомогу в цій справі адвокатом Сорочан Є. В. за що було сплачено кошти в розмірі 10000,00 грн. та за складання звіту про оцінку вартості майнової шкоди позивачем було сплачено ФОП [PERSON] 5000,00 грн. Також позивачем при подачі позову було сплачено судовий збір у сумі 1592,36 грн., який він також просить стягнути на його користь з відповідачів, однак в цій частині вимог необхідно відмовити, оскільки питання про стягнення судового збору вже було вирішено при ухваленні рішення від 08 січня 2025 року по цивільній справі № 477/1292/24. У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви представника позивача про стягнення з відповідачів понесених судових витрат. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial