Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-26 00:00:00

19 серпня 2024 року представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр\~Кредит Фінанс» - Горшкодер В.О. через систему «Електронний суд» подав до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська позовну заяву до [PERSON] «про стягнення заборгованості». В обґрунтування позову позивач посилається на наявність у відповідача заборгованості за кредитним договором №1136-0217 від 04.01.2023, яка є простроченою та відповідачем не погашається. До стягнення заявлено заборгованість станом на 25.06.2024 у розмірі 30000,00 грн, з яких прострочена заборгованість за кредитом - 6000,00 гривень; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 24000,00 гривень, та судові витрати у розмірі 2422,40 грн. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.08.2024 цивільну справу № 208/8169/24 було розподілено судді Гречаній В.Г. Відповідно до відомостей Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради, які отримані судом 09.09.2024 р., останєє місце мешкання відповідачки [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 09.09.2024 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. В позовній заяві представник позивача просив про розгляд справи без його участі. Також позивачем при наданні позову було надано згоду на заочний розгляд справи та винесення заочного рішення. Відповідач правом на подання відзиву не скористався, про розгляд справи повідомлений належним чином. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. В судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяв та клопотань не надходило. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що дозволило суду вважати за необхідне визнати його неявку з неповажних причин, провести заочний розгляд справи, розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено\~ст. 279 ЦПК України. 04 січня 2023 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1136-0217, згідно до п.2.3. якого зазначено, що дата видачі кредиту 04.01.2023 рік; останній календарний день першого базового періоду 21.01.2023 рік; сума кредиту 6000,00 грн.; нараховані проценти за користування кредитом у заявлений строк 2700,00 грн.; разом 8700,00 грн. Відповідно до Довідки про перерахування суми кредиту №1136-0217 від 04.01.2023 року сума кредитного ліміту складає 6000,00 грн. Згідно до листа АТ КБ «Приватбанк» до ТОВ «Укр Кредит Фінанс» повідомлено про перерахунок коштів від ТОВ «Укр Кредит Фінанс» через систему платежів LiqPay на підставі договору №4010 від 02.12.2019 року по платежу, у тому числі й договору № 1136-0217 на суму 6000,00 грн. на картку [NUMBER] . Відповідно до довідки про укладений договір, відповідно до якого надана фінансова послуга, а саме на надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, станом на 25.06.2024, загальний розмір заборгованості Відповідача, яка виникла на підставі Кредитного договору становить: 59460,00 грн., що складається з: -прострочена заборгованість за кредитом 6000,00 гривень; -\~прострочена заборгованість\~за нарахованими\~процентами \~53460,00\~гривень. Разом з тим, кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами у сумі 29460,00 гривень за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 30000,00 гривень. Враховуючи зазначене, до стягнення заявлено лише частину суми, а саме: - прострочена заборгованість за кредитом - 6000,00 гривень; - прострочена заборгованість за нарахованими процентами 24000,00 гривень, що разом становить 30000,00 грн Таким чином, встановлено, що відповідач неналежним чином виконував свої зобов`язання за кредитним договором. З метою стягнення заборгованості за кредитним зобов`язанням позивач звернувся до суду з цим позовом. Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. \~ \~ \~ \~Ці дані встановлюються такими засобами: \~ \~ \~ \~1) письмовими, речовими і електронними доказами; \~ \~ \~ \~2) висновками експертів; \~ \~ \~ \~3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно положень ч. 1ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За приписами ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. У частині першій статті 218 ЦК України передбачено, що заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків. Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. У ч. 1\~ст. 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону є оригіналом такого документа. Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із ст. 64 ЦПК України. У даному випадку правовідносини між сторонами справи виникли на підставі укладеного в електронній формі кредитного договору з використанням визначених сторонами ідентифікаторів особи, яка отримує кредитні кошти, що належним чином відповідає вимогам профільного законодавства, зокрема, ст.ст.\~11,\~12 Закону України «Про електронну комерцію». Так, зазначено електронний підпис одноразовим ідентифікатором, номер пароля А2800. Таким чином підписання відповідачем договору про відкриття кредитної лінії № 1136-0217 від 04.01.2023 року здійснено електронним підписом одноразовим ідентифікатором А4080, а не електронним цифровим підписом. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Договір про надання фінансового кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами кредитного договору підтверджено належними та допустимими доказами. Аналогічний висновок викладений у постанові КЦС в складі Верховного Суду від 12.01.2021 року у справі №524/5556/19. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності суд доходить висновку, що кредитний договір №1136-0217 від 04.01.2023 року укладений сторонами у спосіб визначений чинним законодавством України. Отже, на підтвердження існування договірних відносин позивачем по справі було надано кредитний договір №1136-0217 від 04.01.2023 року, довідка укладеного договору, роздруківка Додаткової угоди, паспорт споживчого кредиту. Усі документи підписані відповідачем [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором А2800. Судом встановлено, що ТОВ «Укр Кредит Фінанс» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 6000,00 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача [NUMBER] , що підтверджено копією листа-довідки про перерахування коштів від фінансово-розрахункової установи. Факт укладення кредитного договору та отримання за договором кредитних коштів (кредиту) у визначеному договором розмірі відповідач не заперечувала, тому, з огляду на положення ч. 1\~ст. 82 ЦПК України, суд визнав вказані обставини встановленими. Жодних доказів щодо сплати грошових коштів за кредитним договором, та які б спростовували зазначений розрахунок заборгованості, відповідач суду не надав. Частиною 1\~статті 1048 ЦК України\~передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу\~(частина 1\~статті 1050 ЦК України). Так, за умовами укладеного сторонами договору кредиту від 04.01.2023 року ТОВ «Укр кредит фінанс» надало [PERSON] суму кредиту 6000,00 грн., а остання зобов`язувалася повернути гроші у повному обсязі протягом 300 днів . Відповідно до п. 4.6. кредитного договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповернутої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту за наступною ставкою: стандартна процентна ставка - 3,00 % за кожен день користування кредитом. Тобто сторонами було погоджено процентну ставку, яку має сплатити відповідач у межах строку кредитування (стаття 1048 ЦК України). Отже, обґрунтованими є вимоги позивача щодо стягнення з відповідача процентів за користування кредитними коштами у сумі 24000,00 грн. за період дії кредитного Договору визначений позивачем.\~\~ Поряд з цим відповідачем до суду не надано власного розрахунку заборгованості на спростування доводів і розрахунку позивача або об`єктивних доказів про погашення заборгованості та її відсутності. Верховний Суд, в ході касаційного перегляду судових рішень, неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обовязку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що кредитний договір № 1136-0217 від 04.01.2023 року укладений у спосіб, визначений чинним законодавством та матеріалами справи безспірно стверджується дійсність грошової вимоги ТОВ «Укр Кредит Фінанс» по стягненню заборгованості, а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором на користь позивача в розмірі 30000,00 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно з ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Позивачем понесені судові витрати у розмірі 2422,40 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією № 39200 від 31 липня 2024 року, як судові витрати на оплату судового збору при зверненні із позовом. Враховуючи прийняття рішення про задоволення позовних вимог, згідно до ст. 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати підлягають відшкодуванню у повному обсязі відповідачем, на користь позивача. Згідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати відшкодовуються пропорційно до задоволених позовних вимог, а враховуючи встановлених підстав для задоволення заявлених вимог у повному обсязі, підлягають покладенню на відповідача у повному обсязі.

Outcome: approved