Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №66282 від 22.12.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Тамарою Миколаївною, про стягнення з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» заборгованості в розмірі 11908 грн. 00 коп., стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору за подання позову та заяви про забезпечення позову, а також витрати на правничу допомогу в розмірі 5816 грн. 80 коп., мотивуючи тим, що предметом даної позовної заяви є визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №66282, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. 22.12.2021 р. щодо звернення стягнення на грошові кошти у сумі 11 908 гривень 00 копійок. В листопаді 2024 року позивачу стало відомо, що 28.10.2024 постановою державного виконавця виконавчого Овруцького відділу ДВС у Коростенському районі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Залізко Світланою Павлівною відкрито виконавче провадження №76395147 щодо виконання виконавчого напису Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. №66282 від 22.12.2021 про звернення стягнення на грошові кошти та задоволення вимог TOB «Фінансова компанія управління активами» за кредитним договором в розмірі 11 908 гривень 00 копійок, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту у розмірі - 3 500 гри. 00 коп.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 8 358 грн. 00 коп.; плата за вчинення виконавчого напису - 50 грн. 00 коп. Ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження №76395147 від 28.10.2024\~ шляхом доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, за адресою в мережі Інтернет - https://asvpweb.miniust.gov.ua за допомогою ідентифікатора доступу 2Д93А59А51ЕД, вважає, що виконавчий напис №66282 від 22.12.2021 вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, і, як наслідок, неправомірне провадження щодо виконання вказаного виконавчого напису про звернення стягнення на належні йому грошові кошти. Вважає, що виконавчий напис нотаріуса №66282 від 22.12.2021 не підлягає виконанню, так як він не визнає вказану заборгованість розмірі 11 908 гривень 00 копійок, сам виконавчий напис вчинений з грубими порушенням вимог Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5. Звертає увагу суду на те, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус не отримував від відповідача та позивача первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутніми підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем, а також сума процентів, зазначені у виконавчому написі, є безспірними. Розрахунок боргу, здійснений відповідачем щодо наявності грошового зобов`язання позивача по кредиту, процентах річних та пені, не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог банку до боржника. Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. Звертає увагу суду, що позивач жодних листів від відповідача не отримував. Отже, на підставі документів, наданих відповідачем нотаріусу із заявою про вчинення виконавчого напису, не можна встановити безспірність вимог відповідача до позивача, а отже виконавчий напис вчинено з порушенням закону. Крім того, виконавчі написи на нотаріально непосвідчених кредитних договорах незаконні. Водночас позивач просив забезпечити позов шляхом зупинення стягнення по виконавчому провадженню\~ №76395147 від 28.10.2024, відкритому на підставі виконавчого напису №66282, виданого 22.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Тамарою Миколаївною про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості в розмірі 11908 грн. 00 коп..\~\~ Ухвалою Овруцького районного суду Житомирської області від 16.12.2024 у справі №286/4403/24 було зупинено\~ стягнення на підставі виконавчого напису №66282, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 22.12.2021, у виконавчому провадженні №76395147, відкритому старшим державним виконавцем Овруцького відділу державної виконавчої служби у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Залізко С. П.. Відзиву на позов відповідачем та письмових пояснень третьою особою Овруцьким відділом ДВС у Коростенському районі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) до суду не надано, хоча своєчасно та належним чином учасники були повідомлені про відкриття провадження у справі з роз`ясненням прав на подання відзиву на позов, заперечень та письмових пояснень, що підтверджується поштовими повідомленнями. Розгляд справи проводиться в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін. Дослідивши в судовому засіданні письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За загальним правилом ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до ст. 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, визначених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.ч. 5-6 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В ст.89 ЦПК України законодавець закріпив, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 30.07.2021 між товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агенство Необхідних Кредитів» та [PERSON] , тобто позивачем, було укладено кредитний договір № 75984865, згідно якого позивач отримав кредит у розмірі 3500 грн. 00 коп. На підставі Договору факторингу №2112 від 21.12.2021 товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агенство Необхідних Кредитів» було відступлено право вимоги за кредитним договором №75984865 від 30.07.2021 товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами». 22.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Тамарою Миколаївною на підставі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, було вчинено виконавчий напис №66282 про стягнення з [PERSON] невиплачених в строк грошових коштів на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», якому товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агенство Необхідних Кредитів» на підставі Договору факторингу №2112 від 21.12.2021\~ відступлено право вимоги за кредитним договором №75984865 від 30.07.2021, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агенство Необхідних Кредитів»\~ та [PERSON] за період з 20.12.2021 по 22.12.21 включно у розмірі: 3 500 грн. 00 коп. заборгованість за тілом кредиту; 8358 грн. заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами; 50 гривень плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 11908 грн. 00 коп.. 28.10.2024 старшим державним виконавцем Овруцького відділу державної виконавчої служби у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Залізко Світланою Павлівною було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого напису №66282, вчиненого 22.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами»\~ заборгованості в розмірі 11908 грн. 00 коп. та про арешт коштів боржника. Звертаючись до суду із позовом, представник позивача вказував на те, що виконавчий напис нотаріуса є таким, що не підлягає виконанню, оскільки на момент вчинення виконавчого напису набрала чинності постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14, залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, якою визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", зокрема, в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в тому числі за кредитними договорами. Будь-яких договорів між ним та ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів», ТОВ «Фінансова компанія управління активами», посвідчених нотаріально, укладено не було. Порядок вчинення нотаріальних дій містить правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року№ 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ вищевказаного Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Відповідно до п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Згідно з пунктами 1.1., 1.2., 3.2., 3.5. Глави 16 "Вчинення виконавчих написів" Розділу ІІ "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. Постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 до вказаного вище Переліку внесені зміни, зокрема, доповнено новим розділом такого змісту "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" відповідно до якого для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з тим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", зокрема, в частині пункту 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно з пунктом 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 "Про судове рішення в адміністративній справі" визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 "Про судове рішення в адміністративній справі", дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів в частині, з моменту її прийняття. Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст.263 ЦПК України). У Постанові Великої Палати Верховного Суду №910/13233/17 від 29 січня 2019 року зазначено, що вчинення виконавчого напису за кредитним договором є неправомірним (таке право не передбачено законом), оскільки Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017 року, (залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14), визнав незаконною та нечинною постанову КМУ № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів - в тому числі за кредитними договорами. Отже, на момент вчинення виконавчого напису 22.12.2021 - набрало чинності судове рішення, яким визнана незаконною та нечинною Постанова Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року, якою Перелік був доповнений новим розділом щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Така обставина дає суду підстави дійти висновку про те, що вчинений виконавчий напис для стягнення боргу з позивача базується на правочині, що не передбачає звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів, оскільки на момент його вчинення зміни до Переліку, якими було запроваджено можливість вчинення виконавчих написів по стягненню заборгованості з підстав, що випливають з кредитних правовідносин, були визнані нечинними судовим рішенням. В матеріалах справи відсутні докази того, що укладений між товариством та позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, був посвідчений нотаріально, тому вказані обставини є підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду № 172/1652/18 від 21.10.2020. За встановлених обставин, зважаючи, що вчинений виконавчий напис для стягнення боргу з позивача базується на правочині, що не передбачає звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів, суд приходить до висновку, про наявність правових підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу регламентовано у ст.ст. 133-137 ЦПК України. Так, відповідно до положень ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 3 цієї статті передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Частинами 1-2 ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи має подати детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У ч.48 постанови від 17.10.2014 №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснив, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Такого висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 19.02.2020 по справі № 755/9215/15-ц. Судом при дослідженні письмових доказів встановлено, що 26.11.2024 між адвокатським бюро «Бовсунівський і Партнери», в особі керуючого Бовсунівського Олександра Володимировича, та [PERSON] було укладено договір №б/н про надання правничої допомоги. Відповідно до п.1 додаткової угоди №1 до договору про надання правничої допомоги №б/н від 26.11.2024 дана додаткова угода визначає порядок оплати юридичних послуг (гонорару) Бюро за надання правової допомоги з приводу консультації, підготовки заяв по суті справи та позовної заяви до суду за позовом клієнта про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Бюро зобов`язується здійснювати представництво та захист інтересів Клієнта. Згідно п.2 вказаної додаткової угоди за надання професійної правничої (правової) допомоги, передбаченої в п.1 Договору Клієнт сплачує Бюро гонорар (винагороду) в розмірі 4000 грн., а саме: попередня консультація щодо характеру спірних правовідносин 500 гривень, підготовка позовної заяви до Овруцького районного суду про визнання виконавчого напису №66282 від 22.12.2021 таким, що не підлягає виконанню 2500 гривень, та підготовка заяви до Овруцького районного суду Житомирської області про забезпечення позову 1000 гривень (а.с.19).\~ 29.11.2024 між адвокатським бюро «Бовсунівський і Партнери», в особі керуючого Бовсунівського Олександра Володимировича, та [PERSON] (клієнтом) укладено акт виконаних робіт до договору про надання правової (правничої) допомоги від 26.11.2024 №б/н та додаткової угоди №1 до нього. Відповідно до вказаного акту Бюро виконало взяті на себе зобов`язання по вищевказаному договору, а клієнт їх прийняв. Всього виконано робіт на загальну суму 4000 грн. (а.с. 20). Копія квитанції до прибуткового касового ордера №26/11-1 від 26.11.2024 свідчить, що адвокатським бюро «Бовсунівський і партнери» було прийнято від [PERSON] на підставі договору про надання правничої допомоги від 26.11.2024, додаткової угоди №1 від 26.11.2024 до нього, грошові кошти в розмірі чотири тисячі гривень (а.с.21). Верховний Суд у постанові від 02 червня 2022 року\~ у справі №160/6899/20 зазначив про те, що визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved