Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-20 00:00:00

У вересні 2024 року представник публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта»(далі - ПАТ «НАСК «Оранта») звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (в порядку регресу), посилаючись на те, що 05.09.2022 року між [PERSON] та ПАТ «НАСК «ОРАНТА» був укладений договір АТ/3339243, предметом якого є страхування цивільно-правової відповідальності водіїв автомобіля «Ford Taunus», д/н [NUMBER] . 25.08.2023 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Ford Taunus», д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Toyota Rav 4 Hybrid», д/н [NUMBER] . Відповідно до постанови Ізмаїльського районного суду Одеської області від 21.09.2023 року дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення [PERSON] Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, тобто вчинення правопорушення, яке передбачене ст. 124 КУпАП. ПАТ «НАСК «ОРАНТА» було сплачено 30808 грн.60 коп. Відповідно до ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (в даному випадку НАСК «ОРАНТА»), після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, зокрема, якщо він залишив місце ДТП. 17.10.2023 року ПАТ «НАСК «ОРАНТА» звернулось до відповідача з регресною вимогою. 15.02.2024 року ПАТ «НАСК «ОРАНТА» звернулось до відповідача із досудовими попередженням. Проте, відповідач виплату страхового відшкодування в порядку регресу заданим страховим випадком не здійснив. З огляду на викладене, представник позивача просить стягнути з відповідача на користь ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» страхове відшкодування в порядку регресу в розмірі 30808,60 грн. та судові витрати у розмірі 3028 грн. В судове засідання представник позивача публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити та не заперечує щодо розгляду справи в заочному порядку. Відповідач [PERSON] в судові засідання, які призначались на 04.12.2024 року та 21.01.2025 року не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, а саме за адресою його місця реєстрації та проживання, проте конверти із судовими повістками повернувся на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», про причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення слухання справи або слухання справи за його відсутності на адресу суду не направляв, тому суд відповідно до ч.1 ст. 280, ч.4 ст. 223 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у зв`язку з відсутністю заперечень проти такого вирішення справи представника позивача. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Згідно ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотньої вимоги до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Відповідно до ст. 108 Закону України «Про страхування» страховик, який здійснив страхову виплату за договором страхування майна, має право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки, у розмірі здійсненої страхової виплати та інших пов`язаних із нею фактичних витрат. За змістом статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 22 ЦК України збитками, зокрема, є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Таким чином, виходячи з вимог ч. ч. 2, 3 ст. 22, ст. 1166 та ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір реальних збитків не може бути меншим реальної вартості робіт виконаних або таких, які особа, яка зазнала збитків, мусить виконати з метою відновлення пошкодженої речі, що відповідає загальному правилу відшкодування збитків в повному обсязі. В судовому засіданні встановлено, що 25.08.2023 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Ford Taunus», д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Toyota Rav 4 Hybrid», д/н [NUMBER] . Дані обставини встановлені постановою Ізмаїльського районного суду Одеської області від 21.09.2023 року, відповідно до якої, дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення [PERSON] Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, тобто вчинення правопорушень, які передбачені ст. 124, ст.122-4 КУпАП. Вказаною постановою [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124, ст.122-4 КУпАП та застосовано до нього захід впливу у виді штрафу в розмірі 3400 грн. та стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 грн. Постанова набрала чинності 03.10.2023 року. Відповідно до Полісу № АТ/3339243 від 05.09.2022 року обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного між [PERSON] та ПАТ «НАСК «ОРАНТА», забезпечений транспортний засіб «Ford Taunus», д/н [NUMBER] . 28.09.2023 року до ПАТ «НАСК «Оранта» із заявою про (вимогою) звернулось ТДВ «Страхова компанія «ВіДі - Страхування»» (яке здійснило виплату страхового відшкодування власнику пошкодженого транспортного засобу «Toyota Rav 4 Hybrid», д/н [NUMBER] ), з приводу виплати страхового відшкодування у зв`язку із дорожньо - транспортною пригодою, яка є страховим випадком відповідно до умов Договору страхування. ПАТ «НАСК «ОРАНТА» на підставі страхового акту № ОЦВ-У-23-32-98613/1 від 03.10.2023 року було сплачено ТДВ «Страхова компанія «ВіДі - Страхування»» страхове відшкодування в розмірі фактичного завданих збитків в розмірі 30808 грн.60 коп. Відповідно до розрахунку страхового відшкодування від 02.10.2023 року та страхового акту № ОЦВ-У-23-32-98613/1 від 03.10.2023 року сума страхового відшкодування склала 30808 грн.60 коп. ПАТ «НАСК «ОРАНТА» на підставі вищезазначених документів було сплачено 30808 грн.60 коп. ТДВ «Страхова компанія «ВіДі - Страхування», що підтверджується платіжною інструкцією №49682 від 03.10.2023 року Відповідно до п. п. «в» п.п. 38.1.1 пункту 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником); ґ) якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2. пункту 33.1 статті 33 цього Закону, а саме «невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу». ПАТ «HACK «Оранта» вживалися заходи досудового врегулювання даного спору. 17.10.2023 року ПАТ «HACK «Оранта» звернулась до боржника з регресною вимогою 15.02.2024 року ПАТ «HACK «Оранта» звернулась до боржника з досудовим попередженням № 08 - 03- 14/1780 від 15.02.2024 року, але відповіді не надійшло, заборгованість не сплачена. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 ЦПК України. Згідно ч. ч. 1-2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів та показанням свідків. Згідно зі ч.2 ст.78 того ж Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом приймається до уваги, що постановою Ізмаїльського районного суду Одеської області від 21.09.2023 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124, ст.122-4 КУпАП, а саме порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна та залишення місця дорожньо-транспортної пригоди За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» до [PERSON] про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо - транспортної пригоди (в порядку регресу) підлягають задоволенню, та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума шкоди у розмірі 30808 грн. 60 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені, суд вважає за необхідне стягнути судовий збір з відповідача на користь позивача в розмірі 3028 гривень.

Outcome: approved