Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-28 00:00:00

19.11.2024 позивач АТ «Ідея Банк» звернувся до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 114544,43 грн, а також судовий збір в розмірі 3028 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 12.07.2019 між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено договір кредиту та страхування №Z06.00501.005479587, згідно якого відповідач отримала кредит в розмірі 49999 грн зі сплатою 21,99% річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі процентів у терміни, передбачені кредитним договором, графіком щомісячних платежів. Зазначає, що банк у повному обсязі виконав свої зобов`язання згідно умов кредитного договору. Відповідач не повернула отриманий кредит у встановлений кредитним договором термін та не сплатила нараховані інші платежі за кредитним договором, у зв`язку із чим сума боргу відповідача за кредитним договором станом на 10.10.2024 становить: прострочений борг - 45261,48 грн, прострочені проценти - 29035,6 грн, прострочена плата за обслуговування кредиту - 40125,44 грн, пеня за несвоєчасне погашення платежів, нарахована по 29.02.2020 - 121,91 грн, а всього - 114544,43 грн. Заборгованість відповідача підтверджується випискою по особовому рахунку № [NUMBER] (до провадження в Україні міжнародних номерів банківських рахунків - [NUMBER] ) та довідкою - розрахунком заборгованості станом на 10.10.2024. Відтак, у зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, 07.08.2024 на адресу відповідача направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань. Згідно даної вимоги АТ «Ідея Банк» вимагало терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нарахованої на день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором. Також відповідача було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги до відповідача будуть здійсненні заходи щодо примусового стягнення заборгованості за кредитним договором на власний вибір кредитора. Враховуючи наведене, а також те, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, що є порушенням законних прав та інтересів позивача, просить позов задовольнити. Ухвалою судді від 21.11.2024 прийнято до розгляду даний позов та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін. 30.12.2024 представником відповідача - адвокатом Оловятенко О.Ю. подано до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, з огляду на наступне. Так, позивачем до позову не додано тарифів та додатку №1 (п.4 договору), які є невід`ємною складовою договору №Z06.00501.005479587 від 12.07.2019, а ДКБОФО не містить підпису відповідача. Також звертає увагу, що позивачем не підтверджено, що наданий суду договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб - це ДБКОФО саме в редакції чинній станом на 12.07.2019, тобто на момент підписання договору між [PERSON] та АТ «Ідея Банк», і що саме з цим ДБКОФО була ознайомлена відповідач на момент укладення кредитного договору, і погодилася з ним, підписуючи договір, так як наданий документ не містить ні дати ознайомлення з ним, ні підпису клієнта, самостійно встановити цей факт не можливо. Зазначає, що відповідачу не надавались різні пропозиції кредитодавця з метою прийняття обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту, що є порушенням норм Закону «Про споживче кредитування». Також вважає неналежним доказом розрахунок заборгованості за кредитом, наданий АТ «Ідея Банк», оскільки такий є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідача. Крім того, з розрахунку заборгованості, який міститься в матеріалах справи, неможливо встановити, за який період було обчислено суму боргу чи містить вона розрахунок пені та чи відповідає цей період строку позовної давності тощо. Вважає, що банком встановлено відповідачу щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватися безоплатно, а надання інших послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості, за вказану плату умовами договору не передбачено, відтак, вважає, що пункти кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними. У зв`язку з наведеним, всі стягненні з відповідача платежі в рахунок погашення плати за обслуговування по кредитному договору [PERSON] є безпідставними. Також зазначає, що всупереч положенням Закону України «Про внесення змін до Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України щодо недопущення нарахування штрафних санкцій за кредитами (позиками) у період дії карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19» від 16.06.2020, АТ «Ідея Банк» було нараховано [PERSON] пеню за несвоєчасне погашення платежів. Звертає увагу суду на недобросовісну поведінку позивача, пов`язану з тим, що 19.04.2024 у відділенні банку позивача, відповідач подала заяву про отримання завірених копій кредитних договорів: №С11.231.73391 від 29.03.2017; №С-501-011300-19-980 від 06.03.2019; №Z06.00501.005742476 від 25.09.2019, укладених між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] з графіками погашення та усіма сумами, сплаченими відповідачем в рахунок виконання вказаних договорів із зазначенням розміру та дати кожного платежу (копію заяви додаю), однак відповіді на заяву відповідача так і не надійшло. Тому 25.04.2024 представником відповідача на адресу надіслано на адресу АТ «Ідея Банк» адвокатський запит з метою отримання інформації щодо відкритих та закритих рахунків [PERSON] в АТ «Ідея Банк», надання розширених виписок по рахунках, та належним чином завірених копій документів, на який отримано від АТ «Ідея Банк» відповідь, в якій позивач відмовив представнику відповідача в надані запитуваної інформації з підстав, що така становить банківську таємницю. Ухвалою суду від 14.01.2025 клопотання представника відповідача - адвоката Оловятенко О.Ю. про витребування доказів задоволено. Витребувано в Акціонерного товариства «Ідея Банк» розширені виписки руху коштів по рахункам [PERSON] , які були відкриті в АТ «Ідея Банк» в період з 01.01.2017 по 01.04.2024 для обслуговування кредитних договорів, в тому числі договору кредиту та страхування №Z06.00501.005479587 від 12.07.2019. 14.01.2025 представником позивача Акціонерного товариства «Ідея Банк» Михашулою Є.І. подано відповідь на відзив, в якій просить задоволити позовні вимоги в повному обсязі. Звертає увагу, що позичальник власноручно підписала кредитний договір та ознайомилася з договором, посилання на розміщення якого на офіційному веб-сайті банку міститься безпосередньо у кредитному договорі. Також зазначає, що в письмовій частині кредитного договору, який власноручно підписаний позичальником, наявна вся інформація щодо умов кредитування, а саме: тип кредиту, сума кредиту, процентна ставка, строк кредиту, умови сплати неустойки (штрафів, пені) та умови надання, користування та повернення кредиту. Щодо комісії за обслуговування кредитної заборгованості зазначила, що чинне на момент укладення кредитного договору законодавство України передбачало можливість включення до договорів про споживче кредитування умов, що передбачають сплату споживачами плати за обслуговування кредиту чи кредитної заборгованості. Вважає, що стороною відповідача не доведено нікчемності умови кредитного договору щодо встановлення плати за обслуговування кредитної заборгованості, оскільки сторони кредитного договору узгодили, що до плати за обслуговування кредитної заборгованості не включено послуг, які банк зобов`язаний надавати позичальнику безоплатно, відповідно до Закону України «Про споживче кредитування». Також долучила до матеріалів справи детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором із зарахуванням сплаченої відповідачем плати за обслуговування кредитної заборгованості відповідно до умов кредитного договору та ст.19 Закону України «Про споживче кредитування», і відповідно до якого заборгованість відповідача за кредитним договором становить 46406,48 грн. Відтак, просить задоволити позовну заяву в повному обсязі. 23.01.2025 на виконання вимог ухвали суду від 14.01.2025 АТ «Ідея Банк» надано виписки руху коштів по рахункам [PERSON] , які були відкриті в АТ «Ідея Банк» в період з 01.01.2017 по 01.04.2024 для обслуговування кредитних договорів. Представник позивача Акціонерного товариства «Ідея Банк» в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, у позовній заяві просить проводити розгляд справи за її відсутності за наявними у матеріалах справи доказами, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача - адвокат Оловятенко О.Ю. (в режимі відеоконференції) щодо задоволення позову заперечила, з підстав, наведених у поданому відзиві на позовну заяву. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Відповідно до статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 12.07.2019 між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено договір кредиту та страхування №Z06.00501.005479587, згідно якого відповідач отримала кредит в розмірі 49999 грн зі сплатою 21,99% річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі процентів у терміни, передбачені кредитним договором, графіком щомісячних платежів. Відповідно до п.1.6. кредитного договору, дата повернення кредиту - 12.07.2023. Повернення заборгованості за договором здійснюється через рахунок № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ), відкритий у банку відповідно до графіку, викладеному в додатку №1 до даного договору. Згідно п.1.7. кредитного договору, банк надає кредит позичальнику для власних потреб шляхом переказу коштів в розмірі 49999 грн на рахунок № [NUMBER] позичальника, який відкритий в АТ «Ідея Банк», та позичальник доручає банку оплатити страховий внесок за рахунок кредиту в розмірі 4337,81 грн ПрАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ПЗУ УКРАЇНА СТРАХУВАННЯ ЖИТТЯ» в АТ «Ідея Банк» № [NUMBER] через транзитний рахунок, відкритий в АТ «Ідея Банк». Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, що підтверджується меморіальними ордерами №3538719 від 12.07.2019, №3538725 від 12.07.2019, №3538721 від 12.07.2019, та випискою по особовому рахунку № [NUMBER] (до провадження в Україні міжнародних номерів банківських рахунків - [NUMBER] ). Відповідно до ст.ст.526, 530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. За умовами ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У відповідності до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно із ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Як вбачається із долученого до позовної заяви розрахунку заборгованості, позивач вказує, що у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, заборгованість станом на 10.10.2024 становить: прострочений борг - 45261,48 грн, прострочені проценти - 29035,6 грн, прострочена плата за обслуговування кредиту - 40125,44 грн, пеня за несвоєчасне погашення платежів, нарахована по 29.02.2020 - 121,91 грн, а всього - 114544,43 грн. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до вимог ст.ст.76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем фактично було укладено кредитний договір, згідно з яким банк надав клієнту грошові кошти у кредит. Відповідач скористалася кредитними коштами, але свої зобов`язання за договором виконала не у повному обсязі. Однак позивачем, в розмір заборгованості, заявленої у позові, крім простроченого боргу, прострочених процентів, пені, включена прострочена плата за обслуговування кредиту в сумі 40125,44 грн. Окрім цього, як вбачається з виписки по особовому рахунку № [NUMBER] (до провадження в Україні міжнародних номерів банківських рахунків - [NUMBER] ), відповідачем [PERSON] була сплачена плата за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 22189,3 грн. Згідно п.1.5. договору кредиту та страхування №Z06.00501.005479587 від 12.07.2019, під час користування кредитом банк надає позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим договором та Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за надання яких встановлена плата, відповідно до п.5 додатку №1 як «Інші послуги банку». Комісійна винагорода за переказ коштів та приймання готівки з подальшим зарахуванням на рахунки в банку сплачується згідно діючих тарифів банку. Тарифи є невід`ємною частиною договору, та розміщені на веб-сайті банку: www.ideabank.ua. Відповідно до п.п.9.8.2, п.9.8 Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за користування кредитом позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно Графіку за Договором кредиту, що включає в себе: - надання інформації за рахунками позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів в Україні, в Контакт-центрі Банку, шляхом направлення sms-повідомлень щодо суми платежу за Договором кредиту, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; - надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника; - опрацювання запитів позичальника, що направлені банку позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо. Відповідно до абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування»), кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Відповідно до абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування»), кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Згідно із частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування»), до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування»), продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливими, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними, проте, враховуючи ультраактивну форму дії Закону України «Про захист прав споживачів», визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положень Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 (провадження №14-44цс21) відступила від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі №583/3343/19 (провадження № 61-22778св19) й постанові Верховного Суду від 15 березня 2021 року в справі №361/392/20 (провадження №61-16470св20) та зазначила, що умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Щодо наслідків включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації, що за законом повинна надаватися безоплатно, має застосовуватися той нормативно-правовий акт, який набув чинності на момент виникнення спірних правовідносин та в цій частині відміняє дію попереднього нормативно-правового акта, тобто застосуванню підлягає Закон України «Про споживче кредитування». Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Отже, положення укладеного між сторонами кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів, є нікчемними. Відповідно до частину 2 статті 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Враховуючи наведені правові висновки, позовна вимога АТ «Ідея Банк» про стягнення з відповідача заборгованості зі сплати прострочених платежів за обслуговування кредиту, є необґрунтованою і в цій частині позов задоволенню не підлягає. При розрахунку суми заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача, суд приймає як належний та допустимий доказ долучений представником позивача детальний розрахунок заборгованості по договору кредиту та страхування №Z06.00501.005479587 від 12.07.2019, із зарахуванням сплаченої відповідачем плати за обслуговування кредитної заборгованості відповідно до умов кредитного договору та ст.19 Закону України «Про споживче кредитування», згідно якого розмір заборгованості станом на 10.10.2024 становить: прострочений основний борг - 33655,91 грн, прострочені проценти - 12750,57 грн, а всього 46406,48 грн. Щодо розрахунку заборгованості, наведеного представником відповідача у відзиві на позовну заяву, відповідно до якого, на думку представника позивача, у [PERSON] наявна переплата за договором кредиту та страхування №Z06.00501.005479587 від 12.07.2019, суд вважає такий неналежним, та таким, що не ґрунтується на положеннях укладеного між сторонами кредитного договору. Зокрема, представник відповідача помилково зазначає, що відповідачем в рахунок погашення заборгованості сплачено 43490,21 грн, однак судом встановлено, що відповідно до виписки №UA363363100000029099040405860 (до провадження в Україні міжнародних номерів банківських рахунків - [NUMBER] ), [PERSON] сплачено в загальному 38662,26 грн за договором кредиту та страхування №Z06.00501.005479587 від 12.07.2019. З приводу покликань представника відповідача на неможливість застосування до вказаних правовідносин правил частини першої статті 634 ЦК України, суд зазначає наступне. Відповідно до п.п.3.2., 3.3. договору кредиту та страхування №Z06.00501.005479587 від 12.07.2019, нанесенням власноручного підпису під цим договором, позичальник погоджується з тим, що ДКБОФО, Тарифи та Паспорт споживчого кредиту є невід`ємними складовими цього договору та зобов`язується виконувати їх умови; акцептує Публічну пропозицію про приєднання до ДКБОФО АТ «Ідея Банк», яка розміщена на офіційному веб-сайті банку: www.ideabank.ua. Враховуючи наведене вище, Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб є договором приєднання в розумінні ст.634 ЦК України. Згідно з частинами 1, 2 статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає або обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначені умов договору. Відповідно до положень частини 2 статті 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» у разі, якщо договір укладається шляхом приєднання, договір складається з публічної частини договору та індивідуальної частини договору, підписанням якої клієнт приєднується до договору в цілому. Публічна частина договору про надання фінансових послуг оприлюднюється та повинна бути доступною для ознайомлення клієнтів на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, і надається клієнту за його вибором у спосіб, що дає змогу встановити дату надання, з використанням контактних даних, зазначених клієнтом. Усі редакції публічної частини договору повинні зберігатися на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, із зазначенням строку їх дії. Індивідуальна частина договору укладається з клієнтом у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа) з обов`язковим зазначенням у такому договорі умов, передбачених частиною 1 статті 6 даного Закону. Публічна пропозиція АТ «Ідея Банк» про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (водиться в дію з 08.04.2019) та Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в редакції, чинній на момент підписання кредитного договору, розміщені та зберігаються на офіційному веб-сайті банку www.ideabank.ua. Таким чином, кожен бажаючий може ознайомитися зі всіма редакціями договору, перейшовши на вкладку «Публічні договори» на офіційному веб-сайті банку. Підписуючи 12.07.2019 кредитний договір, позичальник приєдналася до договору та була належним чином ознайомлена з таким, що в повній мірі узгоджується зі ст.634 ЦК України та ч.2 ст.6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Суд вважає безпідставними покликання представника відповідача про те, що [PERSON] не надавались різні пропозиції кредитодавця з метою прийняття обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту, оскільки відповідно до п.3.11. договору кредиту та страхування №Z06.00501.005479587 від 12.07.2019, нанесенням власноручного підпису під цим договором, позичальник підтверджує, що ознайомився з інформацією, необхідною для отримання споживчого кредиту, з наявними та можливими видами кредитування, для прийняття усвідомленого рішення, а також самостійно обрав страхову компанію з переліку трьох, запропонованих банком. У поданому відзиві, представник відповідача зазначає, що всупереч положенням Закону України «Про внесення змін до Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України щодо недопущення нарахування штрафних санкцій за кредитами (позиками) у період дії карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19» від 16.06.2020, АТ «Ідея Банк» було нараховано [PERSON] пеню за несвоєчасне погашення платежів, однак, як вбачається з детального розрахунку заборгованості за договором кредиту та страхування №Z06.00501.005479587 від 12.07.2019, долученого представником позивача до відповіді на відзив, АТ «Ідея Банк» пеню до стягнення у вказаній цивільній справі не заявляло. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що позов АТ «Ідея Банк» підлягає до часткового задоволення. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України та вважає за необхідне стягнути з відповідача пропорційну задоволеним вимогам суму сплаченого АТ «Ідея Банк» судового збору в розмірі 1226,76 грн.

Outcome: partial