Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-19 00:00:00

У травні 2024 р. товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі також - ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі також - [PERSON] , відповідачка) про стягнення заборгованості за договором позики в загальному розмірі 60 984 грн. Позов обґрунтований такими обставинами. 23.10.2021 між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики № 77856322. 14.06.2021 між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 14/06/21. Відповідно до витягу з реєстру боржників № 11 від 27.10.2023 до договору факторингу № 14/06/21 до позивача перейшло право вимоги до відповідачки, а самепозивач набув права грошової вимоги за договором позики № 77856322 від 23.10.2021 в сумі 60 984,00 грн, з яких: 18 000 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 42 984 грн - заборгованість за відсотками. Ухвалою суду від 08.05.2024 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. 20.05.2024 відповідач отримала ухвалу про відкриття провадження та позовну заяву з додатками. 05.06.2024 від відповідачки надійшов відзив на позовну заяву, у якому вона вказала, що вважає вимоги позивача необґрунтованими і незаконними та просить відмовити у задоволенні позову з таких підстав. Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних в позовній заяві обставин, а саме: доказів отримання нею грошових коштів в якості позики; доказів генерації одноразового паролю, який зазначений на документі, на який позивач посилається як на беззаперечний факт укладення кредитного договору; доказу зарахування кредитних коштів на її банківську картку. Матеріали справи також не містять відомостей, що підтверджують факт наявності у неї заборгованості перед первісним кредитором. На думку відповідачки доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, можуть бути лише первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими документами є банківські виписки, довідки з бухгалтерії, акти інвентаризації кредиторської заборгованості, акти звірки взаємних розрахунків, банківські виписки по поточному рахунку, проте таких доказів суду не надано. Щодо відступлення права вимоги ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» зазначила, що договір факторингу було укладено 14.06.2021, тоді як договір позики був укладений 23.10.2021, тобто після відступлення прав вимоги, що вказує на безпідставність доводів позивача. Продовження сторонами строку дії договору № 14/06/21 від 14.06.2021 внаслідок укладення Реєстру боржників № 11 від 27.10.2023 (який не долучений до матеріалів справи) до конкретного боржника не свідчить про набуття позивачем права вимоги до [PERSON] , оскільки станом на 14.06.2021 рік у ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» не існувало право вимоги до відповідачки, оскільки договір позики було укладено лише 23.10.2021. Також відповідачка у відзиві просив стягнути з позивача на її користь понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 500 грн. 10.06.2024 від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій викладені пояснення щодо наведених відповідачкою у відзиві заперечень. Позивач зазначив, що відповідачкою укладено договорі позики, який є електронним договором, підпис здійснено електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону, вказаний позичальником при укладенні договору позики. Договір, укладений між сторонами в електронній формі, має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами, які узгодили усі умови, оскільки без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до правил є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу відповідачкою на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету договір позики між відповідачкою та первісним кредитором не було б укладено. При укладенні договору сторони узгодили розмір позики, грошову одиницю, в якій надано позикут, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідачки на укладення договору на передбачених ним умовах. Доводи відповідачки щодо ненадання первинних бухгалтерських документів позивач вважає необґрунтованими вказуючи, що як правонаступник первісного кредитора він не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів (касовими та меморіальними) на отримання та повернення кредитних коштів, оскільки такі документи відповідно до пункту 35 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні формуються, складаються та зберігаються в установі банку, який видав кредит (позику). У відповідності до умов укладеного договору, кошти надаються позичальнику в безготівковій формі на його банківську картку при укладенні договору позики. З приводу договору факторингу позивач зазначив, що цей договір був укладений у відповідності до вимог чинного законодавства України, яке діяло на момент їх укладення, та жодним чином не порушують прав та законних інтересів відповідачки, на підтвердження виконання умов договорів факторингу та вимог статті 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових установ» суду надані належним чином засвідчені витяги з цих договорів, а про фактичне переуступлення права вимоги від ТОВ ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» свідчить наявність у позивача всіх документів кредитної справи відповідачки. Щодо стягнення на користь відповідачки понесених витрат на професійну правничу допомогу, позивач наголошує, що заявлена вартість витрат понесених на правничу допомогу в розмірі 6 500 грн, враховуючи малозначність та складність справи є неспівмірною. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. 23.10.2021 між ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» (позикодавцем) та [PERSON] (позичальником) укладено договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 77856322, предметом якого є надання позикодавцем позичальнику позики в розмірі 18 000 грн на строк до 22.11.2021 зі сплатою за користування позикою фіксованої базової процентної ставки у розмірі 1,99% за день (29653,85% річних), а за понадстрокове користування позикою - 2,70% за день. За умовами цього договору орієнтовна загальна вартість позики становить 28 746 грн. Укладаючи цей договір, відповідачка підтвердила, що вивчила договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), в тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщені на сайті позикодавця, їх зміст, суть, обсяг зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, які їй зрозумілі. Відповідно до пункту 12 договору його укладено дистанційно в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі. 14.06.2021 між ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 14/06/21 та додаткові угоди, а саме: № 2 до договору факторингу № 14/06/21 від 28.07.2021; № 12 до цього договору від 27.10.2023; акту прийому - передачі реєстру боржників № 11 від 27.10.2023 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, відповідно до умов яких до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги до відповідачки. Згідно з реєстром боржників № 11 від 27.10.2021 до договору факторингу № 14/06/21 позивач набув права грошової вимоги до відповідачки за договором позики № № 77856322 від 23.10.2021 на суму 60 984 грн, з яких: 18 000 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 42984 грн - заборгованість за відсотками. З наданих позивачем розрахунків вбачається, що зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом у визначені договорами строки відповідачка не виконала. Однією з загальних засад цивільного законодавства є свобода договору, яка полягає у визнанні за суб`єктом цивільного права можливості укладати договори і визначати їх зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої домовленості, яка знайшла своє вираження у статтях 3, 6, 626, 627, 628, 629, 638 ЦК України. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України). За приписами статті 628 цього Кодексу зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За положеннями частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015, який набрав чинності 30.09.2015 (далі - Закон про електронну комерцію), на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Статтею 3 Закону про електронну комерцію визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.. Відповідно до статті 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону про електронну комерцію визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом установлено, що 23.10.2021 відповідачкою було акцептовано пропозицію фінансової установи (компаній) щодо укладення електронного договору позики, на виконання вимог частини четвертої статті 8 Закону України «Про електронну комерцію» повідомила про себе інформацію, необхідну для його укладення, та здійснила підписання цього договору електронним підписом. Співставленням наявних у договорі пазики даних про особу позичальника (паспортних даних, код рнокпп та контактної інформації) з даними про особу відповідачки, вказаними у відзиві на позовну заяву, установлено повне їх співпадіння, у тому числі і номера сотового телефону, через який здійснювалась електронна взаємодія між сторонами договору, а на неправомірне використання її персональних даних та засобу мобільного зв`язку іншими особами відповідачка не посилається. За таких обставин факт укладення кредитних договорів саме відповідачкою не викликає жодних сумнівів. Підписання [PERSON] договору, який містять усі істотні умови, передбачені законодавством для кредитного договору, зокрема, сума кредиту, розмір процентів, строки і порядок погашення кредиту, є доказом ознайомлення її з його предметом та усіма умовами. Відповідно до частини першої статті 509 цього Кодексу зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За загальними правилами, встановленими нормами статей 526, 530, 611, 629 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу та у встановлений строк, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина третя статті 512 ЦК України). Жодних обмежень щодо заміни кредитодавця у зобов`язанні, що випливає з договору позики, закон не містить, таких обмежень не встановлено і укладеним між фінансовою установою та [PERSON] договорі позики. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень статей 1077, 1079 цього Кодексу за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор), яким може бути лише банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції, передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частина перша статті 1078 ЦК України визначає, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога) а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, а відтак доводи відповідачки про відсутність у позивача майнового права, на захист якого подано цей позов, не заслуговують на увагу і є безпідставними. За обставинами справи установлено, що [PERSON] є боржником у зобов`язанні, що виникло на підставі укладеного нею з первісним кредитором договору позики, який не був виконаний нею у встановлений строк, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до неї на суму заборгованості в загальному розмірі 60 984 грн, що включає: заборгованість за договором № 77856322 від 23.10.2021 в розмірі 60 984 грн (18 000 грн - заборгованість за тілом кредиту, 42 984 грн - заборгованість за відсотками). За принципом змагальності кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (статті 12, 81 ЦПК України). Відповідно до положень статті 76 цього Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 77 ЦПК України). З огляду на те, що за умовами укладеного з відповідачкою договору позики позика надається шляхом перерахування коштів на картковий рахунок позичальника, доказом невиконання фінансовими установами зобов`язань щодо надання позики могла б бути виписка з карткового рахунку відповідачки,проте жодних доказів на підтвердження неотримання нею кредитних коштів суду не надано, як і не спростовано правильність нарахування суми боргу. Отже на підставі оцінки викладених у заявах по суті справи доводів і аргументів та наданих сторонами доказів суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність позовних вимог ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до позичальника [PERSON] та задовольняє їх у повному обсязі. З огляду на результат розгляду справи, суд відповідно до вимог статті 141 ЦПК України покладає на відповідачку сплачений позивачем судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved