Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-26 00:00:00

Від імені та в інтересах [PERSON] до Суворовського районного суду м. Одеси з позовними вимогами до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, звернувся адвокат Шавров Ігор Ігорович. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що між позивачем та відповідачем у справі 23.02.2022 року було укладеного договір позики, який було посвідчено приватним нотаріусом. За вказаним договором позивач передав відповідачу грошові кошти в розмірі: 177\~190 гривень, що станом на 23.02.2022 року становило 6\~110 доларів США, зі строком виплати до 29 серпня 2022 року. Представник зазначає, що відповідач ухиляється від виконання обов`язку з повернення грошових коштів. З урахуванням викладеного представник позивача просить: стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти у розмірі: 206\~846, 07 гривень, що складається з основного зобов`язання та інфляційних витрат. Після надходження цивільної справи, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 19 вересня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, сторонам направлено копію ухвали суду, відповідачу роз`яснено про право на подання відзиву на позовну заяву. Чергове судове засідання у справі призначено на 27 січня 2025 року, сторони до суду не з`явились. На адресу суду 27.01.2025 року (вх. №543) надійшло клопотання представника позивача адвоката Шаврова Ігоря\~Ігоровича щодо можливості розгляду справи за відсутності представника позивача, згідно якого представник зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує щодо заочного розгляду справи (а.с.28). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлялась належним чином та своєчасно, шляхом направлення судової повістки за місце реєстрації. На адресу суду повернувся поштовий конверт з відміткою працівника поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання» (а.с.27). Відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України судова повістка надсилається - фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. З урахуванням викладеного судом було належним чином здійснено виклик відповідача до суду, у зв`язку з цим, підстав для відкладення справи, передбачених ст. 223 ЦПК України не встановлено. Судом враховується положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Вирішуючи питання\~щодо можливості\~розгляду справи\~у відсутність\~відповідача,\~судом також\~враховується положення\~ст.\~131\~ЦПК України,\~згідно якої,\~визначено обов`язок\~учасників судового\~процесу повідомляти\~суд про\~зміну свого\~місця проживання\~(перебування,\~знаходження)\~та про\~причини неявки\~в судове\~засідання . Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 27 січня 2025 року вирішено провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази надані на підтвердження позовних вимог, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Звертаючись до суду з даним позовом, представник позивача зазначив, що згідно договору позики, відповідач від позивача отримала в борг грошові кошти в розмірі: 177\~190 гривень, що станом на момент підписання договоруза домовленістю сторін є еквівалентом 6\~110 доларів США, зі строком виплати боргу до 29 серпня 2022 року. Представник позивача зазначає, що відповідач грошові кошти отримала, однак ухиляється від їх повернення. Судом встановлено, що 23.02.2022 року між [PERSON] позикодавцем та [PERSON] позичальником було укладено договір позики, який було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фроловою Р.В. та зареєстровано за номером № 428. За умовами даного договору позикодавець передав строком до 29.08.2022 року у власність позичальника грошові кошти у розмірі: 177\~190 гривень, що на момент підписання договору в еквіваленті, за домовленістю сторін, становить 6\~110 доларів США, які позичальник зобов`язалась повернути в строк та на умовах передбачених цим Договором. Згідно даного договору, а саме п.4.1 сторони договору визначити графік повернення позиченої суми (а.с.10-11). З огляду на досліджений договір позики, судом встановлено, що позивач надав у позику відповідачу/позичальнику грошові кошти на умовах строковості, тобто до 29.08.2022 року, що прямо передбачено п. 4 Договору. Судом, враховується, що відповідач повідомлялась про час та місце розгляду справи, однак, до суду не з`явилась, не надала заперечень щодо позовних вимог, а також відомостей щодо часткового або повного погашення боргу. Згідно зі статтею 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України). У частині першій статті 1050 ЦК України встановлено, що у разі несвоєчасного повернення позичальником суми позики він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, згідно з якою боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно положення ст. 627 ЦК України - Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника. Розписка є документом, який боржник видає кредитору, підтверджуючи як укладення договору позики, так і його умови, а також, засвідчуючи отримання певної грошової суми. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу за позикою кредитор повинен підтвердити своє право вимагати від боржника виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України, суд повинен установити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умови. Досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суд для визначення факту укладення договору повинен виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та, залежно від установлених результатів, зробити відповідні правові висновки. Відповідно до статті 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність оригіналу боргової розписки у кредитора свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане. Доказів щодо повернення суми боргу або частково виконання зобов`язання суду надано не було. З огляду на зазначене, позовні вимоги щодо стягнення основної суми заборгованості за договором позики, є доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних витрат у розмірі: 29\~656, 07 гривень, які нараховані за період з 28.08.2022 року по 11.09.2024 року, суд зазначає наступне. Згідно зі статтею 625 ЦК України - боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Разом з\~цим,\~суд зазначає,\~що відповідно\~до положення\~п.18\~Прикінцевих та\~Перехідних положень\~ЦК України\~-\~у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). З урахуванням викладеного, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних витрат у розмірі: 29\~656, 07 гривень задоволенню не підлягають. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов задоволено частково на 85,7 %, то з відповідача на корись позивача підлягає стягненню 1\~418, 34 гривень судового збору. На підставі викладеного, та

Outcome: partial