Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся із позовом до [PERSON] в якому просив стягнути на свою користь 172\~450,50 гривень, що становить 1/2 фактично понесених ним витрат на ремонт на утримання будинку за адресою: [ADDRESS] . Мотивуючи свою заяву тим, що позивачу [PERSON] та відповідачці [PERSON] належить по 1/2 частці житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] , на підставі заочного рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 16.02.2012 року. Відповідачка не приймає участі у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів. З 2012 року по 2020 рік , позивач самостійно сплачує податки, збори, повністю бере на себе витрати на утримання та збереження спільного майна. Так, ним було проведено роботи по відновленню даху, який було зламано великим шаром снігу, що було викликано аномально великою кількістю опадів, та заміні вікон. Загальна сума відновлення даху та заміні вікон становить 149\~699,00 грн. Крім того, позивачем у 2019-2020 роках також було проведено роботи, щодо збереження/відновлення/ спільного майна на загальну суму 195\~202,00 грн. Половину вартості витрат у відповідності до чинного законодавства повинна нести відповідачка як співвласниця майна. У зв`язку з вищевказаним звертається до суду із позовом про стягнення коштів за ремонт та утримання майна, яке перебуває у спільній частковій власності. Ухвалою суду від 03 квітня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 13 серпня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті у судовому засіданні на 23.09.2024 року, проведення якого було неодноразово відкладено і востаннє на 23 січня 2024 року. Позивач та його представник в судове засідання не прибули, однак від адвоката Лозовського С.В. надійшла заява про розгляд справи без його участі та без участі позивача. На задоволенні позову наполягають з підстав викладених в позові, а судові витрати просить залишити за собою. Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки не повідомила, заяв та відзиву на позов не надала. Відповідно до ч. 4 ст.\~223, ст.\~280 ЦПК України, з огляду на те, що належним чином повідомлений відповідач повторно не з`явився у судове засідання та не повідомив про причини своєї неявки, суд вважає можливим проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, враховуючи те, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку із неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку. На підставі заочного рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області у справі № 526/2617/23, провадження № 2/526/228/2024, від 16.02.2012 року, яке набрало чинності 28.02.2012 року, позивачу [PERSON] належить на праві спільної часткової власності частка житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] . Інша частка вказаного житлового на праві спільної часткової власності належить відповідачці [PERSON] . Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Позивач, звертаючись до суду з позовом, як на підставу своїх позовних вимог, посилається на те, що відповідачка, яка є співвласницею 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] , з 2012 року у вказаному будинку не проживає, відповідно будь-якої участі у його утриманні, збереженні або поліпшенні пропорційно до своєї частки не бере. Водночас, жодних заперечень щодо поліпшень, здійснених позивачем, відповідачка не висловлювала, а отже зобов`язана відшкодувати йому частку вартості усіх витрат. На підтвердження своїх вимог, позивач надав суду наступні докази: - акт обстеження від 15.04.2018 року, відповідно якого замовник [PERSON] та ФОП [PERSON] під час обстеження житлового будинку [ADDRESS] , встановили, що в осінньо-зимовий період 2017-2018 роках виникло пошкодження покриття шиферу (а.с.6). - дефектний акт (а.с.7-8); - рахунок-фактура № СФ-0000005 від 20.03.2019 року (а.с.9); - видаткова накладна № РН-0000001 (а.с.10); - рахунок-фактура № СФ -0000006 (а.с.11); - видаткова накладна № РН-0000002 (а.с.12); - рахунок-фактура № СФ-0000007 (а.с.13); - видаткова накладна № РН-0000003 (а.с.14); - договір № 1 від 02.04.2019 року, укладений між [PERSON] та ФОП [PERSON] , згідно п.п. 1.1. якого підрядник зобов`язується за завданням замовника виконати: ремонт будинку [ADDRESS] , а саме ремонт покрівлі (а.с.15); - акт прийому передачі виконаних робіт від 06.05.2019 року (а.с.16); - договір № 2 від 01.06.2019 року, укладений між [PERSON] та ФОП [PERSON] , згідно п.п. 1.1. якого підрядник зобов`язується за завданням замовника виконати: ремонт будинку [ADDRESS] (а.с.17); - акт прийому передачі виконаних робіт від 10.07.2019 року (а.с.18); - договір № 3 від 20.03.2020 року, укладений між [PERSON] та ФОП [PERSON] , згідно п.п. 1.1. якого підрядник зобов`язується за завданням замовника виконати: ремонт будинку [ADDRESS] (а.с.19); - акт прийому передачі виконаних робіт від 20.04.2020 року (а.с.20); - договір № 4 від 20.04.2020 року, укладений між [PERSON] та ФОП [PERSON] , згідно п.п. 1.1. якого підрядник зобов`язується за завданням замовника виконати: ремонт будинку [ADDRESS] (а.с.21-22); - акт прийому передачі виконаних робіт від 20.07.2020 року (а.с.23); - договір № 5 від 20.07.2020 року, укладений між [PERSON] та ФОП [PERSON] , згідно п.п. 1.1. якого підрядник зобов`язується за завданням замовника виконати: ремонт будинку [ADDRESS] (а.с.24); - акт прийому передачі виконаних робіт від 20.09.2020 року (а.с.25); Приписами ч. 4 ст. 319 ЦК України визначено, що власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. За правилами ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із зазначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Зі змісту цієї статті випливає, що дії співвласників щодо управління, утримання, збереження спільного майна мають бути взаємоузгодженими, і, як наслідок, вчинення одним співвласником будь-яких дій щодо нерухомого майна без згоди іншого співвласника свідчитиме насамперед про порушення прав іншого співвласника, оскільки відсутнє волевиявлення останнього щодо вчинення певних дій одним із співвласників. Учасники спільної часткової власності мають погоджувати одне з одним дії по володінню, користуванню і розпорядженню спільною річчю. Учасники спільної часткової власності використовують свої права з володіння, користування і розпорядження спільним майном за спільною згодою. В разі розбіжностей щодо здійснення повноважень з володіння і користування спільним майном або непогодження із питаннями щодо здійснення повноважень у розпорядженні спільним майном, спір може бути вирішено судом. По відношенню одне до одного співвласники зобов`язані погоджувати свою поведінку з володіння, користування і розпорядження спільною річчю й у зв`язку з цим утримуватися від дій, що можуть перешкоджати реалізації іншими співвласниками їх повноважень. Обов`язки співвласників можуть бути як активні, так і пасивні. Угода співвласників є двостороннім чи багатостороннім правочином, яким визначається порядок і способи здійснення повноважень співвласниками. Для таких договорів законом не передбачена обов`язкова форма, тому вони можуть бути укладені як в усній, так і у письмовій формі, чи нотаріально посвідчуватися. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Аналізуючи наведені\~правові норми,\~суд зауважує,\~що в\~даному випадку\~маються на\~увазі витрати,\~об`єктивно\~необхідні для\~належного функціонування\~спільного майна,\~тобто для\~підтримання його\~технічних,\~санітарно-гігієнічних,\~екологічних та\~естетичних характеристик,\~без здійснення\~яких неможлива\~його експлуатація. Позивач звертався до відповідачки з відповідними пропозиціями, на що остання ухилялася від обговорення питання щодо проведення ремонту в житловому будинку. У разі ухилення співвласника від участі у витратах на утримання спільної власності, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутися до суду з позовом про примусове стягнення зі співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна. У свою чергу, такий співвласник може висунути відповідні заперечення, вважаючи здійснені співвласниками витрати надмірними або зайвими. Отже, в разі доведеності одним із співвласників понесення ним витрат на управління, утримання та збереження спільного майна, участь у ньому (управлінні, утриманні, збереженні) пропорційно своїй частці зобов`язаний приймати інший співвласник, який ухиляється від свого обов`язку, особа, яка зазнала втрат, має право на їх відшкодування у передбаченому законом порядку. Зокрема, такими способами захисту права є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем надано належні та допустимі докази об`єктивної необхідності придбання будівельних та оздоблювальних матеріалів для житлового будинку та прибудинкової території, а також того, що вказані роботи були необхідні саме для підтримання спільного майна у належному стані, а не для поліпшення своїх житлових умов. Таким чином, з вищевикладеного вбачається, що дії позивача щодо управління, утримання, збереження спільного з відповідачкою нерухомого майна, не порушують прав відповідачки, як співвласника, оскільки вбачається з дій позивача, як співвласника, тільки дії стосовно збереження спільного майна. Більш того, матеріали справи містять докази, що була нагальна необхідність проведення ремонту по спірному будинку та робіт з цього приводу, його доцільність, характер, обсяг та вартість товарів та робіт на вказану значну суму. Також позивачем доведено належні та допустимі докази факту, які саме роботи з ремонту будинку, що перебуває у спільній власності необхідно провести, а також які роботи для підтримання спільної власності необхідно провести першочергово, які можуть бути здійснені у другочерговому порядку. Окрім того, позивач приймаючи рішення про проведення ремонту, взяв на себе відповідний ризик та обов`язок проведення цього ремонту без надання відповідачкою коштів на проведення такого ремонту. Так, з наданих судові письмових доказів та документів вбачається, що за ремонт пошкодженого даху та вставлені вікна останній сплатив суму коштів загальним розміром у 344901,00 грн. Відповідно до ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На підставі викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та стягнення з відповідачки на користь позивача половини витрат на утримання спільного майна в сумі 172450,50 грн.

Outcome: approved