Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-21 00:00:00

[PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Крючков Іван Миколайович, звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису, у якій просить суд ухвалити рішення, яким видати обмежувальний припис, яким вжити такі заходи тимчасового обмеження прав\~\~ [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та фактично мешкає: [ADDRESS] , на строк шість місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: заборонити [PERSON] , [INFO] , перебування в її місці проживання (перебування) за адресою: [ADDRESS] ; заборонити наближатися на відстань менше 50 метрів до місця її проживання (перебування), роботи, інших місць частого відвідування, а саме до місця її фактичного проживання за адресою: [ADDRESS] ; заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати її, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці невідомому йому, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборонити ведення листування, телефонних переговорів з нею (в тому числі шляхом надсилання текстових повідомлень) або контактування з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. \~ \~ \~ \~ \~В обґрунтування\~заявлених вимог\~зазначає,\~що у 2005 році було зареєстровано шлюб між нею та [PERSON] , [INFO] . Під час шлюбу у них народилося двоє дітей: донька - [PERSON] , [INFO] та син - [PERSON] , [INFO] . Вищевказаною родиною вони проживали за адресою: [ADDRESS] . Приблизно з 2015 року вони перестали розумітися (почалися сварки), оскільки [PERSON] почав зловживати алкогольними напоями та став застосовувати до неї фізичну силу, що і стало підставою для розлучення. У 2017 році нею було подано заяву до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області про розірвання шлюбу з [PERSON] , за результатами якої прийнято рішення про її задоволення. З цього моменту і по теперішній час вона зі своїми дітьми мешкає окремо від [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , однак останній не перестає її переслідувати. Так, з моменту припинення спільного проживання (з 2015 року) і по теперішній час, вже колишній її чоловік здійснює відносно неї психологічний тиск (ображає в присутності дітей; принижує словесно; погрожує вбивством; висловлюється в її адресу нецензурною лайкою; залякує фізичною розправою; переслідує та надсилає повідомлення погрозливого характеру), що викликає у неї побоювання за свою безпеку, спричиняє емоційну невпевненість, нездатність захистити себе та завдає шкоди її психічному здоров`ю; фізичне насилля (застосовував фізичну силу (наносив тілесні ушкодження, про що є відповідні заяви в Дрогобицькому РВП ГУ НП у Львівській області та вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області за ст. 126-1 КК України; погрожує вбивством); економічне насильство (пошкоджує вікна (розбив), двері в квартирі де вона мешкає разом із своїми дітьми, а також псує замок). На сьогоднішній день, вона не може самостійно протистояти [PERSON] , тому вона вимушена була звертатися в поліцію. За останній час, [PERSON] ще з більшою агресією вчиняє домашнє насильство відносно неї та в результаті чого у відношенні [PERSON] складені заборонні приписи. Крім того, відносно [PERSON] складено протоколи про адміністративні правопорушення за ст. 173-2 КУпАП. З інформації відображеної на електронному ресурсі «Судова влада України» вбачається, що в Дрогобицькому міськрайонному суді Львівської області перебувало одинадцять справ відносно [PERSON] (потерпіла - [PERSON] ) ст. 1723-2 КУпАП. Також, з інформації відображеної на електронному ресурсі «Єдиний державний реєстр судових рішень»» вбачається, що вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 15.11.2023 у справі № 442/7028/23 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачено ст. 126-1 КК України та призначено покарання у виді 150 годин громадських робіт. \~ \~Отже,\~ [PERSON] \~не став\~на шлях\~виправлення,\~а навпаки\~продовжує вчиняти\~протиправні дії\~направлені на\~насильство в\~сім`ї,\~які носять\~прогресивний характер,\~відтак просить видати стосовно [PERSON] обмежувальний припис. Ухвалою судді від 20 січня 2025року відкрито провадження у справі за заявою [PERSON] , засідання призначено на 22.01.2025року, у судове засідання викликано заявницю та заінтересовану особу.\~\~ Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про розгляд заяви була повідомлена належним чином. Представник заявниці - адвокат Крючков І.М. в судовому засіданні підтримав заяву [PERSON] та просив її задовольнити. Заінтересована особа\~\~ [PERSON] в судове засідання не з`явився, про розгляд заяви був повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 1ст. 350-5 ЦПК України, справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки учасників справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення з таких мотивів. \~ \~Судом встановлено,\~що з 2005 року [PERSON] та [PERSON] були у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу у них народилося двоє дітей: донька - [PERSON] , [INFO] та син - [PERSON] , [INFO] . Вищевказаною родиною вони проживали за адресою: [ADDRESS] . Приблизно з 2015 року вони перестали розумітися (почалися сварки), оскільки [PERSON] почав зловживати алкогольними напоями та став застосовувати до заявниці [PERSON] фізичну силу, що і стало підставою для розлучення. У 2017 році [PERSON] було подано заяву до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області про розірвання шлюбу з [PERSON] , за результатами якої прийнято рішення про її задоволення. З цього моменту і по теперішній час вона зі своїми дітьми мешкає окремо від [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , однак останній не перестає її переслідувати. Так, з моменту припинення спільного проживання (з 2015 року) і по теперішній час, вже колишній її чоловік здійснює відносно неї психологічний тиск (ображає в присутності дітей; принижує словесно; погрожує вбивством; висловлюється в її адресу нецензурною лайкою; залякує фізичною розправою; переслідує та надсилає повідомлення погрозливого характеру), що викликає у неї побоювання за свою безпеку, спричиняє емоційну невпевненість, нездатність захистити себе та завдає шкоди її психічному здоров`ю; фізичне насилля (застосовував фізичну силу (наносив тілесні ушкодження, про що є відповідні заяви в Дрогобицькому РВП ГУ НП у Львівській області та вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області за ст. 126-1 КК України; погрожує вбивством); економічне насильство (пошкоджує вікна (розбив), двері в квартирі де вона мешкає разом із своїми дітьми, а також псує замок). На сьогоднішній день, вона не може самостійно протистояти [PERSON] , тому вона вимушена була звертатися в поліцію. За останній час, [PERSON] ще з більшою агресією вчиняє домашнє насильство відносно неї та в результаті чого у відношенні [PERSON] складені заборонні приписи. Крім того, відносно [PERSON] складено протоколи про адміністративні правопорушення за ст. 173-2 КУпАП. З інформації відображеної на електронному ресурсі «Судова влада України» вбачається, що в Дрогобицькому міськрайонному суді Львівської області перебувало одинадцять справ відносно [PERSON] (потерпіла - [PERSON] ) ст. 1723-2 КУпАП. Також, з інформації відображеної на електронному ресурсі «Єдиний державний реєстр судових рішень»» вбачається, що вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 15.11.2023 у справі № 442/7028/23 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачено ст. 126-1 КК України та призначено покарання у виді 150 годин громадських робіт. Устатті 3 Конституції Українизазначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Статтею 27 Конституції Українивстановлено, що кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань. Відповідно дост. 350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства. У разі, якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Згідно з ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана: зокрема, п. 1) особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначенихЗаконом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». У ст. 350-3 ЦПК України визначено, що заінтересованими особами у справах про видачу обмежувального припису є особи, стосовно яких подано заяву про видачу обмежувального припису, а також інші фізичні особи, прав та інтересів яких стосується заява про видачу обмежувального припису, а також органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах їх компетенції. Згідно ст. 350-4 ЦПК України в заяві про видачу обмежувального припису мають бути зазначені, зокрема, п. 3) обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Згідно ст.350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду. Положеннями статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованоїЗаконом № 475/97-ВР від 17.07.1997, встановлено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Згідно вимог статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Такі докази мають відповідати критеріям достатності, допустимості, належності і достовірності, визначенихст. 77-80 ЦПК України. Нормами статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як визначено п.3, 6, 7, 8 та 14 ч.1ст.1ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству`домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишений без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Враховуючи викладені вище обставини справи, а також зазначені положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених вКУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частиною 2ст. 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою. Приписами частин 2, 3, 4ст. 26Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству`визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього певних обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Згідно з ч. 1,2 ст.350-6 ЦПК України суд, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбаченихЗаконом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству`абоЗаконом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків», на строк від одного до шести місяців. Частиною 3ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству`передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. З наданих суду матеріалів вбачається, що між заявницею та [PERSON] наявний конфлікт та вкрай напружені стосунки, а саме: між сторонами існують неприязні, конфліктні відносини. Аналіз практики ЄСПЛ стосовно порушеного заявницею питання свідчить, що питання можливості отримання та належного виконання обмежувальних приписів є тісно пов`язаним із позитивними обов`язками держави із забезпечення права особи не зазнавати катування або нелюдського чи такого, що принижує гідність, поводження згідно зі ст. 3 ЄСПЛ, а також права на життя згідно ст. 2 та повагу до сімейного і приватного життя, зокрема фізичну і психологічну недоторканність особи, згідно ст. 8 ЄСПЛ. Суд вважає, що вжиті заявницею розумні заходи для її захисту, а саме звернення до правоохоронних органів, - не дали очікуваного результату, а тому обмежувальний припис є належним та допустимим способом захисту прав заявниці. Підсумовуючи викладене, оцінивши всі докази у сукупності та в їх взаємозв`язку між собою, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] є обґрунтованою і тому підлягає задоволенню у спосіб, який просить заявник, а, отже, є необхідність в ухваленні судового рішення про видачу обмежувального припису шляхом встановлення заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків, зокрема, встановленихст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Відповідно до приписів п.10 ч.1ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду. В силу ч. 3ст.350-5 ЦПК Українисудові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Outcome: approved