Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-27 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулася в суд із цим позовом. Просить встановити факт, що [PERSON] , яка померла [INFO] , і [PERSON] одна і та ж сама особа. Також, просить визнати за нею право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування заявлених вимог позивач покликається на те, що [INFO] померла [PERSON] , позивачка є спадкоємцем майна після її смерті за заповітом, але не може оформити своїх спадкових прав через відсутність у неї правовстановлюючих документів на спадкове майно (земельну ділянку). Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надіславши до суду заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач явку свого повноважного представника суду не забезпечив, направив суду заяву, в якій просить розглядати справу у відсутності представника, щодо позовних вимог стверджує, що відповідно до п. 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва», право на земельну частку (пай) може бути, об`єктом спадкування. Сертифікат на право на земельну частку (пай) спадкодавця, є правовстановлюючим документом, що засвідчує наявність у її власника лише однієї правомочності права розпорядження земельною часткою (паєм), а не право власності, яке виражається у володінні, користуванні та розпорядженні. Відповідач стверджує, коли спадкодавець був наділений лише правом на земельну частку (пай), а не правом власності, то і до спадкоємця переходить лише право на земельну частку (пай), а не право власності, а тому позовна вимога про визнання права власності, а не права на середню земельну частку є необґрунтованою. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали та з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 23 серпня 1996 року, відомо, що [PERSON] померла [INFO] . Із наявної в матеріалах справи копії заповіту, посвідченого 01 липня 1996 року секретарем Тур`янської сільської ради, зареєстрований в реєстрі за № 33 вбачається, що [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON] , 1968 р.н. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05 жовтня 1999 року, відомо, що [PERSON] , [INFO] , має батька [PERSON] . Відповідно до Витягу №00020026057 від 25 квітня 2018 року, відомо, що [PERSON] , 1938 р.н., має матір [PERSON] , тобто судом встановлено, що позивачка є онукою спадкодавиці. Згідно довідки від 11.03.2024 року № 81, виданої Тур`янським старостинським округом Буської міської ради територіальної громади, відомо, що [PERSON] , яка померла [INFO] і [PERSON] , 1904 р.н., одна і та ж сама людина, і іншої на території Тур`янського старостинського округу не проживало, згідно погосподарських книг. Із листа завідувача Буської державної нотаріальної контори № 44/01-16 від 16.09.2024 року вбачається, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкова справа заведена у Буській державній нотаріальній конторі за №40/1997. Дата зміни місця зберігання 25.05.2001 року, оригінал спадкової справи знаходиться у Львівському державному нотаріальному архіві. Відповідно до листа від 05.12.2024 року № 3037/01-30 та від 13.12.2024 року №3114/01-30 від Львівського державного нотаріального архіву щодо надання інформації, на запит суду повідомляють, що після смерті [INFO] [PERSON] , Буською державною нотаріальною конторою Львівської області була заведена спадкова справа № 40/1997, згідно «Книги обліку і реєстрації спадкових справ за 1997 рік» Буської державної нотаріальної контори Львівської області свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] не видавалося, спадкова справа на зберігання до Львівського державного нотаріального архіву не передавалася. Додатково повідомляють, що на державне зберігання до Львівського державного нотаріального архіву передані документи нотаріального діловодства Буської державної нотаріальної контори Львівської області по 2003 рік включно. Після смерті спадкодавця [PERSON] відкрилась спадщина на середню земельну частку (пай) розміром 1,4273 умовних кадастрових га, що розташована на території Буської міської ради Золочівського району Львівської області, колишньої Тур?янської сільської ради Буського району Львівської області. Згідно інформації від начальника відділа № 3 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Львівській області на заяву від 07.03.2024 року № 951/15-24 про розгляд заяви від 06.03.2024 року чи видавався на [PERSON] , яка померла [INFO] , сертифікат на право приватної власності на землю (середню земельну частку), та нормативну грошову оцінку землі, Відділ № 3 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру Львівської області повідомив, що Львівським філіалом Інституту землеустрою в 1995 році був виготовлений Проект роздержавлення і приватизації земель народного аграрно-акціонерного господарства «Зірка» Тур`янської сільської Ради народних депутатів Буського району Львівської області затверджений розпорядженням Голови Буської райдержадміністрації від 17.03.1996 року № 76. В затверджених списках громадян, які мають право на середню земельну частку (пай) відсутня [PERSON] , але є включена [PERSON] , 1904 року народження. На [PERSON] зареєстрований сертифікат на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ №1742 від 10.04.1997 року із земель НААГ «Зірка» на підставі розпорядження голови Буської райдержадміністрації від 02.04.1997 року №107 загальною площею 2,04 умовних кадастрових га. Враховуючи розпорядження голив Буської районної ради від 06.03.2000 року №111 «Про затвердження технічної документації «Про внесення змін до проекту роздержавлення та приватизації земель» [PERSON] - розрахована частка 1,4273 умовних кадастрових га, з них ріллі 1,0121 га та кормових угідь 0,4152 га. Відповідно до довідки від 22.10.2024 року №221, видана Тур`янським старостинським округом Буської міської територіальної громади Золочівського району Львівської області, [PERSON] , яка померла [INFO] , до дня смерті проживала разом без реєстрації з онукою [PERSON] , 1968 р.н. в с. Лісове, Золочівського району Львівської області, а тому згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України та ст. 549 ЦК УРСР позивачка прийняла спадщину. Відповідно до ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Згідно пункту 6 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. За вимогами ст. 328 ЦК України, право власності на майно вважається набутим правомірно, якщо інше не буде встановлено в судовому порядку або незаконність права власності не випливатиме із закону. Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до п. 15 розділу Х Перехідні положення ЗК України земельні частки (паї) можуть бути передані у спадщину. Згідно ст. 131 ЗК України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі спадкування. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У відповідності до ст. 548 ЦК УРСР 1963 року, для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкодавцеві з моменту відкриття спадщини. З огляду\~на те,\~що позивачка\~є спадкоємцем\~за заповітом,\~яка вступила\~в управління\~спадковим майно,\~прийняла спадщину\~в силу\~вимог ст.\~549\~ЦК УРСР\~1963\~року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Частина 1 ст. 1225 ЦК України передбачає, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Ст. 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), тобто права та обов`язки власника (спадкодавця) переходять до позивача (спадкоємця). Суд вважає необґрунтованим заперечення відповідача, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 548 ЦК УРСР, яка була чинною на момент відкриття спадщини, передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Крім того, земельна частка (пай) може бути предметом спадкування, оскільки в розумінні ст. 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки, а право власності на землю гарантується Конституцією України в ч. 2 ст. 373 ЦК України. Отже, із матеріалів справи слідує те, що спадкодавець та позивачка проживали разом за однією адресою на момент відкриття спадщини, а тому позивачка [PERSON] прийняла спадщину в розумінні положень ч. 1 ст. 548, ст. 549 ЦК УРСР (яка була чинною на момент відкриття спадщини). Таким чином, оцінивши всі докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що за позивачкою, як спадкоємцем після смерті бабусі [PERSON] слід визнати право власності на вказані земельні ділянки, а також встановити факт оскільки спадкодавець Ефимія в деяких документах, а саме: в затверджених списках громадян, які мають право на середню земельну частку (пай) помилково зазначена як " [PERSON] ". Ураховуючи викладене, на підставі ст. ст. 524, 525, 526, 527, 529, 548, 549, 550 ЦК УРСР 1963 року,

Outcome: approved