Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-15 00:00:00

[PERSON] ,від імені та в інтересах якої діє адвокат Біла Тетяна Володимирівна звернулась до суду з позовом до Комунальної установи «Херсонський обласний центр фізичного здоров`я населення «Спорт для всіх» Херсонської обласної ради, в якому просить стягнути з Комунальної установи «Херсонський обласний центр фізичного здоров`я населення «Спорт для всіх» Херсонської обласної ради заробітну плату в розмірі 50\~720 грн 76 коп. та витрати на правничу допомогу . В обґрунтування заявлених вимог, зазначає, що [PERSON] працює в Комунальній установі «Херсонський обласний центр фізичного здоров`я населення «Спорт для всіх» Херсонської обласної ради на посаді начальника відділу інформаційно-методичної роботи. Наказом КУ ««Херсонський обласний центр фізичного здоров`я населення «Спорт для всіх» Херсонської обласної ради від 15.05.2023 року за №2 осн «Про оголошення простою « оголошено простій з 16.05.2023 року не з вини працівника . В період з 01.08.2022 року по 14.05.2023 року заявнику нараховано, але не виплачена заробітна плата в розмірі 50\~720,76 грн. За змістом частини другої\~статті 233 КЗпП України\~у разі порушення законодавства про оплату праці працівник мас право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області від 22.12.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області від 17.07.2024 року здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області від 25.11.2024 року , підготовче провадження по справі закрито , справу призначено до судового розгляду по суті. 17.09.2024 року представником позивача подано заяву про збільшення позовних вимог , оскільки позивача відповідно до наказу від 02.04.2024 року було звільнено з посади та при звільненні заробітна плата виплачена не була. У зв`язку з чим виникла необхідність збільшити розмір позовних вимог а саме стягнути з Комунальної установи «Херсонський обласний центр фізичного здоров`я населення «Спорт для всіх» Херсонської обласної ради заробітну плату в розмірі 50\~720 грн 76 коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі 8000.00 грн. 15.10.2024 року від представника позивача надійшов відзив на заяву про збільшення позовних вимог , в якому представник відповідача заперечував суму до стягнення, оскільки під час простою за період з 16.05.2023 року по 22.01.2024 року , заробітна плата була нарахована та виплачена на картку Приват Банку ( [PERSON] ) в квітні 2024 року , що підтверджується відомостями про зарахування заробітної плати. 07.01.2025 року від представника позивача до суду надійшла заява про відмову від частин позовних вимог , а саме від 74\~900 грн. які були заявлені в заяві про збільшення позовних вимог. Та просила стягнути заборгованість у розмірі 60\~094.11 грн. з яких 53\~394.11 грн визнані позивачем. Представник відповідача в судовому засіданні просив долучити до справи довідку про виплату частини заробітної плати. А саме 30.10.2024 на добровільній основі була виплачена частина заборгованості у сумі 33\~294 грн. 11 коп. за період з 01.08.2022 року по 31.12.2022 року. Представник позивача в судовому засіданні не заперечував дані докази , та погодився на остаточну суму заборгованості у розмірі 20\~100 грн. 00 коп. Згідно\~ст. 115 КЗпП\~заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Аналогічні строки виплати заробітної плати передбачені ст. 29\~Закону України «Про заробітну плату». Структура заробітної плати визначена\~статтею 2 Закону України «Про оплату праці», за змістом якої заробітна плата складається з основної та додаткової заробітної плати, а також з інших заохочувальних та компенсаційних виплат. В зазначені законом строки, відповідач заробітну плату позивачу не сплачував. За змістом частини другої\~статті 233 КЗпП України\~у разі порушення законодавства про оплату праці працівник мас право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Згідно з\~статтею 34 КЗпП України\~простій - це зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами. У разі простою працівники можуть бути переведені за їх згодою з урахуванням спеціальності і кваліфікації на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації на весь час простою або на інше підприємство, в установу, організацію, але в тій самій місцевості на строк до одного місяця. Аналіз зазначеної норми свідчить про те, що обов`язковою підставою для введення простою на підприємстві є повна зупинка його роботи або роботи окремих підрозділів. Наведене узгоджується із висновком, зробленим Верховним Судом у постанові від 30 січня 2019 року у справі № 210/5853/16-ц (провадження № 61-46703св18). Згідно зі\~ст. 113 КЗпП України\~час простою не з вини працівника, в тому числі на період оголошення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу). Про початок простою, крім простою структурного підрозділу чи всього підприємства, працівник повинен попередити роботодавця чи бригадира, майстра або посадових осіб. За час простою, коли виникла виробнича ситуація, небезпечна для життя чи здоров`я працівника або для людей, які його оточують, і навколишнього природного середовища не з його вини, за ним зберігається середній заробіток. Час простою з вини працівника не оплачується. На період освоєння нового виробництва (продукції) роботодавець може здійснювати працівникам доплату до попереднього середнього заробітку на строк не більш як шість місяців. Згідно із частини другої\~статті 6 Закону України «Про охорону праці»\~працівник має право відмовитися від дорученої роботи, якщо створилася виробнича ситуація, небезпечна для його життя чи здоров`я або для людей, які його оточують, і навколишнього природного середовища. Факт наявності такої ситуації підтверджується спеціалістами з охорони праці підприємства з участю представника профспілки і уповноваженого трудового колективу, а в разі виникнення конфлікту - відповідним органом державного нагляду за охороною праці з участю представника профспілки. За період простою з цих причин не з вини працівника за ним зберігається середній заробіток. За положеннями діючого п.3\~ст. 113 КЗпП України: «за час простою, коли виникла виробнича ситуація, небезпечна для життя чи здоров`я працівника або для людей, які його оточують, і навколишнього природного середовища не з його вини, за ним зберігається середній заробіток». Враховуючи приписи ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, висновки суду щодо задоволення позовних вимог, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1073,60 грн. Заходи забезпечення позову судом не застосовувались. На підставі викладеного і

Outcome: approved