Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-22 00:00:00

У серпні 2024 року АТ «СЕНС БАНК» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому вказувало, що 20 лютого 2020 року між АТ «Альфа-Банк (правонаступником якого є позивач) та відповідачкою був укладений кредитний договір №501238142, відповідно до якого банк зобов?язався надати та надав останній кредит у розмірі 75 000 грн зі строком користування протягом 60 місяців, а відповідачка зобов`язалася щомісячно частинами повертати кредит згідно узгодженого сторонами графіку, повернувши його в повному обсязі до 20 лютого 2025 року, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним у розмірі 18,99 % річних від суми заборгованості та комісію за обслуговування кредиту у розмірі 2,25 % від суми кредиту. Також банк відкрив на користь [PERSON] відновлювальну кредитну лінію на суму до 200\~000 грн під 26 % річних зі строком кредитування, що відповідає строку дії кредитної картки (3 роки), а відповідачка зобов`язалася щомісячно частинами повертати кредит (у розмірі 5 % від суми заборгованості, але не менше 50 грн) та сплачувати проценти. Проте позичальниця умови договору належним чином не виконувала, у зв`язку з чим станом на 22 січня 2023 року виникла заборгованість за кредитним договором (основним кредитом) у загальному розмірі 72 613,14 грн, в тому числі: - заборгованість за кредитом 46 745,59 грн; - заборгованість за процентами 7 408,43 грн; - заборгованість за комісією за обслуговування кредиту 18 459,12 грн. Вказану заборгованість позивач просив стягнути з [PERSON] у повному обсязі. В судове засідання представник позивача не з`явився, проте в матеріалах справи міститься його заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, судом відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України вважається належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи за місцем її реєстрації, причину неявки суду не повідомила. Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки представник позивача в окремій заяві не заперечував проти такого порядку вирішення спору. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, оглянувши матеріали справи №473/3246/23 за позовом АТ «СЕНС БАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, а також справи №473/3675/23 за позовом АТ «СЕНС БАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд прийшов до наступного. Встановлено, що 20 лютого 2020 року між АТ «Альфа-Банк (правонаступником якого є позивач) та відповідачкою був укладений кредитний договір №501238142, який складається з Анкети-заяви про акцепт Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» від 20 лютого 2020 року, Оферти на укладення Угоди про надання кредиту, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 20 лютого 2020 року №501238142, Графіку платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту від 20 лютого 2020 року (підписаних сторонами). Згідно договору банк зобов?язався надати останній кредит у розмірі 75 000 грн зі строком користування протягом 60 місяців, а відповідачка зобов`язалася щомісячно частинами повертати кредит згідно узгодженого сторонами графіку, повернувши його в повному обсязі до 20 лютого 2025 року, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним у розмірі 18,99 % річних від суми заборгованості та комісію за обслуговування кредиту у розмірі 2,25 % від суми кредиту. Також банк відкрив на користь [PERSON] відновлювальну кредитну лінію на суму до 200\~000 грн під 26 % річних зі строком кредитування, що відповідає строку дії кредитної картки (3 роки), а відповідачка зобов`язалася щомісячно частинами повертати кредит (у розмірі 5 % від суми заборгованості, але не менше 50 грн) та сплачувати проценти. Згідно\~ч. 1 ст. 626 ЦК України\~договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Ч. 1 ст. 627 ЦК\~України передбачає, що відповідно до\~ст. 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При цьому, згідно\~ч. 1 ст. 628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України). Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 207 ЦК України (в редакції, чинній на час укладення договору) правочин (договір) вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст.ст. 611, 612, 623-625, 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема, повинен достроково повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку. Наявною в матеріалах справи копією Меморіального ордеру від 20 лютого 2020 року №793227 підтверджено перерахування кредиту за договором у загальному розмірі 75 000 грн на банківський рахунок позичальниці, що підтверджує повне виконання кредитодавцем своїх зобов`язань за кредитним договором. У той же час, матеріали справи не містять доказів, що позичальниця виконала свої зобов`язання за кредитним договором У зв`язку з порушенням позичальницею умов кредитного договору 25 квітня 2023 року АТ «СЕНС БАНК» в порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України надіслало на адресу [PERSON] досудову вимогу про усунення порушень протягом 30 календарних днів з моменту отримання письмової вимоги, але не пізніше 35 календарних днів з моменту надсилання вимоги. Факт надіслання вказаної вимоги за зазначеним позичальницею в анкеті-заяві місцем реєстрації підтверджується копією Опису вкладення у цінний лист, копією списку №58 згрупованих відправлень АТ «Укрпошта». Хоча вказані документи відсутні в матеріалах справи, однак вони містяться у дослідженій судом справі №473/3675/23 за позовом АТ «СЕНС БАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором (справа №473/3675/23, а.с. 14-16). Згідно ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність. Матеріалами справи підтверджено виконання позивачем вимог ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» щодо направлення на адресу позичальниці досудової вимоги про дострокове виконання кредитних зобов`язань. Вказана вимога залишилася невиконаною, а тому позивач набув право на дострокове стягнення усієї заборгованості в судовому порядку. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості та виписки з особового рахунку позичальниці, заборгованість за кредитним договором станом на 22 січня 2023 року становить 72 613,14 грн, в тому числі: - заборгованість за кредитом 46 745,59 грн; - заборгованість за процентами 7 408,43 грн; - заборгованість за комісією за обслуговування кредиту 18 459,12 грн. Однак суд не в повній мірі погоджується з таким розрахунком, зокрема в частині нарахування комісії за обслуговування кредиту, у зв`язку з наступним. Споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (п. 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування»). Тобто, споживчим є будь-який кредит, наданий споживачу для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено можливість встановлення кредитодавцем у межах споживчого кредитування додаткових комісій, пов`язаних з наданням, обслуговуванням та поверненням кредиту, які включаються до загальних витрат за споживчим кредитом. Водночас, згідно ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції на час укладення договору) після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними (ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування»). З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності\~Законом України «Про споживче кредитування»\~щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті\~11, частини п`ятої статті\~12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою\~статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті\~11, частини п`ятої статті\~12 Закону України «Про споживче кредитування». Схожі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 14 вересня 2022 року у справі № 755/11636/21, від 08 лютого 2023 року у справі № 168/349/20 та інших. Наведені висновки в подальшому також підтримані й у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21, згідно якої якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Суд встановив, що кредитний договір не містить конкретного переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговуванням кредиту, що надаються відповідачці, та за які банком встановлена щомісячна комісія. Також позивач не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачкою при укладенні оспорюваного кредитного договору. Тому положення кредитного договору щодо обов`язку позичальниці вносити плату за обслуговування кредиту (комісію) є нікчемними. Таким чином, нарахування комісії за обслуговування кредиту є безпідставним, а тому вказана комісія не підлягає стягненню. При цьому, суд встановив, що позивач помилково долучив до справи розрахунок заборгованості за кредитним договором за іншим кредитним продуктом, що не стосується кредитного договору, що є предметом дослідження та щодо якого раніше вже ухвалювалося судове рішення, а саме за встановленою на користь відповідачки кредитною лінією в межах цього ж договору (а.с. 53, зворотна сторона) та на вимогу суду не надав належного розрахунку. Однак, з метою перевірки правильності розрахунку заборгованості за вказаним кредитним договором, суд дослідив матеріали справи №473/3246/23 за позовом АТ «СЕНС БАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, які містять вказаний розрахунок за цим кредитним договором та продуктом та за цей же період (а.с. 9). З вказаного розрахунку вбачається, що за період з 20 лютого 2020 року до 20 лютого 2022 року [PERSON] у повному обсязі виконувала вимоги кредитного договору та частина внесених нею за цей період коштів + платіж за жовтень 2022 року у загальному розмірі 40 603,38 грн були зараховані на сплату заборгованості за комісією. Хоча, як раніше встановлено судом, нарахування комісії за обслуговування кредиту було безпідставним. Тому кошти, внесені позичальницею на погашення заборгованості за кредитним договором, зараховані на сплату комісії за обслуговування кредиту, підлягають перерахуванню на сплату процентів, а після цього - заборгованості за тілом кредиту. За такого, розмір заборгованості за кредитним договором складається виключно із заборгованості за кредитом та становить 13 550,64 грн (46\~745,59 грн (заборгованість за кредитом) + 7\~408,43 грн (заборгованість за процентами) 40\~603,38 грн (внесені позичальницею кошти, направлені банком на погашення комісії за обслуговування кредиту)). Згідно вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача (згідно розміру задоволених вимог) також підлягають стягненню 452,02 грн судового збору (2 422,40 грн. (належний до сплати розмір судового збору) х 18,66 % (процент задоволених вимог)).

Outcome: partial