Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-21 00:00:00

26.06.2024 року адвокат Харченко Д. М., який діє в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Корабельної районної у м. Херсоні ради про позбавлення батьківських прав в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що з лютого 2009 року [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Від даних стосунків у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із батьком та повністю перебуває на його утриманні. З лютого 2022 року відповідачка виїхала на постійне місце проживання до Республіки Польща і повертатися в Україну не планує. З того часу вона жодного разу не приїхала і не провідала свого сина. Останнього разу навіть не привітала його з днем народження. 09 травня 2024 року Херсонський міський суд Херсонської області видав наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] . 17 травня 2024 року в місті Лешно Великопольського воєводства, у нотаріуса Ренати Чейба відповідачка склала заяву про те, що не планує повертатися в Україну, а опікою сином займається одноособово батько, [PERSON] . Також, 17 травня 2024 року [PERSON] подала до служби у справах дітей виконавчого комітету Корабельної районної у м. Херсоні ради заяву про відмову від батьківських прав стосовно свого сина, [PERSON] і висловила згоду на позбавлення її батьківських прав у відповідності до діючого законодавства. Позивач самостійно матеріально утримує та належним чином піклується про здоров`я свого сина, його фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідач участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, її розвитком не цікавиться. Маючи реальну можливість забрати сина до себе та приймати участь у його вихованні, відповідач з власної ініціативи самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, не спілкується з дитиною, участі у житті сина свідомо не приймає. Оскільки, [PERSON] , без поважних причин не виявляє щодо своєї дитини материнського піклування, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, маючи фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов`язку, а тому, вважає, що її слід позбавити батьківських прав. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 18.07.2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 21.11.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивач не з`явився, про час та місце розгляду повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Заяв, клопотань, відзиву суду не надала. Представник третьої особи - Служба у справах дітей виконавчого комітету Корабельної районної у м. Херсоні ради в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалив провести заочний розгляд справи ухваливши заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та, з урахуванням положень ч.1 ст.81 ЦПК України, де зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, та ч.1 ст.13 ЦПК України, згідно положень якої суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, суд приходить до наступного висновку. У відповідності до ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Положеннями п.2 ч.164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники, повинні мати систематичний та постійних характер. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують , та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Судом встановлено, що з лютого 2009 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Від даних стосунків у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Комсомольського районного управління юстиції у місті Херсоні. Відповідно до судового наказу Херсонського міського суду Херсонської області від 09.05.2024 року по справі № 766/6831/24 було стягнено аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) боржника щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 02 травня 2024 року та до досягнення дитиною повноліття, відомостей про наявну заборгованість у відповідача по сплаті аліментів на утримання дитини на момент розгляду справи немає. Висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав не є обов`язковим для суду (ч.ч.5, 6 ст.19 СК України) від його висновку суд має право мотивовано відступити, такий висновок є доказом у справі, який підлягає дослідженню та оцінці судом. Вказаний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року в справі № 753/2025/19. Відповідно до висновку виконавчого комітету Корабельної районної у м. Херсоні ради №02-14-59-25 від 03.09.2024 року «Про доцільність/недоцільність позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] , відносно неповнолітньої 03.02.2009 року народження» орган опіки та піклування виконавчого комітету Корабельної районної у м. Херсоні ради вважає не доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , оскільки будь-яких обставин, які б підтверджували винну поведінку матері відносно дитини та ухилення нею від своїх батьківських обов`язків не виявлено. Членами комісії було з`ясовано, що мати дитини також іноді, під час масованих обстрілів, телефонує сину та цікавиться його здоров`ям та емоційним станом. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні матір`ю обов`язків по вихованню, а також встановити, що мати ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що вона систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Жодної з цих обставин на час розгляду судом справи та ухвалення судового рішення не встановлено. Позивач в підтвердження позовних вимог про позбавлення батьківських прав, послався на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків, пов`язаних з вихованням дитини, а саме: не цікавиться дитиною, не піклується про неї, абсолютно байдужа до сина, не приймає участь у його вихованні, вказував, що дитина повністю перебуває на його утриманні. Однак, в судовому засіданні так і не було встановлено, що відповідач є особою, яка злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. З наведених обставин, суд критично ставиться до викладених у позові пояснень позивача щодо негативної характеристики відповідача, оскільки вони не найшли своє підтвердження в судовому засіданні. Ухиленням від виконання обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена положеннями п.2. ч.1 ст.164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідача відносно свого сина [PERSON] , [INFO] в матеріалах справи відсутні. Позивачем не доведено, що поведінка відповідача відносно її сина є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позбавлення батьківських прав відповідача, не забезпечуватиме інтересів самої дитини. Позивач не довів та не надав суду доказів, в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення його мати по відношенню до нього батьківських прав та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачем від виконання батьківських обов`язків відносно дитини. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є не доцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна. Тому, суд приходить до висновку, що під час розгляду справи не було достовірно доведено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не встановлено обставин, які є беззаперечними підставами для позбавлення відповідача батьківських прав, у зв`язку з чим, слід відмовити в задоволенні позову. На підставі ст.141 ЦПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Outcome: dismissed