Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-27 00:00:00

В серпні 2024 року позивач, через свого представника звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 05 серпня 2019 року по цивільній справі № 756/11205/18 задоволено позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] та стягнуто грошові кошти на загальну суму в розмірі 102 312 грн. 00 коп. з яких: 100 500,00 грн.- майнової шкоди в порядку регресу та 1762 грн. судового збору. Рішення суду набрало чинності 05 вересня 2019 року. На виконання вищезазначеного рішення судом видано два виконавчих листи, які було направлено до Оболонського відділу державної виконавчої служби в м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), де відкрито виконавчі провадження № [NUMBER] та № [NUMBER]. Станом на день звернення до суду рішення суду по справі № 756/11205/18 відповідачем не виконано. У зв`язку з порушенням грошових зобов`язань відповідачем, позивач просить стягнути з нього інфляційні збитки та 3% річних в сумі 74 262,93 грн. Ухвалою суду від 20.08.2024 в зазначеній справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. У наданий ухвалою про відкриття провадження строк, відзив до суду не надходив у зв`язку з чим суд вирішив розглядати справу на підставі наявних у ній документів. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 05 серпня 2019 року у цивільній справі за унікальним №756/11205/18 позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] задоволено та стягнуто грошові кошти на загальну суму в розмірі 102 312 грн. 00 коп. з яких: 100 500,00 грн.- майнової шкоди в порядку регресу та 1762 грн. судового збору. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішення суду набрало законної сили 05 вересня 2019 року. На виконання вищезазначеного рішення судом видано два виконавчих листи, які було пред`явлено до Оболонського відділу державної виконавчої служби в м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), де на підставі яких відкрито виконавчі провадження № [NUMBER] та № [NUMBER]. Станом на 03 серпня 2024 року, рішення Оболонського районного суду м. Києва ун. №756/11205/18 від 05.08.2019 боржником- [PERSON] не виконано. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплати суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його вини конання (договір чи діалект) Отже, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц (провадження №14-16цс18) Разом з тим, за змістом статей 598-609 ЦК України рішення суду про стягнення боргу не є підставою для припинення грошового зобов`язання. Таким чином, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України. Право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Подібний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 07 лютого 2018 року по справі №910/11249/17. Так, Верховний Суд зробив висновок, що норма ст. 625 ЦК України, не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов`язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу. Оскільки чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з постановленням судового рішення чи відкриття виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків. З урахуванням вищевикладеного, позивач має право на стягнення з відповідача суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу за весь час прострочення. Згідно розрахунку наданого позивачем, перевіреного судом, розмір інфляційних втрат за період з 06.09.2019 по 01.08.2024 складає 59 201,93 грн., три відсотків річних за користування грошовими коштами за вказаний період - 15 061,00 грн. Обставини наведені в позовній заяві та додані до неї докази не спростовані відповідачем, який не скористався своїм процесуальним правом подати відзив (заперечення) на позовну заяву та докази на спростування заявлених позовних вимог. Стороною відповідача не спростовано розмір нарахованих 3 відсотків річних та інфляційної складової, завлений стороною позивача. Проаналізувавши позовні вимоги, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вбачає необхідним позов задовольнити та стягнути з відповідачки на користь позивача вищевказану заборгованість. Судові витрати у справі, що складаються з судового збору, суд покладає на відповідача відповідно до ст. 141 ЦПК України. Враховуючи вищенаведене, ст. 526, 610, 1049, 1050 та 1054 ЦК України, та

Outcome: approved