Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 609796 від 20.05.2021 року в розмірі 45787,73 грн, судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що 20.05.2021 року між ТОВ «Слон Кредит» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 609796. На підставі платіжного документа відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 20000 грн. Відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання. 28 серпня 2023 року згідно умов договору факторингу № 2808-23 ТОВ "Слон Кредит" відступлено право вимоги за кредитним договором № 609796 від 20.05.2021 року на користь ТОВ "Діджи Фінанс", а відповідно ТОВ "Діджи Фінанс" набуто право вимоги до відповідача. Сума боргу перед новим кредитором ТОВ "Діджи Фінанс" становить 45787,73 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 18721,11 грн, заборгованість за відсотками становить 27066,62 грн. Вказаний позов надійшов до Володимирецького районного суду Рівненської області 05.09.2024. Ухвалою Володимирецького районного суду від 19.09.2024 у вказаній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання представник позивача не з`явився, однак подав до суду клопотання в якій просив розгляд справи провести у його відсутності, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] , будучи належно повідомленою про дату, час та місце судового засідання, в судове засідання повторно не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, про перенесення часу судового засідання не клопотала, відзиву на позов або будь-яких заперечень проти позову, а також доказів на підтвердження таких заперечень не надала. За нормою ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Тому згідно ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе, зі згоди представника позивача, розглянути позов за відсутністю відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст.191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими та такими які підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 20.05.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Слон Кредит» та [PERSON] укладений договір № 609796 про надання споживчого кредиту. Відповідно до п.1.2 спірного договору, на умовах, встановлених договором, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Згідно з п.1.3, 1.4 договору, сума кредиту (загальний розмір) складає 25000 грн. Строк кредиту 1096 днів, з кінцевим терміном повернення 20.05.2024 року (включно). В п.1.5 сторони договору погодили, що процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від періоду її встановлення та становить: за перший день користування кредитом (ключно) - 25 % в день (9125 % річних); за всі наступні дні користування кредтом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту - 85 % річних. Відповідно до п.2.1 договору, кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування: у розмірі 20000 грн на користь споживача за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки, реквізити якої надані Споживачем Товариству у будь-який спосіб; у розмірі 5000 грн на користь товариства з метою виконання зобов`язань з оплати процентів за перший день користування кредитом, відповідно до п.3.5 договору. Пунктом 4.4 спірного договору встановлений обов`язок споживача у встановлений договором строк повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пенсі (у разі наявності) та інші платежі, передбачені договором. Доказом надання коштів у користування [PERSON] є платіжне доручення №5351 від 20.05.2021 року про нарахування коштів у сумі 20000,00 грн. на банківський рахунок відповідача, що вказаний у кредитному договорі. 28 серпня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Слон Кредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» укладений договір факторингу № 2808-23, за умовами якого позивач набув право вимоги до, серед інших, боржника [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту № 609796 від 20.05.2021 року в загальній сумі 45787,73 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 18721,11 грн, заборгованість за відсотками становить 27066,62 грн, про що свідчать договір факторингу № 2808-23 від 28 серпня 2023 року, акт прийому-передачі реєстру прав вимог за договором факторингу №2808-23 від 28 серпня 2023 року, витяг з додатку до договору факторингу № 2808-23 від 28 серпня 2023 року, платіжна інструкція № 4565 від 28 серпня 2023 року про оплату згідно з договором факторингу № 2808-23 від 28 серпня 2023 року. За розрахунком позивача, заборгованість відповідача за кредитом № 609796 від 20.05.2021 року становить 45787,73 грн. Позивач 15 листопада 2023 року направив відповідачу досудову вимогу № 3306514023-АВ з проханням сплатити заборгованість за договором. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом ст.626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За положеннями п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Частиною другою ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Докази повернення відповідачем кредиту та процентів за користування кредитом в порядку та на умовах, передбачених спірним договором, у справі відсутні. Оскільки всупереч наведеним нормам закону та умовам спірного договору відповідач не виконав свої зобов`язання щодо погашення заборгованості за договором у встановлений ним строк, позовні вимоги про стягнення заборгованості належить задовольнити. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується наступним. Згідно із ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За змістом ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Так за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Судом встановлено, що понесені ТОВ «Діджи Фінанс» витрати на правничу допомогу в розмірі 6000 грн., підтверджуються матеріалами справи: Договором №42649746 про надання правничої допомоги від 11.12.2023; додатковою угодою №002948504262 від 27.06.2024 до Договору про надання правничої допомоги; Детальним описом робіт; Актом про підтвердження факту надання правничої допомоги адвокатом від 27.06.2024. Отож, згідно ст. 137, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 6000 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved