Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-29 00:00:00

Позивач завернувся до Першотравневого районного суду м. Чернівці із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Посилався на те, що між ним та відповідачкою було зареєстровано шлюб, від якого народились діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя між ними не склалося через непорозуміння з приводу вирішення звичайних побутових питань, що призвело до того, що з червня 2024 року фактичні шлюбні відносини припинено, проживають окремо, не ведуть спільного господарства. На момент\~подання заяви\~про розірвання\~шлюбу спір\~про поділ\~майна між\~ними відсутній. Спору щодо місця проживання дітей теж немає, оскільки сторони погодили, що діти залишаються проживати з батьком. Крім того, малолітні діти після припинення їхнього сумісного проживання проживають разом з батьком [PERSON] , на його самостійному вихованні та утриманні. Він постійно піклується про них, повністю фінансово утримує. Оскільки, спору між ними немає, ними визначено місце проживання їхніх дітей вбачаються підстави і для встановлення факту самостійного виховання та утримання дітей. Окрім того, встановлення факту самостійного виховання дітей надасть йому можливість звернутися до органу соціального захисту населення для отримання державної соціальної допомоги на дітей, що в свою чергу дозволить краще забезпечити дітей всім необхідним. Просив розірвати шлюб між ними та встановити факт самостійного виховання ним сина та доньки. У судове засідання позивач не з`явився. Через канцелярію суду від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з`явилася. Через канцелярію суду надала заяву у якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнала повністю. Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 23.04.2011 року Ленінським відділом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану Запорізького\~ міського\~управління юстиції,\~актовий запис\~№136\~ (а.с.14). У шлюбі у них народились діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.15-16). Як встановлено, спільне життя сторін на склалось через різні погляди на сімейне життя, інтереси та несумісності характерів. Фактичні шлюбні відносини та ведення спільного господарства між ними припинено. Таким чином, суд вважає, що збереження їх сім`ї неможливе, оскільки сім`я сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені. Враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сім`я у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже неможливо. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, спільне небажання сторін зберігати сім`ю, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Щодо встановлення факту самостійного виховання та утримання сина та доньки позивачем, суд зазначає наступне. Суд, розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі доказів, наданих позивачем, а відтак, дійшов висновку, що вимоги заяви підлягають задоволенню з наступних підстав. На підтвердження обставин самостійного виховання позивачем сина та доньки, судом досліджуються наступні документи: Відповідно до довідки про склад сім`ї від 01.01.2025 року [PERSON] разом із [PERSON] та [PERSON] проживають без реєстрації в [ADDRESS] (а.с.10). Згідно письмових пояснень [PERSON] вбачається, що вихованням, утриманням та забезпеченням дітей займається батько [PERSON] , мати участі не бере (а.с.17-18). Відповідно до письмових пояснень [PERSON] також вбачається факт самостійного виховання та утримання дітей батьком (а.с.19-20). Окрім того, відповідно до довідки від 11.12.2024 року виданої тренером спортивного клубу «Bushido» також вбачається, що на заняття [PERSON] та [PERSON] приводить та забирає батько, цікавиться їхніми успіхами, возить та оплачує участь у змаганнях, турнірах, та оплату за секцію (а.с.21). Також з письмових пояснень тренера [PERSON] вбачається, що вихованням та утриманням дітей займається батько (а.с.22-23). Відповідно до наданих Довідок [PERSON] є здоровим, до кримінальної відповідальності не притягався, має стабільний дохід та має можливість і в подальшому утримувати та виховувати дітей (а.с.24-35). Відповідно до ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. При цьому, згідно зі ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Статтею 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.12.1991 року, у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Відповідно до ст. 157 Сімейного Кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно з п. 2 ч. 1ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Згідноч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved