Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , ВЧ [NUMBER] Сил територіальної оборони ЗСУ, в якому, з урахуванням уточнень, просить встановити факт проживання однією сім`єю [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , за період з 26.06.1997 року по [INFO] , та перебування [PERSON] на утриманні [PERSON] . В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що він є сином [PERSON] та з 26.06.1997 року по серпень 2014 року проживав разом зі своїм батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , та з серпня 2014 року по 02.03.2022 року за адресою: [ADDRESS] . Позивач разом з батьком [PERSON] вели спільний побут та господарство, формували спільний сімейний бюджет, розподіляли домашні обов`язки між собою та піклувалися один про одного. Позивач не мав засобів для самостійного проживання, та фактично перебував на утриманні у свого батька, залежав від нього матеріально та фінансово. Така грошова допомога з боку [PERSON] для [PERSON] була постійним і основним джерелом засобів для існування. [PERSON] був кадровим військовим і з початку активних бойових дій на території Донецької та Луганської областей з 23.04.2014 року по 06.03.2015 року та з 20.07.2015 року по 25.01.2017 року приймав в них участь. Оскільки існувала загроза потрапляння в полон, шпигунства з боку рф та погрози сім`ям військовослужбовців, впливу через рідних на військових, позивач та [PERSON] за обопільною згодою вирішили офіційно не реєструватися за однією адресою. З початком повномасштабної військової агресії рф, [PERSON] пішов на фронт служити на посаді начальника відділення логістики штабу військової частини [NUMBER] Сил територіальної оборони Збройних Сил України. [INFO] [PERSON] загинув під час захисту м. Харків. 21.04.2023 року позивач отримав витяг з протоколу засідання Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, в якому зазначається, що йому необхідно надати додаткові документи, а саме судове рішення про встановлення факту спільного проживання, ведення господарства та наявність взаємних прав та обов`язків з загиблим [PERSON] . Оскільки позивач разом з батьком не були разом зареєстровані, то встановлення факту потрібно позивачу для можливості реалізувати свої права на отримання державної допомоги та пільг як член сім`ї та родич загиблого військовослужбовця. 24.04.2024 року на адресу суду від третьої особи [PERSON] надійшла заява, в якій вона просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Також вказує на те, що у серпні 2014 року [PERSON] , та [PERSON] переїхали жити до її квартири за адресою: [ADDRESS] . Даний переїзд пов`язаний з тим, що у [PERSON] з нею почались близькі стосунки. [PERSON] , та [PERSON] спільно займались косметичним ремонтом квартири, придбанням та встановленням нових меблів та побутової техніки, робили сімейні покупки побутових товарів та речей. Також [PERSON] підтверджує той факт, що з серпня 2014 року до кінця 2021 року позивач та [PERSON] проживали разом. 23.01.2025 року на адресу суду від [PERSON] надійшла заява про визнання позову, в якій вона визнає позов в повному обсязі. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12.03.2024 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27.03.2024 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22.10.2024 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивач та його представник адвокат Лиска П. позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просять їх задовольнити. Додатково зазначили по те, що позивач проживав разом з батьком з 26.06.1997 року по серпень 2014 року в квартирі за адресою: [ADDRESS] , та з серпня 2014 року по дату смерті батька, [INFO] , в квартирі за адресою: [ADDRESS] . Відповідач в судове засідання не з`явилась, в поданій заяві про визнання позову просила проводити розгляд справи без її участі. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Представник відповідача адвокат Зарицька К.Г. у судовому засіданні пояснила, що [PERSON] подано заяву про визнання позову, наслідки подання такої заяви її довірителю розяснені та зрозумілі. Представник третьої особи [PERSON] адвокат Зарицька К.Г. в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Представник Військової частини [NUMBER] Сил територіальної оборони Збройних сил України в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки до суду не повідомив. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27.09.1988 року встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] . З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 29.01.1990 року встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] . З копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 07.12.2012 року встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. З копії витягу з ЄДДР від 12.12.2017 року встановлено, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . З копії паспорта [PERSON] встановлено, що місце його проживання зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] видано диплом [NUMBER] з кваліфікацією: інженер по експлуатації бронетанкової та автомобільної техніки. З копії посвідчення серії [NUMBER] від 04.08.2015 року встановлено, що [PERSON] має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій. З копії військового квитка серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] проходив військову службу та приймав участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей з 23.04.2014 по 06.03.2015; з 20.07.2015 по 25.01.2017. З копії сповіщення сім`ї № 026/01 встановлено, що [INFO] на адресу [PERSON] направлено сповіщення, яким [PERSON] повідомлено про те, що його батько, майор [PERSON] , [INFO] , начальник відділення логістики в/ч [NUMBER] загинув [INFO] від отриманих поранень під час виконання бойового завдання по захисту Батьківщини від збройної агресії рф. З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 20.04.2022 року встановлено, що [PERSON] помер [INFO] . З копії довідки директора КП "Ритуал" Лях І. встановлено, що [PERSON] похований на міському кладовищі № 18. З копії витягу із протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсації сум від 21.04.2023 року встановлено, що документи [PERSON] повернуто на доопрацювання в зв`язку з неможливістю встановити право заявника на отримання частки одноразової грошової допомоги відповідно до п. 2 постанови КМУ від 28.02.2022 № 168. З копії договору купівлі-продажу від 03.09.2012 року, копії витягу з державного реєстру правочинів від 03.09.2012 року встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] , пояснив, що він знайомий з [PERSON] з 2010 року. Повідомив про те, що зі слів [PERSON] , знає про те, що останній з 2010 року проживав разом зі своїм батьком за адресою: [ADDRESS] . Батько позивача підвозив їх з позивачем до будинку [ADDRESS] . З 2013-2014 років позивач разом з батьком та його цивільною дружиною стали проживати за адресою: [ADDRESS] . Також зазначає, що кошти на утримання [PERSON] надавав його померлий батько, який серед іншого також залучав його до роботи. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] повідомив, що він з 2012 року знає [PERSON] та його батька [PERSON] . Пояснив, що позивач проживав разом з матір`ю по [ADDRESS] . Починаючи з 2014 року [PERSON] проживав з батьком за адресою: [ADDRESS] , де також проживала цивільна дружина померлого [PERSON] - [PERSON] . Пояснив, що зустрічав позивача біля під`їзду, однак в самій квартирі по [ADDRESS] не був. Зазначає, що [PERSON] утримував батько, оплачував вартість контракту за навчання, надавав йому кошти на проживання. Свідок не знає, чи працював позивач офіційно, але [PERSON] часто допомагав батьку і таким чином у нього були кошти. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що [PERSON] є її племінником, вона є сестрою його матері. Вказує на те, що при розлученні батьків [PERSON] , останній тяжко переживав розлуку з батьком, тому переїхав до нього та почав проживати разом з батьком з 2014 року на вул. Греківська у м. Харкові. Олексій завжди був з батьком. У 2014 році батька позивача, як офіцера запасу, призвали на службу до антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, в зв`язку з чим, батько позивача проживав деякий час там. [PERSON] їздив з батьком. Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 06.07.2024 року по справі № 539/2783/23 відмовлено у відкритті провадження у справі за заявою [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю батька та сина, заінтересована особа: [PERSON] , в звязку з наявністю спору про право. Таким чином, в межах цієї справи вирішується питання про встановлення факту сумісного проживання батька та сина, а також перебування сина на утриманні батька. ЦПК України передбачає, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства (частина перша статті 19 ЦПК України). Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні; Згідно із частиною другою статті 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Суд вправі встановлювати лише такі факти, які за своїми ознаками є юридичними фактами, тобто такими, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності певних прав. Частиною п`ятою статті 17 Конституції України встановлено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей. Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до частини першою статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. Згідно з пунктом першим частини другої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби. Статтею 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Згідно зі статтею 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. У статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні`визначено, що місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Таким чином, місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Згідно статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. При цьому відсутність реєстрації осіб (батька і сина) за однією адресою не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що вони не проживали разом, якщо обставини їх сумісного підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів. Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Факт перебування фізичної особи на утриманні померлого може бути встановлено за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть, коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо. Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі №520/6518/17. Приписами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Частинами 1, 2 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування . Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. З урахуванням досліджених у судовому засіданні письмових доказів, показань свідків [PERSON] , [PERSON] , письмових пояснень третьої особи, суд зазначає, що наданими доказами позивачем доведено його проживання разом з батьком з серпня 2014 року у квартирі [ADDRESS] , до смерті [PERSON] [INFO] . З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про встановлення факту проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] з серпня 2014 року по 02.03.2022 року та перебування [PERSON] на утриманні [PERSON] . Щодо вимог про встановлення факту проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] з 26.06.1997 року по серпень 2014 року, то вказаний факт не підтверджується належними та допустимими доказами, а також спростовується показаннями свідків, зокрема [PERSON] , яка свідчила про те, що [PERSON] проживав разом зі своєю маті`рю до 2014 року, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. З огляду на викладене, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши всі доводи сторін, суд дійшов висновку про наявність підстав для встановлення факту проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] з серпня 2014 року по 02.03.2022 року та перебування [PERSON] на утриманні [PERSON] . Таким чином, позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial