Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-21 00:00:00

04 листопада 2024 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування пред`явлених позовних вимог позивачка зазначила, що з відповідачем вона перебуває у шлюбі з 26 лютого 1994 року, шлюб зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Дніпровської районної Ради народних депутатів м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за актовим записом № 150. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між подружжям фактично припинилися і на теперішній час вони проживають окремо. Причиною розпаду сім`ї стали відсутність взаєморозуміння та поваги, різні погляди на життя та ведення спільного господарства. [PERSON] вважає, що сім`я розпалась остаточно, тому просить шлюб розірвати. В наданій до суду письмовій заяві представник позивачки адвокат Медведєва Л.В. зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, просить розглянути справу без участі позивачки. В наданій до суду письмовій заяві відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав повністю, не заперечує проти розірвання шлюбу, просив розглядати справу без його участі. Суд, взявши до уваги позицію позивачки та відповідача, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, шлюб [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 26 лютого 1994 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Дніпровської районної Ради народних депутатів м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за актовим записом № 150. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між подружжям фактично припинилися і на теперішній час вони проживають окремо. Причиною розпаду сім`ї стали відсутність взаєморозуміння та поваги, різні погляди на життя та ведення спільного господарства. Відповідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 Сімейного Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірвання шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу стане припущенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В позовній заяві позивач не просить відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч.3 ст. 115 Сімейного кодексу України, - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved