Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-27 00:00:00

04 листопада 2024 року до Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя надійшла вказана позовна заява Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 11\~941,85 гривень та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 07.09.2018 року між ПАТ «СК «АХА Страхування» (правонаступником якого є АТ «СК «АРКС») та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту за №267240а8ко, відповідно до умов якого застраховано транспортний засіб «Toyota», номерний знак [NUMBER] . 24.06.2019 року о 09 год. 00 хв. в м. Запоріжжя, вул. Ажурна сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: «Toyota», номерний знак [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] (власник [PERSON] ), та «Hyundai», номерний знак [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] . Внаслідок зазначеного ДТП було пошкоджено автомобіль «Toyota», номерний знак [NUMBER] , який був застрахований позивачем за Договором добровільного страхування наземного транспорту №267240а8ко від 07.09.2018 року. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована АТ СГ «ТАС» згідно полісу № АМ/7342892. Учасниками ДТП було складено Повідомлення про дорожньо-транспортну пригожу (Європротокол), згідно якого, ДТП сталося внаслідок порушення водієм [PERSON] ПДР України, про що було зроблено відмітку в Європротоколі. Страхувальник звернувся до Позивача із заявою про подію та на виплату за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу. Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту №ARX2477767 від 05.07.2019 року та умов Договору страхування №267240а8ко від 07.09.2018 року, розмір страхового відшкодування склав 27\~553,20 гривень, яке позивачем було сплачено за відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу на СТО. Відповідно до Звіту №26/07/19 про оцінку, вартість відновлювального ремонту ТЗ «Toyota», розрахована оцінювачем, складає 30\~523,98 гривень, а з урахуванням фізичного зносу (коефіцієнт 0.7) складає 17\~255,26 гривень. 11.09.2019 року позивач Звернувся до АТ СГ «ТАС» з заявою про виплату страхового відшкодування. 01.10.2019 року АТ СГ «ТАС» було здійснено на користь позивача виплату страхового відшкодування в розмірі 15\~611,35 гривень. АТ СГ «ТАС» було застосовано коефіцієнт фізичного зносу в розмірі 0,7 до вартості замінюваних матеріалів. Сума виплати страхового відшкодування, яке повинен сплатити Відповідач Позивачу складає: 27\~553,20 гривень 15\~611,35 гривень = 11\~941,85 гривень. У зв`язку із цим, позивач просить стягнути з відповідача суму страхового відшкодування у розмірі 11\~941,85 гривень та понесені судові витрати у розмірі 3028,00 гривень. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 05.11.2024 року справа направлена за підсудністю до Ленінського районного суду м. Запоріжжя. Протоколом автоматизованого\~розподілу судової\~справи між\~суддями від\~25.11.2024\~року для\~розгляду зазначеної\~позовної заяви\~визначено суддю\~Ленінського районного\~суду міста\~Запоріжжя Коломаренко\~К.А. Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26.11.2024 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін та призначено судове засідання. В судове засідання представник позивача не з`явився, проте скеровав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце слухання справи повідомлена в порядку передбаченому ст. 128 ЦПК України, про що свідчить конверт, який повернувся на адресу суду 16.12.2024 року з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Про причини неявки в судові засідання відповідач суд не повідомляла, своїм правом на надання відзиву на позов не скористалася, заяв про відкладення слухання справи чи розгляд справи за її відсутності до суду не скеровувала. Відповідно до вимог ч. 1ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку вищевикладеним, на підставі ст. ст.223, 280, 281 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача та відповідача в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, доходить наступних висновків. Як вбачається зі змісту ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.13ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч.2 ст.15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, 24.06.2019 року о 09 год. 00 хв. в м. Запоріжжя, вул. Ажурна сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: «Toyota», номерний знак [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] , та «Hyundai», номерний знак [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] . Внаслідок зазначеного ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. 07.09.2018 року між ПАТ «СК «АХА Страхування» (правонаступником якого є АТ «СК «АРКС») та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту за №267240а8ко, відповідно до умов якого застраховано транспортний засіб «Toyota», номерний знак [NUMBER] . 24.06.2019 року о 09 год. 00 хв. в м. Запоріжжя, вул. Ажурна сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: «Toyota», номерний знак [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] (власник [PERSON] ), та «Hyundai», номерний знак [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] . Учасниками ДТП було складено Повідомлення про дорожньо-транспортну пригожу (Європротокол), згідно якого, ДТП сталося внаслідок порушення водієм [PERSON] ПДР України, про що було зроблено відмітку в Європротоколі (а.с.13). Згідно зі ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. За змістом ч.3 п.1 ст.988ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Відповідно до заяви про подію та на виплату за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу зафіксовано інформацію щодо події, яка відбулась 24.06.2019 року (а.с.19). Як вбачається з матеріалів справи, поліс №267240а8ко, укладений 07.09.2018 року між ПАТ «СК «АХА Страхування» (правонаступником якого є АТ «СК «АРКС») та [PERSON] був діючим станом на 24.06.2019 року. На підставі Акту огляду транспортного засобу, зафіксовано характер пошкоджень автомобіля «Toyota», номерний знак [NUMBER] (а.с.29-32). Загальна сума вартості робіт автомобіля «Toyota», номерний знак [NUMBER] , відповідно до Рахунку №СНА-К-56 від 04.07.2019 року ФОП [PERSON] становить 27\~553,20 гривень. ПрАТ «СК «АРКС» сплатило суму страхового відшкодування в розмірі 27\~553,20 гривень, що підтверджується копією платіжного доручення №576033 від 06.07.2019 року (а.с.12). За вирахуванням зносу, АТ СГ «ТАС» виплатило на користь Позивача суму страхового відшкодування в розмірі 15\~611,35 грн гривень, що підтверджується платіжним дорученням №51336 від 01.10.2019 року (а.с.43). З матеріалів справи вбачається, що позивачем як страховиком було виконано свій обов`язок за договором страхування та здійснено виплату в межах суми страхового відшкодування. З наданих позивачем в ході розгляду справи доказів на підтвердження заявлених позовних вимог, такі отримані у порядку встановленому законом, стосуються безпосередньо обставин справи та підтверджують покликання позивача на існуючі обставини справи, тому вони приймаються судом до уваги, як належні та допустимі докази в процесі доказування. У постановах Верховного Суду від 25.07.2018 року у справі № 922/4013/17, від 20.03.2018 року у № 911/482/17, від 03.07.2019 року у справі № 910/12722/18 викладено висновок, згідно з яким, звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу, а реальним підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є платіжний документ про здійснення такої виплати. Отже, наявність рахунків та платіжного доручення є достатніми доказами здійснених позивачем витрат з виплати страхового відшкодування, які виникли внаслідок ДТП. Враховуючи, що звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу, визначаючи розмір страхового відшкодування, яке відповідач зобов`язаний виплатити потерпілому, слід враховувати фактичні витрати, розмір яких підтверджується відповідними документами станції технічного обслуговування, на проводився ремонт автомобіля та які підтверджують фактичний розмір понесених збитків. Відповідно до ч.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової р п уві даль пості власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров`ю чи майну третьої особи. Згідно з роз`ясненнями, наданими у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6, при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов`язку надати річ того ж роду та якості, полагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. У разі коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювана шкоди як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми, потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв`язку із заподіянням шкоди майну. Відповідно до статті 27Закону України «Про страхування» та статті 993Цивільного кодексу «до страховика який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа одержала страхове відшкодування, має до особи відповідальної за завдані збитки». Згідно зі ст.993ЦК України та ст.27Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч.1 ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Верховний Суд у постановах №490/898/16-ц від 01 серпня 2019 року, №489/1356/16-ц від 17 жовтня 2019 року, №212/2534/1 б-ц від 13 листопада 2019 року зазначив, що згідно положень закону страховик не відшкодовує втрату товарного вигляду автомобіля. Зазначені збитки повинен відшкодовувати саме винуватець у ДТП. При цьому, слід також врахувати позицію Верховного Суду викладену в рішенні від 24 червня 2019 року у справі №562/2018/16-ц, де суд зазначив, що, якщо цивільна відповідальність заподіювана шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку. Подібна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 04 червня 2014 року у справі №6-49цс14 та від 16 грудня 2015 року у справі №6-760цс15. З огляду на зазначене, позивач після виплати страхового відшкодування отримав право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду, в розмірі 11\~941,85 грн ( 27\~553,20 гривень 15\~611,35 гривень), яка являється різницею між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням. Враховуючи вищевикладене, позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги задоволені повністю, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати у вигляді судового збору.

Outcome: approved