Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даною заявою, в якій, з урахуванням заяви про збільшення вимог, просить суд встановити факти, що мають юридичне значення, а саме встановити факт проживання однією сім`єю без укладення шлюбу з [PERSON] з 1998 по 2019 рік за адресою: [ADDRESS] , та встановити факт її перебування на утриманні чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . Заява обгрунтована тим, що з [PERSON] вони почали сумісно проживати як чоловік та дружина з 1998 року, після його розлучення з першою дружиною. Проживали вони в квартирі за адресою: [ADDRESS] , яка залишилася заявниці від першого шлюбу. [PERSON] разом з [PERSON] вели сумісне господарство, робили поточні ремонти квартири, купляли меблі, побутову техніку. З 1998 року заявниця є пенсіонеркою за віком, розмір пенсії складає 4500,00 грн. Пенсійне забезпечення її чоловіка на день смерті складало 26 726,00 грн. 15.11.2019 вони побралися, [PERSON] постійно піклувався про свою дружину, надавав кошти на лікування, сплачував сумісне перебування в лікувальних санаторіях, періодично виділяв кошти на харчування. [PERSON] потребував також постійного догляду оскільки мав проблеми зі здоров`ям. За весь час сумісного проживання заявниця одержувала від нього грошову допомогу, яка була для них обох постійним і основним засобом існування. Влітку 2024 року [PERSON] помер, його похованням займалася особисто заявниця. Звернувшись до пенсійного фонду із заявою про призначення їй пенсії у зв`язку із втратою годувальника, отримала відмову, що і стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 15.10.2024 заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі. 31.10.2024 від заявника надійшла заява на усунення недоліків із додатком. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 04.11.2024 відкрито окреме провадження у справі. Призначено судове засідання та викликано учасників процесу. У судове засідання з`явилась заявниця та її представник. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився. Судом про розгляд справи повідомлявся належним чином. З огляду на викладене, суд вважає за можливе розгляну справу за наведеної явки сторін. У судовому засіданні заявник [PERSON] підтримала заяву та просила її задовольнити з підстав, викладених в заяві. Додатково пояснила, що з [PERSON] вони були знайомі з 1983 року, працювали на одній роботі. Жити почали сумісно з 27.01.1998 у її квартирі, коли він офіційно розлучився із дружиною. У 2019 вони офіційно уклали шлюб, спільних дітей не було, спільно проживали по день його смерті. Суд, вислухавши пояснення заявника, заслухавши пояснення свідків, дослідивши та оцінивши докази, які наявні в матеріалах справи, вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що заявник [PERSON] народилась [INFO] в м. Київ, є громадянкою України та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта громадянина України серія [NUMBER] , виданого Ватутінським РУ ГУ МВС України в м. Києві 04.11.1999. [PERSON] народився [INFO] в м. Черкаси, був громадянином України та на момент смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Печерським РУ ГУ МВС України в м. Києві 08.02.1998. 15.11.2019 між [PERSON] та [PERSON] , було укладено шлюб, після реєстрації якого прізвище дружині було залишено [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію шлюбу серія [NUMBER] , виданого Голосіївським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві 15.11.2019. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 23.07.2024. Відповідно до Акту від 26.06.2024, за підписом начальника ЖЕД-102 та скріпленого печаткою, було встановлено, що [PERSON] багато років фактично проживала зі своїм чоловіком [PERSON] до дня його смерті за адресою: [ADDRESS] . Із наданих суду доказів вбачається, що заявниця разом із чоловіком фактично проживали за однією адресою, мали спільний побут, взаємні права та обов`язки як подружжя. Крім того, із наданих в ході розгляду справи пояснень свідками [PERSON] та [PERSON] , які є аналогічними за своїм змістом, вбачається, що заявниця разом зі своїм чоловіком проживали сім`єю за однією адресою, та вели спільний побут. Чоловік заявниці мав більшу пенсію та фактично заявниця перебувала на його утриманні, оскільки, розмір пенсії заявниці був невеликим. У матеріалах справи містяться копії світлин, на яких зображена заявниця та її чоловік [PERSON] , родичі подружжя, їх спільні друзі під час відпочинку, святкування сімейних свят. Під час судового засідання свідки також підтверджували фіксування на світлинах зображених на них осіб та обставин, за яких робились світлини. Також судом встановлено, що після смерті чоловіка [PERSON] , заявниця звернулась до Головного управляння ПФУ в м. Києві із заявою про перехід на пенсію, у зв`язку із втратою годувальника, однак, рішенням від 13.09.2024 заявниці було відмовлено в цьому, оскільки, згідно прописки заявниця зареєстрована за адресою, яка не співпадає із адресою реєстрації померлого годувальника. З огляду на зазначену відмову, а також в зв`язку з необхідністю реалізувати свої пенсійні права, заявниця вимушена звернутись до суду із даною заявою, в якій просить встановити факт проживання однією сім`єю та факту перебування на утриманні померлого чоловіка. Перевіряючи обґрунтованість вимог заяви, суд приймає до уваги те, що пунктом 2 частини 1статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. При вирішенні питання про встановлення вищевказаних фактів, суд приймає до уваги п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», де передбачено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Частиною 1 статті 37 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні (стаття 38). Частиною 1 статті 38 цього Закону передбачено, що члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. На підставі статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається: непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні. До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Згідно із п. 2.11 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"- за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки або інші документи про склад сім`ї, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, або документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), виданий згідно із вимогами статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку. Крім того, суд приймає до уваги те, що відповідно ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Згідно із ч. 4 ст. 3 СК України, сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до частин першої, другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Згідно частини першої статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання. Відповідне положення міститься у постанові КЦС ВС від 23 квітня 2020 року по справі № 686/8440/16-ц. Щодо перебування особи на утриманні Верховний Суд підкреслив, що повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, крім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то судам слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Також Верховний Суд зазначив, що постійний характер допомоги означає, що вона не була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. Таким чином, для встановлення факту перебування особи на утриманні померлого необхідно дослідити зазначені обставини в сукупності та враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання від померлого не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Крім того, Конституційний Суд України у своєму рішенні № 5-рп/99 від 03.06.1999 року у справі за конституційними поданнями Служби безпеки України, Державного комітету нафтової, газової та нафтопереробної промисловості України, Міністерства фінансів України щодо офіційного тлумачення положень пункту 6 статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", частин четвертої і п`ятої статті 22 Закону України "Про міліцію" та частини шостої статті 22 Закону України "Про пожежну безпеку" (справа про офіційне тлумачення терміна "член сім`ї") визначив, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Судом достовірно встановлено, що заявниця та її чоловік були подружжям, та перебували в зареєстрованому шлюбі, а також постійно мешкали однією сім`єю за однією адресою, вели спільне господарство, мали організований побут, спільний бюджет, піклувалися та дбали один про одного, та ці дії носили постійний та систематичний характер. Крім того, наявні у справі докази свідчать про те, що дохід [PERSON] був для заявниці постійним і основним джерелом засобу існування, оскільки, значно перевищував розмір пенсії, яку отримувала сама [PERSON] . Зокрема, відповідно до перерахунку пенсії ГУ ПФУ в м. Києві (Печерський район) від 26.02.2023 [PERSON] з 01.03.2023 була призначена пенсія у розмірі 20 930,00 грн довічно. Розмір призначеної пенсії заявниці [PERSON] , відповідно до перерахунку пенсії ГУ ПФУ в м. Києві (Голосіївський район) від 07.11.2022 з 21.11.2024 призначена пенсія у розмірі 4 060,64 грн. При цьому, суд зауважує, що реєстрація місця проживання заявниці в цей період за іншою адресою жодним чином не впливала на реалізацію ними сімейних прав та виконання сімейних обов`язків. Суд вважає, що наявні у справі докази беззаперечно підтверджують факт проживання заявниці однією сім`єю та перебування її на утриманні чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що встановлення факту проживання заявниці однією сім`єю та перебування її на утриманні чоловіка, який помер, має для заявниці юридичне значення і потрібне для переходу з пенсії по віку на пенсію по втраті годувальника, та обґрунтування заявлених вимог знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході розгляду справи, а відтак наявні підстави для встановлення факту проживання однією сім`єю та факту перебування заявниці на утриманні померлого чоловіка. При цьому факт проживання однією сім`єю може бути встановлений лише з 01.01.2004, оскільки положення Кодексу законів про шлюб та сім`ю України не містили норми про спільне проживання жінки та чоловіка однією сім`єю, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, а зазначене положення, передбачене статтею 74 СК України, який набрав чинності з 01.01.2004, тому встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період до 01.01.2004 законом не передбачено. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 19 березня 2020 року у справі № 303/2865/17 (провадження № 61-43499св18), від 19 лютого 2021 року у справі № 738/1093/19 (провадження № 61-19041св19), від 17 січня 2023 року у справі № 293/2211/20 (провадження № 61-8854св22). На підставі викладеного,

Outcome: partial