Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-23 00:00:00

Позивач 23.10.2024 р. звернулась до суду звищевказаним позовом, в якому зазначила, що 17.10.1998 р. між сторонами було укладено шлюб, який 09.11.2015 р. Шевченківським райсудом м.Запоріжжя було розірвано. Від цього шлюбу у них є діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] 11.02.2014 Шевченківським райсудом м. Запоріжжя було винесено рішення суду про стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини від усіх доходів та додаткових витрат у розмірі 300,00 грн. з [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей. На підставі рішення суду у цій справі було видано виконавчий лист. За виконавчим листом по справі № 336/10739/13-ц, Шевченківським відділом державної виконавчої служби міста Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області було відкрито виконавче провадження №56027667. До березня 2023 р. аліменти нараховувалися у встановленому судом розмірі на двох дітей, а після досягнення старшою дитиною повноліття, за розрахунком аліменти нараховувались у розмірі 16,67% на молодшу дитину. [INFO] молодша дитина досягла повноліття, однак борг станом і на дату подання позову, боржником взагалі не сплачено. Так, батько не сплачує аліментів ані добровільно, ані в примусовому порядку. На 02.08.2024 р. згідно відомостей Центрального ВДВС у м.Запоріжжі ПМУ МЮ (м.Одеса), борг відповідача становить 345 641, 18 грн. Посилаючись на приписи ст.196 СК України, за позовом позивача просить стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів за період з 01.02.2022 р. по 21.10.2024 р. у сумі 365 641,18 грн. та стягнути 3% річних у розмірі 7100,15 грн. за період з 01.02.2022 р. по 21.10.2024 р. Ухвалою від 04.11.2024 р. відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження на 06.12.2024 р. 06.12.2025 р. закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду на 24.01.2025 р. Позивач направила до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позов підтримує, просить задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Розгляд справи за відсутності учасника справи узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України. Відповідач до суду не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подавав. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч.4 ст..223 та ч.1 ст.280 ЦПК України. В силу ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Перевіривши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію позивача, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом з письмових доказів, на виконанні в Центральному відділі державної виконавчої служби у м.Запоріжжі Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) перебуває виконавчий лист, виданий Шевченківським районним судом м.Запоріжжя 11.02.2014р., про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходів, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відпоідного віку, щомісячно, до повноліття дітей, починаючи з 05.12.2013 р. (а.с.8-9). Відповідно до розрахунку Центральному відділі державної виконавчої служби у м.Запоріжжі Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) станом на 02.08.2024 заборгованість [PERSON] перед [PERSON] становить 365\~641,18 грн. Згідно ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не надано суду доказів, що спростовують нараховану державним виконавцем заборгованість. Вказане свідчить, що заборгованість зі сплати аліментів виникла саме з вини відповідача. За приписами\~ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. При визначенні порядку нарахування неустойки за несплату аліментів Верховний Суд в Постанові від 25 квітня 2018 року у справі №572/1762/15-ц (Провадження № 14-37цс18) встановив, що неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У\~статті 196 СК України\~не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1\~ст. 196 СК України\~пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Розмір пені за заборгованість з сплати аліментів, розрахованих за період з 01.02.2022 р. по 21.10.2024 р. дорівнює - 672 179,44 грн Враховуючи обмеження неустойки 100 відсотками заборгованості, борг відповідача перед позивачем з пені складає 345\~641,18 грн. Беручи до уваги вищевказані обставини, суд уважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача пеню у розмірі 345\~641,18 грн. Судом не встановлено підстав для стягнення 3% річних в розмірі 7100,15 грн. Згідно ч. 2\~ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Передбачена\~ст. 625 ЦК України\~відповідальність не застосовується до правовідносин, які регулюються спеціальним законодавством. Зокрема, дія\~ст. 625 ЦК України\~не поширюється на трудові та сімейні правовідносини. Зобов`язання щодо сплати аліментів виникає з сімейних правовідносин та регулюється спеціальним законодавством. Отже, до даного виду зобов`язання, в разі його порушення, правило\~ст. 625 ЦК України\~не застосовується. Аналогічну правову позицію підтвердив Верховний Суд у Постанові від 18.11.2020 у справі № 727/10270/18, зазначивши, що про відсутність підстав для нарахування та стягнення 3% за прострочення виконання зобов`язання, оскільки правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами\~Сімейного кодексу України, а саме\~статтею 196 СК України, яка містить в собі спеціальну відповідальність за прострочення сплати аліментів. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 3456,41 грн. Повний текст рішення складений 10 лютого 2025 р. у зв`язку з перебуванням судді в нарадчій кімнаті у період з 04 по 10 лютого 2025 р. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: partial