Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-26 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 11.11.2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Обухівського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 407. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що подружнє життя сторін не склалось через протиріччя поглядів на життя та несумісність характерів. На даний час спільне проживання та ведення спільного господарство між ними припинено, шлюб носить формальний характер, а примирення між сторонами позивач вважає недоцільним та недієвим, таким, що буде суперечити інтересам сторін, а тому просить шлюб розірвати. Ухвалою Обухівського районного суду Київської області 25.12.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд цивільної справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін, призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] у судове засідання з`явилась, від її представника - адвоката Жадобіна В.І. до суду надійшла заява про визнання позову відповідачем та розгляд справи без відповідача та її представника. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 11.11.2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Обухівського районного управління юстиції у Київській області, про що складено відповідний актовий запис № 407, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від даного шлюбу у сторони мають дітей: -доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] ; -сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Відповідно до статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею п`ятою Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно із частиною першою статті 24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Аналіз наведених положень свідчить про те, що як при укладенні шлюбу так і при його розірванні передбачається реалізація волі жінки та чоловіка без будь-якої дискримінації та примушування та/або утримання у шлюбних відносинах. Згідно з частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. З огляду на зміст наведених норм матеріального права та враховуючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що відносини, які склалися між подружжям вказують на те, що їх подальше спільне проживання є неможливе, а тому надання строку на примирення суд вважає недоцільним. Позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з частиною 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті визнала позовні вимоги, суд дійшов висновку стягнути на відповідача на користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, тобто у сумі 605 грн. 60 коп. та повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору у сумі 605 грн. 60 коп.

Outcome: approved