Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-15 00:00:00

24 серпня 2024 року позивач, через свого представника - адвоката Менька Д.Д. звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить визнати його батьком дитини [PERSON] , [INFO] та внести зміни до актового запису про народження № 50 від 12 березня 2019 року, записавши його батьком дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у 2016 році [PERSON] познайомився з [PERSON] , з якою почав зустрічатись та підтримували близькі стосунки. Через деякий час після знайомства вони стали проживати разом як подружжя у належній позивача батькам квартирі у м. Києві та вести спільне господарство. У 2018 році відповідачка повідомила, що вона вагітна і сторони прийняли рішення переїхати на проживання у квартиру [ADDRESS] та чекати пологів і народження дитини. Незадовго перед пологами для поновлення та отримання паспорту [PERSON] та [PERSON] поїхали у смт. Біловодськ Луганської області за місцем народження останньої. Сторони не встигли повернутись до м. Ромни і відповідачка [INFO] у смт. Біловодськ Луганської області народила дочку [PERSON] . Враховуючи те, що [PERSON] та [PERSON] не перебували у зареєстрованому шлюбі, а також у зв`язку із тим, що відповідачка не виявила бажання звернутись разом з позивачем до відділу РАЦС зі спільною заявою про запис його батьком дитини, то відомості про батька дитини в книзі записів народжень були проведені відповідно до положень ст. 135 СК України за прізвищем відповідачки- « [PERSON] », а ім`я та по батькові батька доньки були записані за її вказівкою - « [PERSON] ». Відразу після народження дитини сторони повернулись у м. Ромни у квартиру [ADDRESS] , у якій позивач зареєстрував дитину та відповідачку. Через деякий час після народження дочки у відповідачки змінилось відношення до позивача, як до чоловіка і батька їх дитини. Між ними почали виникати сварки, під час яких вона зникала у невідомому напрямку. Декілька разів позивач звертався до правоохоронних органів з метою розшуку [PERSON] , вона поверталась, але ненадовго і знову зникала. Дочка на даний час проживає з позивачем, він повністю опікується її інтересами і потребами, займається вихованням, матеріально утримує її, слідкує за здоров`ям дитини. Ним створені всі умови для її комфортного проживання і виховання, нормального культурного та духовного розвитку. Відповідачка живе своїм життям, дитиною не цікавиться, не відвідує її, а також ухиляється від подання спільної заяви до органу державної реєстрації актів цивільного стану про реєстрацію позивача батьком дитини. Позивач не має можливості здійснювати представництво своєї дочки в будь-яких установах чи організаціях, оскільки юридично не являється її батьком, що змушує його звернутись до суду з цим позовом. Ухвалою судді від 17 жовтня 2024 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 11 грудня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити посилаючись на викладені в позові обставини. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, оскільки судова повістка направлялася за місцем її реєстрації. Заяв про відкладення розгляду справи чи заперечень проти позову від неї до суду не надійшло. Представник Роменського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Роменському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судовому засіданні проти позову не заперечувала. Представник Служби у справах дітей Роменської міської ради Сумської області в судове засідання не з`явився. Надав суду заяву, в якій просив справу слухати без їх участі, при розгляді справи покладається на розсуд суду. Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у близьких відносинах від яких [INFO] народилася дитина [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим Біловодським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області 12 березня 2019 року, [PERSON] народилася [INFO] . Її батьками вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). У вказаному свідоцтві про народження відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомості про батька відповідно до частини першої ст.. 135 СК України № 00022314848 від 12 березня 2019 року (а.с.6). Згідно довідки виконавчого комітету Роменської міської ради сумської області № 21, [PERSON] мати [PERSON] із 2021 року за адресою [ADDRESS] не проживає, доньку не відвідує, не цікавиться її життям, участі у вихованні доньки не приймає. [PERSON] доньку [PERSON] виховує самостійно (а.с.7). Відповідно до висновку молекулярно-генетичного експертного дослідження від 27.11.2024 року № 45418, складеного ТОВ «Мама Папа», ймовірність батьківства [PERSON] відносно дитини [PERSON] складає 99,999999% (а.с.46-54). Батьки і діти мають взаємні особисті немайнові та майнові права та обв`язки. Згідно зі ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану. Отже, юридичною підставою відносин між батьками та дітьми є кровне походження дітей від певних осіб (матері та батька), яке засвідчене державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому нормами СК України. Відповідно до ст. 125 Сімейного кодексу України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Згідно ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до ст. 128 Сімейного кодексу України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Верховний суд у постановах від 23.10.19, справа № 382/2559/15-ц, та від 19.09.2018 справа № 761/10732/16-ц, дійшов висновку про те, що тест ДНК (судово-медична (молекулярно-генетична) експертиза) станом на сьогоднішній день є єдиним методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини (точність позитивного результату ДНК-аналізу (тобто підтвердження батьківства) складає 99,999999 %). Доказова цінність такого тесту переважає будь-який інший доказ на підтвердження або оспорення кровного споріднення та має вирішальне значення у вирішенні спору даної категорії справ. Відповідно до роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2008 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за нормою ст.ст. 213, 215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Згідно з п.п.20 п.1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. За положеннями ст.134 СК України, на підставі заяви осіб, зазначених у ст.ст. 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вищевикладене, оцінюючи в сукупності надані до суду докази та беручи до уваги результати висновку, щодо батьківства, суд приходить до висновку про доведеність факту батьківства, а тому позовні вимоги про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини підлягають задоволенню. Так як вимог про розподіл судових витрат позивач не заявляв, відповідно в силу диспозитивності цивільного судочинства та меж судового розгляду, встановлених положеннями статті 13 ЦПК України, розподіл понесених позивачем витрат на оплату судового збору суд не здійснює. На підставі викладеного та

Outcome: approved