Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом та просить змінити спосіб та розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 24 вересня 2018 року із [PERSON] на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , на 1/4 частину всіх видів його доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішення законної сили. Просить змінити спосіб та розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 25 вересня 2018 року із [PERSON] на її утримання на 1/5 частину всіх видів його доходів, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і на весь час проживання з дитиною з інвалідністю. Посилається на те, що із червня 2009 року до 21 березня 2017 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Від сумісного проживання у шлюбі мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] .Син проживає із нею та перебуває на її утриманні. З 04 серпня 2017 року сину була встановлена інвалідність підгрупи «А» в зв`язку із дитячим аутизмом, загальним недорозвиненням мовлення І рівня. З 28 липня 2018 року з відповідача стягуються аліменти на утримання сина в розмірі 1559 грн 00 коп. та на її утримання в зв`язку з проживанням з нею дитини з інвалідністю в розмірі 500 грн 00 коп. Син [PERSON] продовжує знаходитися на медикаментозному лікуванні, потребує дієтотерапії, курсів реабілітації та психотерапії, консультації спеціалістів обласного та державного рівня, лабораторного обстеження з метою корекції лікування. Оскільки дитина потребує постійного стороннього догляду, позивач позбавлена можливості працевлаштуватися. Розмір раніше присуджених аліментів на утримання дитини та позивача не може забезпечити всіх потреб, з врахування росту цін та загального індексу інфляції. Відповідач є особою працездатного віку, має задовільний стан здоров`я. Матеріальний стан відповідача з часу призначення аліментів покращився. На сьогоднішній день він перебуває на військовій службі, його заробітна плата становить більше 20000 грн 00 коп. ( на час призначення аліментів його заробітна плата складала 3750 грн 00 коп.). Зважаючи, що платник аліментів має стабільний дохід, вважає, що буде доцільним змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від його доходів. Ухвалою від 18 листопада 2024 року було відкрито провадження у даній справі та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін по справі (а.с.29). 04 грудня 2024 року від представника відповідача адвоката Козарик Н.А. надійшла заява про вступ у справу в якості представника (а.с.32-40). 10 грудня 2024 року від представника відповідача адвоката Козарик Н.А. надійшла заява про поновлення пропущеного строку для подання відзиву на позов (а.с.43-46). 10 грудня 2024 року від представника відповідача адвоката Козарик Н.А. надійшов відзив на позов (а.с.47-82), відповідно до якого вона просить позовні вимоги задовольнити частково та стягувати із відповідача на користь позивача аліменти на утримання їх спільного сина в розмірі 1/4 частини (з урахуванням вказаного в судовому засіданні щодо технічної помилки) його доходів, на утримання позивача - в розмірі, встановленому рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 25 вересня 2018 року. Зазначає, що відповідач сумлінно виконує свій обов`язок по сплаті аліментів на утримання сина [PERSON] та позивача. У рішенні суду по справі № 373/1292/18 відсутні будь-які посилання на визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі. Крім того, є неправдивими твердження позивача про отримання нею аліментів на утримання сина в розмірі 1559 грн 00 коп., з врахування того, що вищезазначеним рішенням встановлено, що розмір аліментів не може бути менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також зазначає, що відповідач при сплаті аліментів не притримується суми, встановленої судовим рішенням, сплачуючи аліменти у більшому розмірі (4000 грн 00 коп., 5000 грн 00 коп.). Відповідно до розрахунку Переяславського ВДВС у Бориспільському районі Київської області станом на 01 вересня 2024 року переплата [PERSON] зі сплати аліментів становить 13801 грн 87 коп. Щодо збільшення прожиткового розміру, підвищення цін у порівнянні із 2018 роком, то відповідач не заперечує проти цієї обставини, сплачуючи аліменти у більшому розмірі, ніж визначений вищезазначеним судовим рішенням. Щодо покращення матеріального стану [PERSON] , то зазначає, що із 20 квітня 2019 року перебуває в зареєстрованому шлюбі із [PERSON] .. Від сумісного проживання у шлюбі вони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . До 2022 року відповідач отримував мінімальну заробітну плату в розмірі 3750 грн 00 коп. З початку повномасштабного вторгнення відповідач проходить військову службу, його грошове забезпечення є єдиним доходом, з якого він утримує позивача, теперішню дитину та обох дітей. При виконанні військового обов`язку він 23 березня 2024 року, 10 жовтня 2024 року отримав поранення, що потребували та потребують медичного лікування та реабілітації. Позивач із сином зареєстровані та проживають у будинку, що належить відповідачу, що свідчить про належне виконання батьком свої обов`язків по піклуванню за дитиною. Друга родина відповідача має окреме житло, комунальні послуги за яке сплачує відповідач, проводить там ремонтні роботи. Крім того, позивач отримує додаткові витрати на утримання дитини. За період із 17 жовтня 2017 року по 19 квітня 2019 року відповідачем сплачено додаткові витрати в розмірі 16909 грн 35 коп., за період із травня 2019 року по червень 2024 року - 99230 грн 85 коп. Зміна сімейного стану відповідача, народження другої дитини, її утримання, наявність фінансових витрат на утримання житла і майна відповідачем, отримання ним поранень, погіршення загального стану його здоров`я, несення ним додаткових витрат на утримання сина [PERSON] є підставами, що підтверджують зміну його майнового стану. Дані обставини відомі позивачу. Крім того, позивачем умисно прихована інформація про наявність досягнень та покращення стану здоров`я сина [PERSON] , що є обставинами, які враховуються при визначенні розміру аліментів в порядку ч.1 ст.182 СК України. Враховуючи індивідуальні особливості сина, відповідач визнає позовні вимоги про стягнення із відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини його доходів. Відповідач не заперечує щодо наявності у позивача права на фінансову підтримку, так як із нею проживає дитина з інвалідністю. Разом з тим, відповідач не притримувався суми, встановленої рішення суду, (500 грн 00 коп.), сплачуючи періодично із лютого 2024 року в добровільному порядку кошти в розмірі 5000 грн 00 коп. Станом на 01 вересня 2024 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів на утримання позивача відсутня, переплата складає 9000 грн 00 коп. Відповідач належним чином виконує свій обов`язок про сплаті аліментів на утримання позивача. За 2024 рік загальні витрати відповідача на утримання дитини та колишньої дружини складають майже 150000 грн 00 коп., без врахування подарунків та інших матеріальних благ, що надає відповідач. Відповідач не заперечує того факту, що син [PERSON] є особою з інвалідністю, однак медичний висновок № 38 від 04 серпня 2017 року не містить інформацію про потребу дитини в постійному сторонньому догляді. Син [PERSON] є самостійним в самообслуговуванні, пересуванні, орієнтації, контролює свою поведінку, не має агресивності. Лише відсутність можливості повноцінно спілкуватися (мовленнєвий бар`єр соціального адаптації) є тією вадою, з якою працюють фахівці. Спілкуючись з дитиною, за будь-якої можливості (навіть при короткотривалих відпустках), відповідач спостерігає за досягненнями сина та відсутністю тих вад, що визначені позивачем. Посилання позивача, що син перебуває на довготривалому медикаментозному лікуванні, потребує дієтотерапії, реабілітації та психотерапії, консультації спеціалістів обласного та державного рівня, лабораторного обстеження з метою корекції лікування, дитина не обходиться без сторонньої допомоги та потребує постійного догляду не є обгрунтованими та не підтверджені належними доказами Всі доводи позивача підтверджуються лише довідкою КЗ «Переяслав-Хмельницький центр первинної медико-санітарної допомоги» № 429 від 14 жовтня 2024 року, що не може бути належним доказом на підтвердження вищезазначених обставин. Зазначає, що дані факти підлягають доказуванню за допомогою медичних документів за результатами обстежень, медичних висновків спеціалістів та виписок (стаціонарного, амбулаторного) лікування, довідкою про потребу дитини (дитини-інваліда) у домашньому догляді, індивідуальною програмою реабілітації інваліда тощо. При ухваленні Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом Київської області рішення по справі № 373/1388/24 був встановлений та спростований факт необхідності застосування спеціального дієтичного харчування на постійній основі сину [PERSON] за медичними рекомендаціями та призначенням, що суперечить вищезазначеній медичній довідці № 429 від 14 жовтня 2024 року. Зазначає, що сину [PERSON] інвалідність встановлена у 2017 році ( у 4 роки), за сім років лікування, психологічної підтримки, розвитку дитина стала самостійною в самообслуговуванні, пересуванні, орієнтації. Твердження позивача про неможливість працевлаштування в зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду не відповідає дійсності. Дитина щодня (крім вихідних) відвідує спеціалізований дошкільний заклад № 11 «Калинка» та перебуває там протягом робочого часу. Крім того, навчається індивідуально з викладачем декілька годин на день. Позивач, маючи педагогічну освіту, з врахуванням того, що син 5-7 годин на день перебуває в дошкільному закладі та на заняттях з викладачем, має можливість влаштуватися на роботу, отримувати додатковий дохід, тим самим виконуючи свій обов`язок по утриманню їх спільного сина. 10 грудня 2024 року від представника відповідача адвоката Козарик Н.А. до суду надійшло клопотання про витребування доказів (а.с.83-84). Ухвалою від 03 січня 2025 року (а.с.93) в задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Козарик Н.А. про витребування доказів було відмовлено в зв`язку з відсутністю доказів самостійного вжиття заходів для отримання запитуваної інформації та причин неможливості її отримання. Ухвалою від 03 січня 2025 року за клопотанням представника відповідача справу було призначено до розгляду в прощеному позовному провадженні з викликом сторін по справі. (а.с.95). В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Кравченко І.О. позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Козарик Н.А. вимоги про зміну способу та розміру аліментів на утримання сина [PERSON] визнали, не заперечують проти задоволення. Представник відповідача відмітила, що у відзиві на позов помилково вказано про визнання вимоги про стягнення аліментів на утримання сина в розмірі 1/3 частки від заробітку. Позовні вимоги про зміну способу та розміру стягнення аліментів на утримання позивача не визнали, просили відмовити у їх задоволенні з підстав, зазначених у відзиві. Судом встановлено наступне. В період із 13 червня 2009 року по 21 березня 2017 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 21 березня 2017 року шлюб між сторонами був розірваний. Від сумісного проживання у шлюбі сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 05 січня 2024 року Переяславським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 24 вересня 2018 року із [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в 1559 грн 00 коп. щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 23 липня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 25 вересня 2018 року із відповідача стягуються аліменти на утримання позивача в розмірі 500 грн 00 коп. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і на весь час проживання з дитиною з інвалідністю [PERSON] , [INFO] , та опікування ним. Відповідно до довідки ЦНАП Переяславської міської ради № 1746 від 30 серпня 2024 року (а.с.9) по [ADDRESS] зареєстрованими є: - [PERSON] , [INFO] ; - [PERSON] , [INFO] ; - [PERSON] , [INFO] . Згідно копії медичного висновку № 38 від 04 серпня 2017 року (а.с.10-11) [PERSON] , [INFO] , хворіє на дитячий аутизм, загальне недорозвинення мовлення І рівня. Відповідно до копії довідки КНП «Переяславський центр первинної медико-санітарної допомоги» № 429 від 14 жовтня 2024 року (а.с.16) [PERSON] , [INFO] , перебуває на «Д» обліку. За станом здоров`я дитина має інвалідність із 04 серпня 2017 року. Дитина не обходиться без сторонньої допомоги та потребує постійного догляду. За станом здоров`я перебуває на довготривалому медикаментозному лікуванні, потребує дієтотерапії, курсів реабілітації в санаторних закладах, психотерапії, консультації спеціалістів обласного та державного рівня, лабораторного обстеження з метою корекції лікування. Згідно розрахунку Переяславського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ) №60778 від 13 вересня 2024 року (а.с.14-15) станом на 01 вересня 2024 року заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , відсутня. Переплата становить 13801 грн 87 коп. Відповідно до розрахунку Переяславського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ) № 60777 від 13 вересня 2024 року (а.с.12-13) станом на 01 вересня заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів на утримання [PERSON] відсутня. Переплата становить 9000 грн 00 коп. Відповідно до довідки ТОВ «ПВА Україна» від 14 серпня 2018 року (а.с.17) [PERSON] працював на посаді менеджера із 14 серпня 2018 року з місячним окладом 3750 грн 00 коп. Також позивачем [PERSON] до позову додано роздруківку із сайту Міністерства фінансів України таблиці індексів споживчих цін за період із 2017 року по 20204 рік (а.с.18-25). Із поданих представником відповідача доказів вбачається, що [PERSON] перебуває із [PERSON] у шлюбі, зареєстрованому 20 квітня 2019 року Канівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис 3 42 (а.с.66). Від сумісного проживання у шлюбі вони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.65). Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 23 липня 2024 року (а.с.67-72), з врахування ухвали суду від 09 серпня 2024 року (а.с.73-74) було стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на дитину - сина [PERSON] - за період з травня 2019 року по червень 2024 року в розмірі 99230 грн 85 коп. На підтвердження факту належності відповідачу житла, в якому проживає позивач з їх спільним сином [PERSON] , представником відповідача подано копію свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданим 07 жовтня 2008 року державним нотаріусом Переяслав-Хмельницької міської державної нотаріальної контори Ткаченком О.А., реєстровий номер 3116 (а.с.82). Згідно довідки № 1789/3830 від 28 червня 2024 року [PERSON] перебуває на військовій службі у Військовій частині [NUMBER] (а.с.78). Відповідно до довідки Військової частини [NUMBER] № 1372/24/1789 від 03 квітня 2024 року [PERSON] 22 березня 2024 року в результат ураження ворожим БПЛА отримав травму та поранення (а.с.77). Відповідно до довідки військово-лікарської комісії Військової частини [NUMBER] від 02 квітня 2024 року (а.с.75) дане поранення пов`язане з проходженням військової служби. Згідно довідки військово-лікарської комісії військової частини [NUMBER] № 8429 від 11 жовтня 2024 року (а.с.76), якою було проведено огляд [PERSON] , встановлено діагноз: «Стан після операції (10.10.2024)- закритої репозиції IV пальця правої кисті з приводу закритого перелому проксимальної фаланги IV пальця правої кисті, фіксованого гіпсовою пов`язкою, зі стійким набряковим та больовим синдромом, з тимчасовим порушенням функції. Травма пов`язана з проходженням військової служби. З доданих до відзиву на позовом копій розписок від 28 серпня 2024 року, від 25 жовтня 2024 року (а.с.81-82) вбачається, що [PERSON] отримала від [PERSON] кошти в розмірі 52000 грн та 47230 грн 85 коп. за рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 09 серпня 2024 року по справі № 373/1388/24. Суд приймає до уваги подані сторонами по справі та їх представниками докази, на підставі яких встановлені дані обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що В усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в національному сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною третьою статті 181 Сімейного кодексу України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Таким чином, законом передбачена можливість зміни способу стягнення аліментів за позовом одержувача аліментів. Частиною другою статті 182 Сімейного кодексу України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Верховний Суд України у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20 червня 2019 року по справі № 632/580/17 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). З правових позицій Верховного Суду, викладених у постанові від 13 лютого 2019 року по справі № № 152/100/18, вбачається, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу їх присудження не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Змінюючи спосіб стягнення аліментів з платника, суд має визначити їх розмір за правилами, встановленими ст. 182 СК України, тобто, з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей і інших утриманців, наявності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведених стягувачем аліментів витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інших обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 вересня 2022 року по справі № 712/6313/21 . В будь-якому випадку, відповідно до ч. 3 ст.181 СК України, право обирати та змінювати спосіб стягнення аліментів на утримання дітей належить їх стягувачу. Діюче законодавство надає позивачу право обирати спосіб стягнення аліментів на утримання дитини, а при необхідності - змінювати його. Позивач скористалася своїм правом, визначив способом стягнення аліментів - їх присудження у частці від доходу батька. Крім того, закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю. В силу ч.ч.1, 2, 5 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Вирішуючи питання щодо зміни способу стягнення аліментів суд бере до уваги те, що позивач має право вибору способу стягнення аліментів, а зміна способу стягнення аліментів у даному випадку не ставить відповідача в скрутне матеріальне становище, відтак, суд приходить до висновку про наявність підстав для зміни способу стягнення аліментів та стягнення їх у частці від заробітку (доходу) відповідача. Така зміна способу стягнення аліментів буде відповідати інтересам дитини та засадам справедливості, добросовісності та розумності. Враховуючи вищевикладене, норми ч. 4 ст. 206 ЦПК України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про зміну способу стягнення аліментів на утримання спільного сторін по справі сина [PERSON] , 2013 року народження, на 1/4 розміру доходів відповідача підлягають задоволенню, оскільки право вибору способу стягнення аліментів надається одержувачу аліментів, а платник аліментів не заперечує таку вимогу. Стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх доходів відповідача суд вважає розумним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини у даному віці. Окрім того, цей розмір аліментів не поставить платника аліментів у скрутне матеріальне становище і відповідатиме загальним засадам сімейних відносин - справедливості, розумності, моральності. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Щодо вимоги про зміну способу та розміру стягнення аліментів на утримання позивача, слід зазначити наступне. Відповідно дост.88 СК України, якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю, визначається за рішенням суду відповідно до частини першої статті 80 цього Кодексу, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина. Отже, право на утримання виникає на підставі складу юридичних фактів: проживання одного з подружжя з дитиною-інвалідом та опікування нею; нездатність дитини обходитися без постійного стороннього догляду; походження дитини від другого з подружжя (кровне споріднення) або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення, факт біологічного походження); спроможність другого з подружжя надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання, зокрема, дружина(в тому числі, й у разі розірвання шлюбу), з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком на період проживання з дитиною, яка має інвалідність, та опікування нею незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Як вже було зазначено судом вище, в будь-якому випадку, відповідно до ч. 3 ст.181 СК України, право обирати та змінювати спосіб стягнення аліментів належить їх стягувачу. Діюче законодавство надає позивачу право обирати спосіб стягнення аліментів, а при необхідності - змінювати його. Позивач скористалася своїм правом, визначив способом стягнення аліментів - їх присудження у частці від доходу батька дитини з інвалідністю. Крім того, закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі мають дитину, яка згідно висновку КЗ Переяслав-Хмельницької районної ради «Переяслав-Хмельницький центр первинної медико-санітарної допомоги» № 38 від 04 серпня 2017 року є дитиною з інвалідністю. Дитина проживає разом із позивачем, згідно медичних довідок, зокрема й довідки від 14 жовтня 2024 року № 429, яка є чинною та ніким не оспорювалося, має категорію дитини з інвалідністю підгрупи «А», потребує постійного стороннього догляду, тобто не може обходитися без сторонньої допомоги, потребує постійного догляду. За станом здоров`я дитина потребує довготривалого лікування та реабілітації. Відповідач є військовослужбовцем, отримує стабільну заробітну плату, тому суд вважає, що він має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дружини, з якою проживає дитина з інвалідністю, однак, з врахуванням його стану здоров`я (отриманні травми) та наявності неповнолітньої дитини у другому шлюбі, не у розмірі, зазначеному позивачем. Виходячи з принципу розумності та справедливості, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову в цій частині та можливість стягнення з відповідача аліментів на утримання бувшої дружини в розмірі 1/8 частини всіх видів його заробітку. Відповідач [PERSON] має статус учасника бойових дій, звільнений від сплати судового збору. Судові витрати на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України компенсуються за рахунок держави. На підставі викладеного, відповідно до ст. 88, 180-184, 192 СК України,

Outcome: partial