Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-21 00:00:00

До Суворовського районного суду м. Одеси звернулася [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позову позивач зазначає, що з\~\~відповідачем по даній справі перебувала у зареєстрованому шлюбі з 13.03.2013 року. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеса від 20.05.2024 року справа №523/4310/24 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Посилаючись на те, що дитина після розірвання шлюбу проживає разом з позивачем, після припинення спільного проживання з відповідачем, він деякий час забезпечував дитину, проте на даний час жодної допомоги відповідач на утримання дитини не надає, позивач звернулася до суду з вказаним позовом. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку. Відзиву на позовну заяву не подав. У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди позивача, судом застосовано відповідно до\~ст. 280 ЦПК України\~заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно\~ст. 12 ч. 3 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особо, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Судом встановлено: Згідно свідоцтва\~про народження\~Серії [NUMBER] від 15.06.2015 виданого на ім`я [PERSON] , [INFO] ,видане\~відділом державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~у місті\~Одесі реєстраційної\~служби Одеського\~міського управління\~юстиції,\~актовий запис\~№5604, вбачається, що батьками останнього є [PERSON] та [PERSON] (а.с.25). Рішенням Суворовського районного суду м. Одеса від 20.05.2024 року справа № 523/4310/24 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано.(а.с.21). Відповідно до довідки виданої головою правління ОСББ «Вертикаль», [PERSON] та її син фактично проживають з 01.07.2015 року у житловому приміщені, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] (а.с.24). Відповідно до Витягів з реєстру територіальної громади від 20.02.2024 року. [PERSON] , [INFO] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.17, 25) Відповідач має диплом бакалавра судноволодіння (а.с.26) Відповідач має диплом штурмана далекого плавання № 12109/2014/07 виданого на підставі положень міжнародного конвенції про підготовку і дипломування моряків та несення вахти 1978 року, з поправками, та національного законодавства, дійсне свідоцтво моряка, перебував у рейсах з 2016 року (а.с. 31-32). Відповідач має посвідчення особи моряка (а.с.33-34) Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 62265547 від 29.06.2016 року, [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] (а.с.53) [PERSON] працює у Спільно Українсько-Естонському підприємстві у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Оптіма-Фарм, ЛТД" на посаді оператора торгового відділення №5 Одеського структурного підрозділу, що підтверджується довідкою від 22.01.2025 року № 516. Отже, судом достовірно встановлено, що на теперішній час сторони разом не проживають. Дитина проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні. Відповідач працездатний, добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Так, згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Законодавство України встановлює пріоритет інтересів дітей при вирішенні сімейних спорів (ч.8 ст.7 СК України), а також зобов`язує дотримуватись засад рівності їх прав щодо батьків (ст.142 СК України) та справедливості у врегулюванні сімейних відносин (ч.9 ст.7 СК України). Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст.\~Сімейного\~кодексу\~України під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180\~СК\~України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Необхідність та достатність розміру аліментів для забезпечення гармонійного розвитку дитини в щомісячній сумі 15\~000,00 грн., під час розгляду справи стороною позивача не доведено. Так, матеріали справи не містять жодного доказу того, що позивач витрачає на дитину 65\~100,00 гривень в рік лише на одяг, наведена таблиця з розрахунками заснована на припущеннях позивача щодо цін викладених позицій. Також варто зазначити, що позивачем не додано жодної квитанції щодо вже здійсненого придбання одягу для спільної дитини, що хоч якимось чином обґрунтовувало вартість одягу. Крім того, враховуючи, що позивач не надала жодних доказів щодо її матеріального стану, необґрунтованим є зазначена, бажана позивачем сума на витрати на спільну дитину має покриватися виключно за кошти відповідача, якщо батьки мають як рівні права, так і рівні обов`язки відносно дитини, зокрема, щодо її матеріального забезпечення. Суд відхиляє надані стороною позивача документи виписки по рахунку за період з 20.07.2020 року по 18.06.2024 року (а.с.36-41,42,43,44-45,46-51, 52), поскільки останні не є доказами отримання доходу відповідачем станом на день звернення до суду з даним позовом. Відтак, посилання сторони позивача на те, що відповідач отримує дохід, який би дозволяв сплачувати аліменти у вказаному у позовній заяві розмірі, ґрунтуються на припущеннях, що не може бути покладено в обґрунтованість рішення суду. Суд відхиляє надану стороною позивача на підтвердження\~матеріального стану\~відповідача Інформаційну довідку № 62265547 від 29.06.2016 року, поскільки остання датована 2016 роком, при цьому доказів наявності у власності квартири станом на день подання вказаного позову до суду не надано. Визначаючи розміру аліментів, який підлягає стягненню з відповідача, суд враховує вік та потреби дитини, її стан здоров`я, те, що батьки проживають окремо, дитина проживає з позивачем, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, а також бере до уваги рівність обов`язків батьків щодо утримання дитини, виходячи із принципу справедливості, добросовісності та розумності (ч. 9\~ст. 7 СК України), приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] ( [INFO] ), у розмірі 10 000,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви 12.08.2024 року і до досягнення дитиною повноліття- [INFO] . Саме такий розмір аліментів на думку суду не поставить відповідача в скрутне становище та відповідатиме вимогам закону і не порушуватиме прав як позивача так і відповідача. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК\~України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: partial