Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-27 00:00:00

1. Короткий зміст позовних вимог 13.09.2024 ТОВ «Споживчий центр» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 14.03.2024-100003340 від 14.03.2024 в сумі 14820,00 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що 14 березня 2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір (оферти) № 14.03.2024-100003340. Відповідно до його умов позичальнику надається кредит в розмірі 6000,00 грн строком на 63 дні з процентною ставкою "Економ" - фіксованою незмінною процентною ставкою у розмірі 2% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом кожних перших 21 днів з дня отримання чергового траншу включно; процентною ставкою "Стандарт" - фіксованою незмінною процентною ставкою у розмірі 2.5% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, окрім періоду застосування процентної ставки "Економ". Кредит надається шляхом перерахування коштів на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача [NUMBER]. Позивач свої зобов`язання перед відповідачем виконав в повному обсязі. Відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує, станом на 15.05.2024 має заборгованість 14820,00 грн, яка складається з: 6000,00 грн - тіло кредиту, 8820,00 грн - проценти. 2. Рух справи Ухвалою суду від 23 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі. 3. Аргументи учасників справи 29.11.2024 представник відповідача [PERSON] подав письмові пояснення, в яких просив в задоволенні позову відмовити, оскільки неможливо перевірити відповідність нарахування за розрахунком заборгованості. Вказав, що розрахунок позивача є необ`єктивним. Згідно заявки кредитного договору № 14.03.2024-100003340 від 14.03.2024 датою надання кредиту є 14.03.2024, дата повернення кредиту - 15.05.2024 (32 дні). Строк на який видається кредит - 63 дні, що є невідповідним та взаємносуперечливим. Загальні витрати за споживчий кредит у сумі 8820 грн вираховувались із суми кредиту 14820 грн, що є не відповідним наданій сумі кредиту 6000 грн. Інкримінована денна процентна ставка 2,33%, включає в себе витрати за споживчий кредит у сумі 8820 грн, які не є відповідними. Якщо здійснювати обрахунок за денною ставкою 2,33 %, то за 1 день оплата становить 139,8 грн., а за 32 дні 4473,36 грн., але не 8820 грн, як визначено у позові. Просить вважати, що позивачем не доведено факт виникнення зобов`язань між позивачем та відповідачем, не надано належних доказів, що саме відповідачем було застосовано ідентифікатор, відсутні докази отримання відповідачем одноразового ідентифікатора, також відсутні докази реєстрації відповідача в інформаційно-телекомунікаційній системі позивача. Повідомлення системи «LIQPay» не містить жодних ідентифікуючих даних про клієнта, а саме відповідача: із фрагментів номеру карти, що відображені в даному повідомленні, неможливо встановити належність карти (рахунку) саме відповідачу. Крім того, того скріншот повідомлення не підтверджує обставини передачі саме ТОВ «Споживчий центр» будь-яких коштів відповідачеві. Будь-яких доказів того, що сума позики або фінансового кредиту були зараховані на поточний рахунок саме [PERSON] суду не надано. Розрахунок заборгованості не є доказом наявності або відсутності договірних зобов`язань між сторонами, а є доповненням до позовної заяви із зазначенням обрахунку позивачем позовних вимог майнового характеру та має інформаційний характер у контексті ціни позову. За таких обставин можливо констатувати недоведеність факту укладення позивачем із відповідачем договору та отримання від позивача будь-яким чином коштів. 04.12.2024 представник позивача Павленко Д. О. подав додаткові пояснення у справі та вказав, що відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України. Відтак, між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено шляхом: 1) подання відповідачем Заявки кредитного договору 14.03.2024-100003340 (кредитної лінії) від 14.03.2024 р.; 2) надсилання відповідачу пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) (кредитної лінії); 3) прийняття (акцепт) пропозиції відповідачкою шляхом підписання Відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору №14.03.2024-100003340 (кредитної лінії). підписувались електронним підписом. Стороною відповідача документи, що складають кредитний договір підписувались за допомогою одноразового ідентифікатора, який надсилався у смс-повідомлені на номер, вказаний останньою, як фінансовий - [NUMBER]. За інформацією з Довідки ТОВ «Старт-мобайл» вих. № №0312/24-1 від 03.12.2024р.: «на номер абонента [NUMBER] 14.03.2024 о 22:05:31 було доставлено SMS-повідомлення з текстом: «Код підтвердження: E854». Саме останній було використано відповідачкою для підписання Кредитного договору - 14.03.2024 о 22:05. Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до правової позиції Касаційного цивільного суду Верховного Суду, викладеній у його постанові від 12.01.2021 р. у цивільній справі №524/5556/19: «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є … комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позичальником Документ сформований в системі за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено…». Дії відповідача при оформленні кредитного договору фіксувались у Журналі подій позивача, у порядку передбаченому Положенням про використання електронного підпису та електронної печатки, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 20.12.2023 № 172. Позивач додає LOG FILE (Візуальна форма послідовності дій учасників електронної комерції (кредитора та позичальника), щодо укладання електронного договору в інформаційно-телекомунікаційній системі) за Кредитним договором №14.03.2024- 100003340 від 14.03.2024р. Відповідач заперечує вірність розрахунку спірної заборгованості, проте не зробив власного, а відтак вести мову предметно про конкретні суми не доводиться. Позивач додає картку субконто з детальним розрахунком заборгованості, яка є належним та допустимим доказом. Доводи представника відповідача у письмових поясненнях базуються на хибному арифметичному розрахунку між датами та хибному розрахунку сум. 14.03.2024 р., яка є первинним бухгалтерським документом у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», а відтак - належним та допустимим доказом видачі коштів відповідачу. Відтак, позивачем було перераховано кошти на картковий рахунок відповідача, номер якого зазначено ним у кредитному договору, за допомогою еквайрингу - Liqpay. Відтак, квитанція і є первинним бухгалтерським документом. ТОВ «Споживчий центр» не має обов`язку надавати повні реквізити банківської картки у зв`язку з тим, що відповідно до п. 64 Розділу 3 Постанови Правління НБУ № 164 від 29.07.2022 «Про затвердження Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів» (у редакції, яка діяла на час укладення кредитного договору) - суб`єкт господарювання зобов`язаний не копіювати платіжний інструмент чи його реквізити. Представники позивача Пилипчук А. С., Павленко Д. О. в судове засідання не з`явилися, просили розгляд справи провести без участі представника позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. 4. Фактичні обставини, встановлені судом Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 14 березня 2024 року між ТОВ "Споживчий центр" та [PERSON] укладено кредитний договір № 14.03.2024-100003340 шляхом прийняття пропозиції про укладення договору (кредитної лінії) (оферта) та подання заявки кредитного договору, відповідно до якого ТОВ "Споживчий центр" зобов`язалося надати відповідачу кредит в сумі 6000,00 грн строком на 63 днів з дати його надання зі сплатою процентів за ставками: 1) процентна ставка економ в розмірі 2% за 1 день користування кредитом протягом, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом кожних перших 21 днів з дня отримання чергового траншу включно, розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку, 2) процентна ставка «Стандарт» - фіксована незмінна процентна ставка в розмірі 2,5% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, окрім періоду застосування процентної ставки «Економ», розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. За умовами кредитного договору кошти надаються позичальнику за на належний позичальнику електронний платіжний засіб [NUMBER], погоджений канал комунікації : смс інформування на фінансовий номер [NUMBER]. Дата повернення (виплати) кредиту - 15.05.2024. Договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором Е854. Згідно квитанції ПриватБанку 14.03.2024 здійснено видачу 6000 грн за договором кредиту № 14.03.2024-100003340 за допомогою системи LIQPay на платіжну карту [NUMBER] , ID платежу 2437565543. Згідно довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 14.03.2024-100003340 від 14.03.2024 заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 14.03.2024-100002957 від 14.03.2024 складає 14820,00 грн: основний борг - 6000,00 грн, проценти за період з 14.03.2024 по 15.05.2024 - 8820,00 грн. Згідно довідки ТОВ «Смарт-мобайл» № 0312/24-1 від 03.12.2024 на номер абонента [NUMBER] 14.03.2024 о 22:05:31 було доставлено SMS-повідомлення з текстом: «Код підтвердження : Е854». Згідно наданої позивачем картки субконто за 14.03.2024-03.12.2024 за договором 14.03.2024-100003340 [PERSON] 14.03.2024 на картку ПриватБанку отримав Швидкий кредит в сумі 6000, та має загальну заборгованість в сумі 14820,00. 5. Норми права, які застосував суд За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж таку кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України. Згідно статті 12 Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. 6. Мотиви та висновки суду Оскільки відповідач не виконав свої зобов`язання за кредитним договором та не повернув суму позики та проценти, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача кредитної заборгованості підлягають задоволенню. Заперечення представника відповідача [PERSON] про невідповідність розрахунку суми заборгованості умовам кредитного договору не заслуговують на увагу, оскільки в силу статтей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, проте відповідач свого розрахунку суми заборгованості суду не надав. Відповідно до умова договору проценти нараховуються за ставками: 1) процентна ставка економ в розмірі 2% за 1 день користування кредитом протягом перших 31 днів з дня отримання кредиту, 2) процентна ставка «Стандарт» - в розмірі 2,5% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, окрім періоду застосування процентної ставки «Економ». За умовами кредитного договору денна процентна ставка - це загальні витрати за споживчим кредитом за кожен день користування ним протягом всього строку, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Відтак, розрахунок процентів за кредитом за цією ставкою не здійснюється. За розрахунком суду проценти за 21 день користування кредитом становлять 2520 грн (6000 грн х 2% х 21), проценти за 42 дня користування кредитом - 6300 грн (6000 грн х 2,5% х 42 дня), разом за 63 дня проценти за кредитним договором становлять 8820 (2520 + 6300). Суд також відкидає заперечення відповідача щодо не укладання ним кредитного договору та неотримання кредиту, оскільки таке спростовується наведеними вище доказами. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача кредитної заборгованості підлягають задоволенню. 7. Розподіл судових витрат Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судовий збір, сплачений позивачем в сумі 2422,40 грн необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved