Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-21 00:00:00

Адвокат Єрмоленко Анна Володимирівна в інтересах [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайловича, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо Вадим Вікторович, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко Анна Сергіївна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та про повернення стягненого за виконавчим написом. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що виконавчий напис вчинений з порушенням вимог чинного законодавства щодо безспірності вимог стягувача. Відповідно до п. 1 постанови КМУ № 1172 від 29.06.1999 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» для одержання виконавчого напису нотаріусу подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів). У виконавчому написі не зазначено, на підставі яких документів його здійснено, а лише Відповідачем не було надано жодного документа, відповідно до якого нотаріус міг би здійснити виконавчий напис. Крім того, позивач зазначає, що оспорюваний виконавчий напис був вчинений поза межами встановленого законом трирічного строку, оскільки дата укладення кредитного договору 24.01.2018, а виконавчий напис вчинений 16.06.2021, що теж є підставою, нівелюючою легітимність вчиненого виконавчого напису. Позивач зазначає, що вчинення виконавчого напису нотаріусом можливе лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого кредитного договору, при наявності безспірності заборгованості перед стягувачем та дотримання останнім строків звернення. Ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова від 09.10.2024 позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків. 11.10.2024 недоліки позовної заяви було усунуто. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 14.10.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 28.11.2024 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 22.01.2025 постановлено провести заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. У судові засідання, призначені на 12.12.2024, 09.01.2025 та 22.01.2025, позивач та її представник не з`явилися, представник позивача подала заяву, у якій просила розглядати справу за відсутності позивача та представника позивача, проти винесення заочного рішення не заперечували. Відповідач у судові засідання, призначені на 12.12.2024, 09.01.2025 та 22.01.2025, не з`явився, явку уповноваженого представника не забезпечив, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, на підтвердження чого в матеріалах справи наявні рекомендовані повідомлення про вручення. Відповідач не використав наданого законом права на участь у судовому засіданні, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи за відсутності його представника до суду не надходило. Відповідачем не надано суду жодного доказу, який би мав істотне значення для вирішення справи по суті, чи спростування доводів позивача. Своїм правом на подачу відзиву на позов відповідач не скористався. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо Вадим Вікторович в судове засідання не з`явився, подав заяву, у якій просив провести розгляд цивільної справи без його участі. Треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайловича та приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко Анна Сергіївна у визначений судом час у судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими, причини своєї неявки суду не повідомили, клопотань про перенесення судового розгляду на іншу дату від них в суд не поступало. Беручи до уваги ч. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~Ради Європи від 04.11.1950, що набрала чинності для України 11.09.1997, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень\~ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлявся про місце і час судового засідання, суд розглядає справу за відсутності відповідача та згідно ч. 4\~ст. 223 ЦПК України\~постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно\~ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України\~передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України), суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1\~ст. 81 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінивши кожен наявний у матеріалах справи доказ на предмет його належності, допустимості, достовірності, а усі докази в сукупності та взаємозв`язку - на предмет їх достатності, суд встановив відповідні обставини, які вказують на характер правовідносин щодо стягнення кредитної заборгованості шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса, врегламентованих відповідними цивільно-правовими нормами, які підлягають застосуванню. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що згідно Виконавчого напису, вчиненого 16.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгенієм Михайловичем, зареєстрованого в реєстрі за № 185281, запропоновано стягнути з позивача на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», якому ТОВ «ФК.ЕЛ.ЕН.ГРУП» (код ЄДРПОУ 41240530) відступило право вимоги на підставі Договору факторингу № 01/12-1 від 01.12.2020, якому в свою чергу АТ «Альфа Банк» (код ЄДРПОУ 23494714) на підставі Договору Факторингу № 1 від 30.11.2020 відступило право вимоги за Кредитним договором № 630836601 від 24.01.2018, укладеного між АТ «Альфа Банк» та [PERSON] в загальному розмірі 41\~831,81 грн за період 02.12.2020 по 16.06.2021 (а.с. 25). Як вбачається з копії наданих представником позивача Анкети-заяви про акцепт Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладання Договору про банківське обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Альфа-Банк» від 24.01.2018 (а.с. 24) та Оферти на укладення Угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 24.01.2018 (а.с. 46), вказані документи нотаріально не посвідчені. Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» є правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», має тотожній з ним код ЄДРПОУ 37616221, що підтверджується наявним в матеріалах справи витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, сформованим 08.09.2024, (а.с. 26-37) та витягом з платформи Опендатабот (38-39). Відповідно до норми статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат», порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. У відповідності до норми статті 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нормою статті 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.11.2016 скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Верховний Суд у своїй постанові від 12.03.2020 у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 24.01.2018, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені в постанові Верховного Суду від 12.03.2020 у справі № 757/24703/18-ц, постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 у справі № 910/10374/17, постанові Верховного Суду від 19.06.2024 № 712/11552/23. Кредитний договір № 630836601 від 24.01.2018, на підставі якого вчинений оспорюваний виконавчий напис, не посвідчений нотаріально. Крім того оспорюваний виконавчий напис був вчинений 16.06.2021 та стосувався заборгованості, котра виникла на підставі кредитного договору, укладеного 24.01.2018, тобто понад три роки раніше. Ця обставина, доведена належними та допустимими доказами, наданими представником позивача до заяви по суті спору, є свідченням того, що була недотримана імперативна норма ст. 88 Закону України «Про нотаріат», відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Враховуючи наведене та вказані вище висновки щодо застосування норм права Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду, суд приходить до висновку щодо наявності підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Суд надав оцінку листу Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко Анни Сергіївни від 06.09.2024 № 390624, скерованого на адресу [PERSON] , у якому визнається обставина стягнення з доходів боржника [PERSON] на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна» заборгованості у розмірі 41\~831,81 грн в рамках виконавчого провадження № 68348935 з примусового виконання виконавчого напису № 185281 від 16.06.2021, вчиненого приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем. Згідно норми ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зазначені норми застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події, а також до вимог про: 1)\~повернення виконаного\~за недійсним\~правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3)\~повернення виконаного\~однією із\~сторін у\~зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Відтак вимога про стягнення безпідставно стягнутих в рамках виконавчого провадження коштів у сумі 41\~831,81 грн є обґрунтованою та позов в цій частині також підлягає задоволенню. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень (рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 у справі "Руїз Торія проти Іспанії" (заява № 57706/10), від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України» (заява № N 63566/00), від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04)). Враховуючи підстави, з яких суд приходить до висновку про задоволення позовних вимоги та не вбачає необхідності надавати оцінку по суті іншим доводам і аргументам позивача, а також іншим наданим позивачем доказам.

Outcome: approved