Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-28 00:00:00

09.12.2024 року представник позивача адвокат Черевко Н.О. звернулася до суду з позовом в інтересах Херсонського державного аграрно-економічного університету до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання освітніх послуг. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 14.09.2020 року на підставі наказу № 309-ст між університетом та відповідачем [PERSON] було укладено договір № 12649 про надання освітньої послуги, відповідно до якого Херсонський державний аграрно-економічний університет бере на себе зобов`язання за рахунок коштів відповідача [PERSON] здійснити його навчання в університеті до досягнення ним ступеня вищої освіти «бакалавр» за спеціальністю 071 Облік і оподаткування, що передбачено договором. Відповідно до п.14 договору, відповідач зобов`язаний вносити оплату за навчання щосеместрово. Університетом обов`язки щодо надання відповідачу освітньої послуги виконувалися у повному обсязі. Проте, оплата за навчання відповідачем не здійснювалася. У результаті чого утворився борг в сумі 15 569,00 гривень. Відповідачу неодноразово повідомлялось у деканаті про наявність заборгованості, і відповідач обіцяв її погасити. Наказом від 09.08.2024 року № 141/ст [PERSON] було відраховано за порушення умов договору. Заборгованість за договором до цього часу не сплачена, в зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Представник Херсонського державного аграрно-економічного університету в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, про що свідчить оголошення на веб-сайті «Судова влада». Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд приймає до уваги наступне. Судом встановлено, що 14.09.2020 року на підставі наказу № 309-ст між університетом та відповідачем [PERSON] було укладено договір № 12649 про надання освітньої послуги, відповідно до якого Херсонський державний аграрно-економічний університет бере на себе зобов`язання за рахунок коштів відповідача [PERSON] здійснити його навчання в університеті до досягнення ним ступеня вищої освіти «бакалавр» за спеціальністю 071 Облік і оподаткування, що передбачено договором. На виконання умов договору позивачем було зараховано [PERSON] з 15.09.20р. студентом 1 курсу заочної форми здобуття освіти за спеціальністю 071 Облік і оподаткування за кошти фізичних та/або юридичних осіб. Дана обставина підтверджується витягом з наказу Херсонського державного аграрно-економічного університету за № 309-ст від 14.09.2020 року. У подальшому оплата відповідачем не здійснювалася, в зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка складає 15 569,00 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості. Згідно наказу від 09.08.2024 року №т141/ст [PERSON] , здобувача вищої освіти першого (бакалаврського) рівня четвертого року четвертої групи заочної форми навчання освітньо-професійної програми «Електроенергетика, електротехніка та електромеханіка» зі спеціальності 141 Електроенергетика, електротехніка та електромеханіка факультету архітектури та будівництва, якого було зараховано до університету за кошти фізичних та юридичних осіб, відраховано з Херсонського державного аграрно-економічного університету за невиконання вимог навчального плану та графіка навчального процесу, як такого, що не вийшов з академічної відпустки, з 10 серпня 2024 року. Доказів погашення заборгованості та спростування розрахунку заборгованості до суду відповідачем не надано. Приписами частини 1статті 509\~ЦК України, передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Виходячи з положеньст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ч.1ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч.1ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 615 ЦК України передбачено: у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється. За змістом ч.1 ст.901, ч.1 ст.903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. За правилами статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання свого грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення також три проценти від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до розрахунку заборгованості наданої позивачем, з яким повністю погоджується суд, розмір заборгованості за Договором про надання освітніх послуг становить 15\~569,00 грн. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов Херсонського державного аграрно-економічного університету підлягає задоволенню. З огляду на те, що позовні вимоги задоволено повністю, враховуючи приписи статті 141 ЦПК України, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору на користь позивача в сумі 3028 грн. Що стосується вимог про стягнення витрат на правничу допомогу, суд прийшов до наступного. Як установлено в частині другій статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. \~ \~ \~ \~Згідно ч. 8\~ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009,пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тому суд вважає, що вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 3100 грн. за даною категорією справ на складання позовної заяви є співмірними із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, а тому такий розмір витрат є обґрунтованим і підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved