Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-20 00:00:00

09 грудня 2024 року представник позивача адвокат Щербак Т.О. звернулася до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 12 жовтня 2017 року, Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 2905. Від спільного шлюбу дітей не мають. Зазначає, що після укладення шлюбу, коли відповідач приїздив до України, вони періодично проживали за адресою реєстрації позивача - [ADDRESS] . Останній раз відповідач проживав за місце реєстрації дружини у грудні 2019 року з 12 по 20 грудня. Потім вони спілкувалися виключно по телефону. На даний час в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , де зареєстрована та проживає позивач, знаходяться речі належні [PERSON] , а саме: чоловічий костюм чорного кольору, біла краватка, туфлі шкіряні чорного кольору та мусульманський молитовний килимок, який він використовував для молитви близько чотирьох раз на день. Також вказує, що після 24.02.2022 р. у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та масових воєнних злочинів, які транслювалися усьому світу, відповідач запросив позивача переїхати на постійне місце проживання до Арабської Республіки Єгипет та висловлював підтримку державі агресору. Оскільки їхні погляду щодо війни та ситуації, яка склалася в Україні, розійшлися, з березня 2022 року вони перестали спілкуватися взагалі. З того часу, про нього нічого не відомо. Позивач намагалася розшукати його в соцмережах, але безрезультатно. Номер телефону, по якому вона раніше могла з ним зв`язатися, не обслуговується. Зазначає, що в даний час вони стали один для одного зовсім чужими людьми, подальше співіснування в якості подружжя неможливе, так як перестали розуміти один одного, втратили почуття любові та поваги. На даний час позивач має стійке бажання розлучитися, але їй не відомо, де знаходиться відповідач, можливості поїхати до Арабської Республіки Єгипет немає, що і змусило її звернутися до суду, а не до органів ДРАЦС. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 12 грудня 2024 року позовну заяву прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі та призначене судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.28-29). Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, представник позивача надав заяву, про розгляд справи без їх участі, позов просив задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с. 42-46). Відповідач про дату , час та місце судового розгляду повідомлений належним чином - згідно з вимогами ч. 11 ст. 128 ЦПК України, в судове засідання повторно не з`явився, заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у його відсутності суду до суду не подав, правом подачі відзиву на позов не скористався (а.с. 31, 41). Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Ухвалою суду від 21.01.2025 встановлено заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 12\~жовтня 2017\~року,\~Вінницьким міським\~відділом державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~Головного територіального\~управління юстиції\~у Вінницькій\~області,\~актовий запис\~№ 2905 (а.с.10). Вирішуючи спірні правовідносини суд враховує, що їх правове регулювання здійснюється нормами Загальної Декларації Прав Людини, Конституції України, Сімейного кодексу України та Закону України «Про міжнародне приватне право». Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Так, статтею 16 Загальної Декларації Прав Людини визначено, що чоловіки i жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися i засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній i повній згоді сторін, що одружуються. Сім`я є природним i основним осередком суспільства i має право на захист з боку суспільства та держави. Таке положення міжнародно-правової норми повністю відповідає змісту статті 51 Конституції України, якою регламентовано, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Такі ж положення містить ст.24 Сімейного кодексу України, відповідно до якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення (ч.2 ст.112 СКУ). Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Порядок урегулювання приватноправових відносин, які хоча б через один із своїх елементів пов`язані з одним або кількома правопорядками, іншими, ніж український правопорядок, регламентується нормами Закону України «Про міжнародне приватне право». За змістом статті 2 цього Закону, він застосовується до таких питань, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом, як: 1) визначення застосовуваного права; 2) процесуальна правоздатність і дієздатність іноземців, осіб без громадянства та іноземних юридичних осіб; 3) підсудність судам України справ з іноземним елементом; 4) виконання судових доручень; 5) визнання та виконання в Україні рішень іноземних судів. Статтею 26 Конституції України закріплено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України. Отже, іноземці та особи без громадянства, які перебувають під юрисдикцією України, незалежно від законності їх перебування, мають право на визнання їх правосуб`єктності та основних прав і свобод людини (частина 2 статті 3 ЗаконуУкраїни «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається розділом ХІ Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до змісту статей 496 та 497 іноземці мають право звертатися до судів України для захисту своїх прав, свобод чи інтересів за правилами, визначеними цим кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, із процесуальними правам та обов`язками нарівні з фізичними та юридичними особами України, крім випадків, передбачених діючим національним та міжнародним законодавством. Згідно із пунктом 7 статті 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди можуть приймати до свого провадження і розглядати справи з іноземним елементом якщо дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України. Враховуючи, що сторони припинили подружні стосунки, проживають окремо, не мають спільного бюджету та не ведуть спільне господарство, спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, сім`я фактично розпалась та її відновлення неможливе, є підстави для розірвання шлюбу. Отже, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. З огляду на те, що позивачкою за подачу вказаного позову сплачено судовий збір і суд вирішив позовну заяву задовольнити, то з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у сумі 1211 грн 20 коп. На підставі ст. 110, 112 СК України та

Outcome: approved