Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій зазначає, що відповідач у справі є її колишнім чоловіком, шлюб з яким було зареєстровано 18 грудня 2019 року у Київському районному у місті Одесі відділі ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Одеській області та розірвано заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 06 липня 2021 року. [INFO] від вказаного шлюбу у позивача та відповідача народилася донька [PERSON] , яка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, але місце її проживання належним чином не зареєстроване з урахуванням небажання з боку відповідача надати згоду на таку реєстрацію. Позивач зазначає, що фактично шлюбно-сімейні відносини між нею та відповідачем припинено з січня 2021 року, після чого утримання доньки з боку відповідача є вкрай нерегулярним та незначним. Три місяці тому він надав позивачу 3600 гривень, подальші плани відповідача з питання участі в утриманні дитини позивачу невідомі. Позивач вказує, що вона не володіє інформацією щодо місця роботи відповідача або сфери його діяльності, припускає, що відповідач працює без офіційного оформлення трудових відносин в іноземній компанії, тому визначити розмір його щомісячного доходу не є можливим, а тому вона вважає за потрібне звернутися до суду з вказаним позовом про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання їхньої дочки в твердій грошовій сумі в розмірі 10000 гривень. В обґрунтування розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, позивач зазначає, що ця сума визначена нею виходячи з інтересів дитини, оскільки задля збереження її здоров`я позивач намагається купувати якісні, а тому недешеві продукти харчування, також це стосується одягу, взуття, іграшок. Крім того, дозвілля та розвиток дочки вимагають також значних коштів. Також у позовній заяві позивач просить визначити місце проживання їхньої з відповідачем дочки за місцем проживання позивача, оскільки дійти згоди щодо того, з ким буде проживати дочка, їм з відповідачем не вдалося. В обґрунтування зазначеної позовної вимоги позивач вказує, що з урахуванням інтересів дитини, враховуючи добросовісне виконання позивачем батьківських обов`язків, створення для дитини необхідних умов для проживання і розвитку, забезпечення її усім необхідним, а також відсутності виключних обставин, які б унеможливлювали проживання дитини з матір`ю чи негативно впливали на її виховання та розвиток, місцем проживання дитини має бути визначено місце проживання позивача. Щодо обставин, які необхідно врахувати під час розгляду судом даної позовної заяви, позивач зазначає, що їхня з відповідачем донька є малолітньою, отже відноситься до найбільш вразливої категорії дітей, усі три роки свого життя дочка завжди була поряд з позивачем, в їхніх відносинах є речі, які для неї дуже важливі, наприклад спілкування, прогулянки, читання, розвивальні ігри тощо, проживання, виховання та розвиток доньки бажано залишити у звичайному для неї середовищі, позивач є власницею квартири за адресою: [ADDRESS] , де створені необхідні умови для проживання та розвитку дитини, в тому числі окрема кімната, усі зручності, іграшки. Місце проживання позивача зареєстровано в будинку, який належить батькові позивача та в якому вона з дочкою в теперішній час проживають. Це житло є комфортним та зручним для проживання в ньому дитини, відповідач є громадянином Російської Федерації та громадянином Румунії, на території України проживає з порушенням правил перебування, тобто, без документів на право постійного проживання в Україні, згідно із Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 01.09.2013 року позивача внесено до зазначеного реєстру в якості фізичної особи-підприємця за видом економічної діяльності «96.02 Надання послуг перукарнями та салонами краси», що свідчить про наявність в позивача офіційного самостійного доходу, визначення місця проживання дитини з позивачем не позбавляє відповідача можливості приймати участь у її вихованні. Враховуючи вище зазначене, позивач звернулася до суду з вказаним позовом та просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їхньої дочки в твердій грошовій сумі в розмірі 10000 гривень щомісячно з індексацією відповідно до закону, визначити місце проживання їхньої з відповідачем дочки з матір`ю дитини. Ухвалою суду від 25 грудня 2023 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Крім того, в ухвалі про відкриття провадження у справі роз`яснено процесуальні права відповідачу про право на подання відзиву на позовну заяву та роз`яснено порядок його реалізації, а також право звернутися до суду з зустрічною позовною заявою. 07 лютого 2024 року від представника відповідача через систему «Електронний суд» та в подальшому 13 лютого 2024 року засобами поштового зав`язку до суду надійшов відзив на позову заяву з додатками до нього, в якому відповідач просить частково задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з нього на користь позивача аліментів на утримання їхньої дочки [PERSON] в розмірі 2800 гривень 00 копійок, а в задоволенні позовних вимог в частині визначення місця проживання дитини відмовити в повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції, викладеної у відзиві на позовну заяву, відповідач зазначає, що позивачем не доведено його фінансову спроможність сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 10000 гривень щомісячно. Відповідач зазначає, що він працевлаштований у компанії «ІММ Груп ЛТД» з 18 листопада 2021 року, де обіймає посаду керівника відділу оптимізації процесів та отримує офіційну щомісячну заробітну плату в розмірі 300 доларів США на банківський або авторизований криптовалютний рахунок, що підтверджується довідкою вказаної компанії від 05 лютого 2024 року. Станом на 07 лютого 2024 року за офіційним курсом НБУ його заробітна плата у гривневому еквіваленті складає 11287 гривень 62 копійки. Відповідач вважає, що з нього мають стягуватися аліменти в розмірі від розміру доходу, тобто 2821 гривня 91 копійка - це від 11287 гривень 62 копійки, що фактично відповідає положенням ч.2 ст.182 СК, тобто, прожитковому мінімуму для дитини до 6 років з 01 січня 2024 року, а тому визнає позовної вимоги в частині стягнення аліментів на рівні 2800 гривень. При цьому, позивач зазначає, що вона є зареєстрованою фізично особо-підприємцем, однак позивач не надала суду жодної інформації щодо її матеріального стану та рівня доходів. Враховуючи, що позивач просить стягувати з відповідача аліменти на утримання їхньої дочки в розмірі 10000 гривень, то з урахуванням ст.180 СК України щодо обв`язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, що передбачає спільний обов`язок батьків по утриманню дитини, фактичні витрати на дитину мають бути за позицією позивача близько 20000 гривень на місяць, щоб обов`язок з утримання дитини розподілявся на кожного з батьків пропорційно по 10000 гривень. Що стосується позовних вимог про визначення місця проживання дитини, відповідач вважає, що вони не підлягають задоволенню, оскільки між ним та позивачем не виникало конфліктів чи суперечностей з приводу проживання дитини з матір`ю. Відповідач, як батько дитини, бажає, щоб йому була забезпечена належна участь у вихованні та спілкуванні з дитиною. Відповідач вказує, що завжди приділяє увагу дитині, ніколи не вчиняв дій щодо ухилення від участі в спілкуванні з нею. До позовної заяви позивачем додано лист Ананьївської міської ради про відмову в реєстрації місця проживання дитини за відсутності згоди батька, однак позивач з таким питання до відповідача навіть не зверталась. В той же час до позовної заяви додано довідку Ананьївської міської ради від 06 вересня 2023 року, де зазначено про проживання позивача з дочкою в [ADDRESS] . В позовній заяві позивач вказує, що вона є власницею квартири яка розташована за адресою: [ADDRESS] , де створені всі необхідні умови для проживання та розвитку дитини. Згідно листа Служби у справах дітей Одеської міської ради від 30 червня 2023 року та листа Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області від 17 липня 2023 року фактичне місце проживання дитини встановлено за адресою: [ADDRESS] . Таким чином позивач має багато місць для проживання, які постійно змінює, у зв`язку з чим дитина не має сталого місця зростання та можливості формувати своє оточення, соціальні зв`язки, а тому нараз незрозуміло, де фактично проживає дитина. Позивач подала до суду відповідь на відзив, в якій зазначає, що вона не погоджується з позицією відповідача, викладеною у відзиві на позовну заяву. Що стосується позиції відповідача щодо розміру аліментів на утримання дитини, позивач зазначила, що відповідач має у власності дороге житло, у користуванні автомобіль - зареєстрований на іншу особу. Позивач зазначає, що суд при визначенні розміру аліментів враховує матеріальне становище платника аліментів, але законом не визначено, яка з сторін має надавати докази з цього приводу. Позивач вважає, що надавати такі докази має саме та сторона, яка має у своєму розпорядженні такі відомості, а тому логічно, що інформацію про дохід надано відповідачем. Також зазначила, що за окремим клопотанням вона надасть суду документи про деякі витрати на придбання продуктів харчування, одягу, на відвідування дитячих закладів, але це лише незначна частина щоденних витрат на утримання дитини. Позивач також зазначає, що наявність у неї доходу та його розмір не є тією обставиною, яка враховується судом при визначенні розміру аліментів. Позивач вказує, що її щомісячний дохід перевищує місячну заробітну плату відповідача, але окрім дочки вона має забезпечувати і себе. Позивач також додала, що з часу припинення між нею та відповідачем шлюбно-сімейних відносин в січні 2021 року, лише тричі за три роки відповідач сплатив їй незначні кошти в 2023 році у загальному розмірі 8492 гривні 60 копійок. Що стосується позиції відповідача щодо позовної вимоги про визначення місця проживання дитини, позивач зазначає, що сам позов про визначення місця проживання дитини виник саме з причин того, що відповідач неодноразово наполягав на тому, що дитина має проживати з ним та в належній йому квартирі має бути зареєстроване місце проживання дитини, на реєстрацію місця проживання дитини за місцем проживання позивача відповідач не погоджувався. Позивач зазначає, що місце проживання її з відповідачем дочки є зареєстроване місце проживання позивача, де вони переважно знаходяться та де створені комфортні умови для дитини. Дитина знаходиться в оточенні, де її насправді люблять та бережуть, окрім неї це її батьки та брат. Відповідач в свою чергу не має жодного зареєстрованого місця проживання на території України, не значиться зареєстрованим в будь-якому населеному пунктів, не має жодного документа, який надає йому право проживання на території України, що підтверджується матеріалами справи, та докази зворотного відповідачем суду на надано. В подальшому 04 грудня 2024 головуючою суддею у справі після виконання всіх завдань, визначених в статті 189 ЦПК України було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті на 28 січня 2025 року. Представник позивача - адвокат Юраш І.О., яка діє на підставі ордеру серії ВН №1359936 від 29 квітня 2024 року, договору про надання правничої допомоги від 29 квітня 2024 року та додатку до договору про надання правничої допомоги від 29 квітня 2024 року, в судовому засіданні позовні вимоги підтримала просила визначити місце проживання дитини з матір`ю, тобто, з позивачем. Також зазначила, що відповідач на даний час як батько спілкується з дитиною, бере її до себе, питання щодо участі батька у вихованні дитини вирішено. Що стосується позовних вимог про стягнення аліментів, представник позивача зазначила, що позивач деякий час самостійно виховувала дитину. Відповідач надає матеріальну допомогу, але періодично та в незначній сумі. Для належного утримання дитини необхідні значні кошти, а тому розмір аліментів, який позивач просить стягувати з відповідача, є виваженим і таким, що буде достатнім для утримання дитини. Відповідач володіє двома дорогими автомобілями, має квартиру, отримує на свої картки досить великі суми і це позивачу відомо, оскільки вони перебували у шлюбі з відповідачем і проживали разом. Відповідач працює, але не офіційно, має достатній дохід, декілька разів на рік виїжджає за кордон на відпочинок, що свідчить проте, що він має достатні кошти. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та пояснила, що вона купляє дитині речі, продукти харчування, ліки вітаміни. Раніше дочка ходила на гуртки в приватний садок, однак на даний час не ходить. Зазначила, що купляє дочці речі по сезону та харчування, на витрачає приблизно 4000 гривень на місяць, також вона сплачує комунальні послуги в розмірі 3000 гривень та 700 гривень за електроенергію, купляє дитині вітаміни, ліки за необхідності. Дохід в неї 45000-50000 гривень. коли вони проживали з відповідачем, у нього мінімальний дохід був 1000-1500 доларів США. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Ананьївської міської ради Платонов С.І., в судовому засіданні пояснив, що органом опіки та піклування Ананьївської міської ради за зверненням позивача розглядалось питання про визначення місця проживання дитини, оскільки між позивачем та відповідачем не було згоди з цього питання. Відповідач зазначав, що мати дитини чинить перешкоди йому у спілкуванні з дитиною. В квітні відповідач підтвердив, що не заперечує проти визначення місця проживання дитини з матір`ю, якщо мати дитини надасть йому можливість приймати активну участь у вихованні дитини. На даний час рішення Ананьївського районного суду Одеської області від 04 грудня 2024 року зі слів матері вони виконують, навіть збільшили від 2 до 4 годин побачення. Відповідач та його представник - адвокат Ленець О.В., який діє на підставі ордеру серії ВН №1330190 від 02 лютого 2024 року, в судове засідання не з`явились, однак до початку судового засідання 28 січня 2025 року до суду надійшла заява представника відповідача, в якій він просить судове засідання, призначене на 28 січня 2025 року, провести без участі відповідача та його представника. Підтримують позицію, викладену раніше у відзиві на позовну заяву (а.с.103). Позивач, її представник та представник третьої особи в судовому засіданні не заперечили проти проведення судового засідання без участі відповідача та його представника з урахуванням заяви представника відповідача. Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. При цьому, враховуючи наявність заяви представника відповідача про розгляд справи без його участі та без участі відповідача, відсутність, передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи, з урахуванням положень ч.ч.1, 3 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідача та його представника та за участю позивача, її представника та представника третьої особи. Заслухавши позивача, її представника та представника третьої особи, взявши до уваги заяву представника відповідача, вивчивши документи справи, в тому числі документи, надані суду на виконання ухвали про витребування доказів, постановленої за результатами розгляду клопотання представника позивача, а також наданих сторонами під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Так, при розгляді справи встановлено: Позивачем у справі є [PERSON] , [INFO] , зареєстрована в [ADDRESS] , що підтверджується паспортом громадянина України № [NUMBER] , виданим 06 жовтня 2021 року органом 5101 (а.с.9, том №1), копією витягу з реєстру територіально громади №2023/006091718 від 07 серпня 2023 року (а.с.11, том №1), а також довідкою про реєстрацію місця проживання особи, виданою Відділом надання адміністративних послуг Ананьївської міської ради за №1551 від 20 вересня 2023 року (а.с.41). Відповідачем у справі є [PERSON] , [INFO] , мешканець [ADDRESS] , що підтверджується паспортом громадянина Румунії № [NUMBER] , виданим 29 жовтня 2019 року, код країни видачі - ROU (а.с.17, том №1). З прохальної частини позовної заяви вбачається, що позивач звернулася до суду з вимогою про винесення рішення, котрим стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їхньої з відповідачем малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 10000 гривень щомісяця з індексацією відповідно до закону. Також у позовній заяві міститься позовна вимога позивача про визначення місця проживання дитини, в якій позивач просить визначити місце проживання їхньої з відповідачем малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] з матір`ю дитини. Розглянувши позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання дитини, суд приходить до висновку про часткове задоволення зазначеної позовної вимоги, виходячи з наступного. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XIIта набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ч.8 ст.7 Сімейного Кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У відповідності до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частиною 2 ст.184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Вивченням матеріалів справи встановлено, що 18 грудня 2019 року позивач та відповідач уклали шлюб, який був зареєстрований Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №2112, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 18 грудня 2019 року Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с.21, том №1). Заочним рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 06 липня 2021 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано та ухвалено прізвище позивача після розірвання шлюбу змінити на « [PERSON] » (а.с.18-20, том №1). За час перебування у шлюбі у позивача та відповідача народилась дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 14 квітня 2021 року Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с.13, том №1). Відповідно до довідки Ананьївської міської ради №1058 від 06 вересня 2023 року позивач зареєстрована в [ADDRESS] . Спільно проживає та перебуває на утриманні дочка - [PERSON] , [INFO] (а.с.23). З копії виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 30 травня 2017 року позивач з 01 вересня 2015 року зареєстрована фізичною особою-підприємцем за адресою: [ADDRESS] . Основний вид економічної діяльності - 96.02. Надання послуг перукарями та салонами краси (а.с.26, том №1). У приватній власності позивача знаходиться квартира [ADDRESS] , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень №16346337 від 18 січня 2014 року (а.с.27, том №1). Відповідно до копії свідоцтва на право власності на житловий будинок [ADDRESS] від 20 листопада 2003 року, житловий будинок, вбудоване приміщення та майстерня в цілому, які розташовані в [ADDRESS] , (де наразі зареєстроване місце проживання позивача) належить [PERSON] на праві приватної власності (а.с.28, том №1). З копії Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №345326970 від 05 вересня 2023 року, відповідач на праві власності володіє квартирою [ADDRESS] (а.с.29-30, том №1). З копії свідоцтва про реєстрацію «ІММ Груп ЛТД» від 05 лютого 2024 року та його офіційного перекладу з англійської мови на українську мову, відповідач [PERSON] працює в компанії з 18 листопада 2021 року та обіймає посаду керівника відділу оптимізації процесів. Він отримує офіційну місячну заробітну плату на банківський або авторизований криптовалютний рахунок у розмірі 300 доларів США з податками без бонусів і допомог (а.с.119, том №1). В підтвердження доводів позивача в позовній заяві щодо витрат на утримання дитини представником позивача 05 квітня 2024 року було надано суду для долучення до матеріалів справи фіскальні чеки щодо придбання товарів для дитини, а також роздруківки про карткові перекази в рахунок придбання для дитини ліків, вітамінів та одягу (а.с.130-139, том №1), копію договору про надання послуг догляду за дитиною №410 від 11 вересня 2023 року (а.с.140-143, том №1). З довідки ФОП [PERSON] №3 від 05 лютого 2024 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , відвідує дитячий центр розвитку - садок «ЧудоГай» два дні на тиждень. Вартість абонементу складає 2800 гривень за місяць (а.с.144, том №1), та вказаний заклад зареєстрований у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з 08 листопада 2022 року, що підтверджується копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 09 листопада 2022 року (а.с.146-146, том №1), а також платіжними інструкціями про сплату за послуги дитячого садка (а.с.148 -150, том №1 та фото (а.с.151-154, том №1). 04 грудня 2024 року від представника відповідача надійшла заява, в якій він зазначає, що ухвалою Ананьївського районного суду Одеської області від 14 жовтня 2024 року витребувано у відповідача [PERSON] сформовану виписку по картковому рахунку, відкритому на ім`я відповідача щодо надходження щомісячної заробітної плати за період часу з 01 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року. Разом з відзивом на позовну заяву було надано довідку, видану «ІММ Груп Лтд», в якій зазначено, що відповідач працює в компанії з 18 листопада 2021 року і наразі обіймає посаду керівника відділу оптимізації процесів. Він отримує офіційну місячну заробітну плату на банківський або авторизований криптовалютний рахунок у розмірі 300,00 доларів США з податками без бонусів і допомог. У довідці роботодавця [PERSON] відсутнє посилання про отримання заробітної плати на банківський або авторизований криптовалютний рахунок, відкритий безпосередньо на ім`я [PERSON] .. Представник відповідача зазначив, що у відповідача відсутні особисті рахунки в українських та закордонних банках. Заробітна плата відповідача надходить на рахунок третьої особи, яка не є стороною по справі. Заробітна плата у зазначеному в довідці розмірі надходить на рахунок третьої особи (батька). У зв`язку з чим відповідач не може надати витребувані документи через те, що їх фактично не існує (а.с.91, том №2). Суд критично ставиться до доводів позивача у відповіді на відзив та наданих нею пояснень у судовому засіданні щодо наявності в користуванні у відповідача двох дорогих автомобілів, зареєстрованих на інших осіб, отримання на банківські картки великих сум коштів, оскільки в підтвердження цих доводів позивачем та її представником суду не надано доказів. Також не знайшли свого підтвердження доводи позивача про значні доходи відповідача, оскільки зазначене не підтверджено жодними доказами. При цьому відповідачем разом з відзивом на позовну заяву було надано суду докази в підтвердження його офіційного доходу, який, як було зазначено вище, складає 300 доларів США, що в еквіваленті у гривні станом на 07 лютого 2024 року (дата подання відзиву на позовну заяву) за офіційним курсом НБУ склало 11287 гривень 62 копійки. При цьому, як було зазначено вище, відповідач, з урахуванням розміру його доходу, у відзиві на позовну заяву визнає позовні вимоги в частині стягнення аліментів на рівні 2800 гривень 00 копійок, зазначивши, що такий розмір аліментів відповідає і прожитковому мінімуму для дитини відповідного віку, і співвідноситься з чвертю від його дійсних фактичних доходів. В даному випадку суд враховує матеріальне становище відповідача у справі, наявність у нього нерухомого майна, що підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, а також позивачем не доведено факту наявності у відповідача рухомого майна, не доведено того факту, що відповідач здійснює значні витрати та має можливість сплачувати аліменти саме у тому розмірі, який просить стягнути позивач. Частино 1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Водночас чинним законодавством України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, мають дитиною рівні права та обов`язки, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а тому суд, враховуючи обставини справи та наявні в ній докази, приходить до висновку, що відповідач, як батько дитини зобов`язаний брати участь в утриманні своєї малолітньої дочки, а розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача слід стягнути аліменти на користь позивача на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 4000 гривень щомісячно з індексацією відповідно до закону, починаючи з дня пред`явлення позову, а саме з 13 вересня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Розглянувши позовну вимогу про визначення місця проживання дитини, суд приходить до висновку про задоволення зазначеної позовної вимоги, виходячи з наступного. Позивач зазначає, що вони з відповідачем не дійшли згоди щодо місця проживання дитини, а також, зокрема, що відповідач не надає позивачу дозвіл на реєстрацію місця проживання дитини за місцем її проживання, внаслідок чого остання не має можливості у відповідності до чинного законодавства зареєструвати місце проживання дитини, що також є однією з підстав пред`явлення до відповідача позовної вимоги про визначення місця проживання дитини з метою усунення перешкод у реалізації нею своїх батьківських обов`язків щодо дитини, а саме реєстрації її місця проживання. В підтвердження зазначеного позивачем до позовної заяви додано копію витягу з реєстру територіальної громади №2023/006461237 від 17 серпня 2023 року, відповідно до якого відомості про зареєстроване місце проживання [PERSON] , [INFO] відсутні (а.с.14, том №1), а також копією листа Ананьївської міської ради №81 від 17 серпня 2023 року, з якого вбачається, що здійснити реєстрацію місця проживання [PERSON] , [INFO] , за заявою [PERSON] можливо за наявності згоди батька дитини (а.с.22, том №1). Відповідно до акту обстеження умов проживання, складеного депутатом Ананьївської міської ради Рєзніковою Л.В. на підставі заяви [PERSON] з метою встановлення факту спільного проживання та утримання малолітньої дочки [PERSON] , проведено обстеження умов проживання в [ADDRESS] , у житлі, розміщеному на 2 поверсі 2-поверхового будинку. За результатами обстеження встановлено, що умови проживання добрі. В будинку чисто, світло і затишно. Є живий куточок. В кімнатах нові меблі та сучасна побутова техніка. Для виховання та розвитку дитини створено такі умови: кімната облаштована спальним ліжком матері і дитини, є куточок для іграшок, телевізор та комод. За вказаною адресою проживають та мають постійне місце реєстрації: батько, дідусь - [PERSON] , [INFO] , мати, бабуся - [PERSON] , [INFO] , брат, дядько - [PERSON] , [INFO] , заявниця - [PERSON] , [INFO] , дочка заявниці, онука - [PERSON] , [INFO] . Стосунки в родині теплі, дружні, родинні. В родині панує взаємодовіра та взаємоповага. Дитина дуже сильно прив`язана до матері, відчувається в родині любов і турбота до дитини. Мати дитини весь свій час приділяє вихованню дитини (а.с.25, том №1). Відповідно до копії педагогічної характеристики №4 від 22 лютого 2024 року, виданої ФОП [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , відвідує дитячий садок, у якому легко іде на контакт з вихователями і дітьми. Психологічний розвиток в нормі: активна, гарна соціальна поведінка, добре себе проявляє у колективі, має друзів. На заняттях проявляє ініціативність, інтерес до вивчення нового: математики, творчості та музичних знань. Гарно поставлене мовлення. Дитина має гарну базу знань з методик дошкільної освіти, лексичних тем, легко підтримує співбесіду з дорослими. Педагогічний розвиток у дитини в нормі та відповідає віку (а.с.147, том №1). До позовної заяви додано результати діагностики мовлення [PERSON] , [INFO] , згідно логістичного висновку якої рекомендовано: розвивати мовлене вий видих, працювати над розвитком слухового гнозису, ігри з ритмом, постановка потрібних звуків, ігри для розвитку вищих психічних функцій, розвивати моторне планування та зорово-моторне планування (а.с.155-156, том №1). Також позивачем надано суду роздруківку з месенджера щодо, яка, зазначає позивач, її спілкування з відповідачем щодо реєстрації місця проживання їхньої дочки, однак суд не бере вказаний доказ до уваги, оскільки він не містить беззаперечних відомостей про осіб, між якими відбувається спілкування у формі листування у відповідному месенджері, а тому у суду відсутня можливість встановити, між ким саме відбувалось листування (а.с.157, том №1). Рішенням виконавчого комітету Ананьївської міської ради №115 від 25 квітня 2024 року затверджено висновок служби у справах дітей Ананьївської міської ради про вирішення спору між батьками щодо визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] та вирішено визначити місце проживання малолітньої [PERSON] за місцем проживання матері [PERSON] (а.с.13, том №2). Відповідно до висновку служби у справах дітей Ананьївської міської ради, затвердженого вище вказаним рішенням виконавчого комітету Ананьївської міської ради, служба у справах дітей Ананьївської міської ради вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , за місцем проживання матері [PERSON] . Вказаний висновок ґрунтується на наступному. Мати дитини [PERSON] , [INFO] , громадянка України, проживає за адресою: [ADDRESS] . Батько дитини [PERSON] , [INFO] , громадянин Румунії, паспорт тип [NUMBER] , місце видачі [PERSON] , дата видачі 29 жовтня 2019 року, проживає за адресою: [ADDRESS] . Дитина [PERSON] , [INFO] , на теперішній час проживає з матір`ю [PERSON] .. Під час бесіди [PERSON] пояснила, що після припинення шлюбних відносин з [PERSON] виникла потреба у визначенні місця проживання дочки [PERSON] у судовому порядку, оскільки дійти згоди щодо того, з ким із батьків буде проживати дочка, не вдалося. Зі слів [PERSON] мати дитини [PERSON] чинить перешкоди у його спілкуванні з дитиною, забороняє йому приймати участь у вихованні дитини, погрожує, що вивезе дитину за кордон і він її більше не побачить. Також [PERSON] повідомив, що [PERSON] припинила відповідати на будь-які його телефонні дзвінки та повідомлення, зазначивши, що даний факт підтверджується листуванням сторін. Також [PERSON] зазначив, що на праві власності йому належить двокімнатна квартира за адресою: [ADDRESS] , де вони з [PERSON] проживав під час шлюбу, та у вказаній квартирі ним були створені всі необхідні умови для проживання та розвитку дитини. [PERSON] пояснив, що він погоджується на визначення місця проживання дочки [PERSON] з матір`ю [PERSON] , але за умови, що мати дитини не перешкоджатиме йому приймати активну участь у спілкуванні та вихованні дитини. Також було проведено обстеження житлово-побутових умов проживання за місцем реєстрації та проживання [PERSON] та було встановлено, що мати дитини [PERSON] створила всі належні умови для проживання дочки, батьківські обов`язки виконує (а.с.13-14, том №2). Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України, сім`я та дитинство охороняються державою. Частинами 7 та 8 ст.7 СК України визначено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.. У відповідності до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.. Відповідно до ч.ч.1-4 ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч.ч.4-5 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до положень ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Водночас відповідно до ч.ч.1-2 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Вивчивши матеріали справи, в тому числі надані суду сторонами у справі докази, суд приходить до висновку про наявність спору між сторонами у справі щодо місця проживання їхньої спільної дочки [PERSON] , [INFO] . Водночас, як вбачається з висновку служби у справах дітей Ананьївської міської ради про вирішення спору між батьками щодо визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , відповідач погодився на визначення місця проживання їхньої з позивачем дочки за місцем проживання позивача, однак за певних умов, а саме, якщо мати дитини не перешкоджатиме йому приймати активну участь у спілкуванні та вихованні дочки. Слід звернути увагу, що рішенням Ананьївського районного суду Одеської області від 04 грудня 2024 року розглянуто цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: орган опіки та піклування Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області, орган опіки та піклування Ананьївської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у її вихованні, яким позовні вимоги задоволено частково та зобов`язано [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] у вихованні та спілкуванні з дочкою [PERSON] , [INFO] . Також вказаним рішенням встановлено [PERSON] спосіб та порядок участі у вихованні його доньки [PERSON] , [INFO] , шляхом встановлення систематичних побачень за відповідним графіком, тобто, спір між батьками [PERSON] щодо способу участі батька у її вихованні вирішено в судовому порядку. У відзиві на позовну заяву відповідач просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в частині визначення місця проживання дитини з матір`ю, посилаючись на те, що між ним та позивачем жодного разу не виникало конфліктів чи суперечностей з приводу проживання дитини з матір`ю, оскільки для відповідача важливим є забезпечення його належної участі у вихованні та спілкуванні з дочкою, а спір з боку позивача з приводу визначення місця проживання дитини є надуманим, оскільки позивач з питання реєстрації місця проживання їхньої дочки до нього не зверталась. Крім того позивач не забезпечує належного комплексу дій для розвитку дитини. Зазначені твердження відповідача спростовуються наданими позивачем суду доказами, та які підтверджують належне забезпечення позивачем всебічного розвитку дитини відповідно до віку, її виховання, забезпечення необхідними предметами та речами тощо. Судом встановлено, що позивач має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією витягу з реєстру територіальної громади №2023/006091718 від 07 серпня 2023 року (а.с.11), а також довідкою про реєстрацію місця проживання особи, виданою Відділом надання адміністративних послуг Ананьївської міської ради за №1551 від 20 вересня 2023 року (а.с.41). Відповідач не має зареєстрованого місця проживання на території України, що підтверджується відповіддю з Єдиного державного демографічного реєстру №245070 від 27 вересня 2023 року (а.с.39), відповіддю з Єдиного державного демографічного реєстру №245086 від 27 вересня 2023 року (а.с.42), листом Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації №6.2-13851/6-23 від 19 жовтня 2023 року, наданим на виконання ухвали суду від 27 вересня 2023 року (а.с.45), листом Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області №3170/02-07 від 15 грудня 2023 року (а.с.48, 50). Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади №2023/006461237 від 17 серпня 2023 року відомості про зареєстроване місце проживання [PERSON] , [INFO] відсутні (а.с.14, том №1). Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно ч.4-5 ст.7 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» від 5 листопада 2021 року № 1871-IX (який набрав чинності 01.12.2021 року) передбачають, що декларування місця проживання дитини віком до 14 років здійснюється одним із її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників дитини. Згода іншого з батьків або законних представників дитини підтверджується електронним підписом, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису відповідно до Закону України "Про особливості надання публічних (електронних публічних) послуг", або засвідчується електронним підписом, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису нотаріуса. У разі якщо місце проживання батьків або інших законних представників дитини зареєстровано/задекларовано за однією адресою, згода іншого з батьків або законних представників не надається. Пунктами 33-34 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування) передбачено, що подання заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особи віком до 14 років здійснюється одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Згода батьків або інших законних представників може бути надана у присутності особи, яка приймає заяву про реєстрацію місця проживання, або засвідчена нотаріально в установленому законодавством порядку. У разі коли місце проживання батьків або інших законних представників особи віком до 18 років задекларовано/зареєстровано за однією адресою, згода іншого з батьків або законних представників не надається. Так, згідно чинного законодавства, при наявності у батьків реєстрації місця проживання за різними адресами та відсутності згоди іншого з батьків на реєстрацію місця проживання дитини віком до 14 років визначене відповідним рішенням суду місце проживання дитини є підставою для здійснення реєстрації її місця проживання одним з її батьків без згоди іншого. П.п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до п.п.1-3 ст.9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з п. 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У ст.18 Конвенції про права дитини визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Постановою Верховного Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року визначено, що вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновок органу опіки та піклування. Проте найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання суду, яке має ґрунтуватися на повній та всебічній оцінці всіх обставин в їх сукупності, оскільки не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти відносини або домовитися, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства. Об`єднана палата зауважує, що сім`я є цінною для розвитку дитини, і коли вона руйнується, батьки, які почали проживати окремо, мають віднайти способи захистити дитину і забезпечити те, що їй потрібно, щоб дитина зростала у благополучній атмосфері, повноцінно розвивалася та не зазнавала негативного впливу. Ситуація, в якій батьки не в змозі віднайти такі способи за взаємним погодженням, потребує втручання органів державної влади, зокрема суду, з метою забезпечення належних стосунків між дитиною й батьками, які є фундаментальними для благополуччя дитини. Діти потребують уваги, підтримки і любові обох батьків та є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів. Судам слід пам`ятати, що основним суб`єктом, на якого має вплив ухвалене рішення у сімейних спорах цієї категорії, є саме дитина. У спорах про визначення місця проживання дитини суди мають крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановити та надати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків (моральні якості матері та батька як вихователів. Моральними якостями, які можуть негативно вплинути на виховання дитини, є, зокрема, зловживання спиртними напоями, наркотичними речовинами, перебування на диспансерному нагляді, притягнення до кримінальної чи адміністративної відповідальності); відносини, які існують між кожним із батьків і дитиною (встановлення повного чи часткового виконання батьківських обов`язків, наявність причин що впливають на виконання батьківських обов`язків; встановлення, чи враховують мати/батько інтереси дитини, чи є взаєморозуміння між кожним із батьків і дитиною); можливість створення дитині належних умов для виховання і розвитку (наявність самостійного доходу, належних житлових умов у кожного із батьків); стан здоров`я дитини (наявність хвороб у дитини, що потребують посиленого догляду, наявність у батьків навичок щодо надання первинної медичної допомоги); стан безпеки дитини (можливість створення дитині безпечних умов для життя та розвитку) тощо. Указане тлумачення статті 161 СК України при розгляді категорії справ, що стосуються надчутливої сфери правовідносин (оскільки йдеться не просто про спір між позивачем і відповідачем, а про долю дитини), є сталим та однозначним у практиці Верховного Суду (див. постанови від 14 лютого 2019 року в справі № 377/128/18, від 15 квітня 2020 року у справі № 761/35714/16-ц, від 23 жовтня 2021 року у справі № 127/17427/20, від 08 вересня 2023 року у справі № 639/3862/20, від 28 вересня 2023 року у справі № 944/5191/19). Враховуючи вищенаведене, а також пояснення сторін та обставини справи, суд при вирішенні позовної вимоги про визначення місяця проживання дитини керується інтересами дитини і вважає необхідним визначити місце проживання останньої з матір`ю. Враховуючи те, що позивачем було сплачено судовий збір за подання позовної заяви про визначення місця проживання дитини та враховуючи вимоги статті 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений нею судовий збір в сумі 1073 гривні 60 копійок. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від судового збору позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Оскільки позивач у справі звільнена від сплати судового збору та, враховуючи вимоги статті 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в прибуток держави судовий збір в розмірі 1073 гривні 60 копійок за вимогу про стягнення аліментів на утримання дитини. Що стосується витрат позивача на правничу допомогу, суд враховує її позицію щодо залишення витрат на правничу допомогу за нею.

Outcome: partial