Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-19 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" звернулось до суду з позовом до\~ [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитними договорами: №06931-02/2022 в розмірі 16574 грн., № 235935 в розмірі 10852 грн., а всього 27426 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 07.02.2022 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та [PERSON] укладено кредитний договір №06931-02/2022 . 13.01.2023 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", було укладено Договір факторингу № 13012023, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» передає ТОВ «ФК «Європейській агенції з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ», права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №13012023 від 13.01.2023 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача на суму 1657 грн., з яких: 7000 грн.- сума заборгованості за основною сумою боргу; 9574 грн. сума заборгованості за відсотками. 21.01.2022 року між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] укладено кредитний договір №235935. 29.02.2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", було укладено Договір факторингу №29022024 відповідно до умов якого ТОВ «Селфі Кредит» передає ТОВ «ФК «Європейській агенції з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Селфі Кредит» права вимоги до боржників, вказані у Реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №29022024 від 29.02.2024 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача на суму 10852 грн., з яких: 5500 грн.- сума заборгованості за основною сумою боргу; 5352 грн. сума заборгованості за відсотками. Ухвалою від 18.10.2024 року у справі відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник відповідача\~подав до\~суду відзив\~на позовну\~заяву,\~в якому\~просив відмовити\~в задоволенні\~позовних вимогах,\~оскільки в\~матеріалах справи\~відсутній реєстр\~прав грошових\~вимог та\~акт прийому\~-\~передачі.\~Витяг з\~реєстру боржників\~до договору\~факторингу не\~є належним\~та допустимим\~доказом переходу\~права вимоги\~до позивача\~оскільки не\~є реєстром,\~підписаним обома\~сторонами договору,\~а фактично\~є набраним\~позивачем текстом,\~підписаним одноособово\~представником позивача,\~який подав\~позов до\~суду.\~Отже,\~в матеріалах\~справи відсутні\~належні та\~допустимі докази,\~що підтверджували\~б наявність\~у позивача\~права вимоги.Представник відповідача вказав, що у матеріалах\~справи відсутні\~первинні бухгалтерські\~документи,\~зокрема копії\~меморіальних ордерів,\~заяв на\~видачу готівки,\~платіжних доручень,\~виписки по\~картковому рахунку\~тощо,\~на підтвердження\~перерахування на\~рахунок [PERSON] \~грошових коштів\~за кредитними\~договорами.\~ [PERSON] \~не отримував\~грошових коштів\~за кредитними\~договорами. Крім цього, зазначив, що нарахування процентів за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування, при цьому позивач нараховував проценти поза межами строку кредитного договору, що не відповідає вимогам чинного законодавства. Представник позивача подав до суду заяву, в якій вказав, що договори факторингу є дійсними та відповідають вимогам чинного законодавства. Крім цього, представником позивача надано до суду витяг з реєстру боржників, що засвідчений належним чином. У відповідності до умов кредитного договору його підписання здійснювалось електронним підписом позичальника відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю. Отже , договір укладений між сторонами в електронній формі має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами, які узгодили всі умови. Крім цього, представник позивача зазначив, що у відзиві представником відповідача факт укладення кредитного договору не спростовується. У відзиві вказано, що кредитний договір діє до повного виконання його сторонами своїх зобов`язань, а тому кінцева дата строку кредиту є лише датою повернення кредиту, а не датою закінчення строку дії кредитного договору, тому відсотки нараховувались відповідачу за невиконання умов кредитного договору правомірно. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав свої повноваження представнику, яка подала заяву про розгляд справи без їх участі. У відповідності до вимог ч. 2ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 07.02.2022 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] укладено кредитний договір №06931-02/2022, відповідно до вимог якого ТОВ «ФК «Інвеструм» надав відповідачу кредит в розмірі 7000 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Згідно п.1.2 кредит надається строком на 30 днів до 08.03.2022 року. Сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюється згідно Графіком платежів, який є невід`ємною частиною цього договору. (п.2.1 Договору) Також сторони підписали Графік розрахунків та орієнтовна вартість кредиту, в якому погодили дату видачу кредиту 07.02.2022 року, чисту суму кредиту 7000 грн., проценти за користування кредитом 5250грн. 13.01.2023 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено Договір факторингу №13012023, відповідно до умов якого ТОВ «ІНВЕСТРУМ» передає ТОВ «ФК «Європейській агенції з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» права вимоги до боржників. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №13012023 від 13.01.2023 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача, в сумі 16574 грн., яка складається з: 7000 грн. -заборгованості за основним боргом; 9574 грн.- заборгованості за відсотками. До матеріалів справи надано Акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №13012023 від 13.01.2023 року, який підписаний ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів". 21.01.2022 року між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] укладено кредитний договір №235935. Згідно п.1.2 Договору на умовах, встановлених Договором, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. В п.1.3 Договору вказано, що сума кредиту складає 5500 грн. Тип кредиту-кредит. Строк кредитування 30 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до цього договору. (п.1.4.Договору) Згідно п.1.5, 1.5.1 Договору тип процентної ставки- фіксована. Стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки (або споживач не є учасником програми лояльності); у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п.4.2. Договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулась автопролонгація, відповідно до п.4.3. Договору. Сторони підписали Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, в якій вказано, що дата видачі кредиту 21.01.2022 року, кількість днів у розрахунковому періоді 30 днів, сума кредиту за договором 5500 грн, проценти за користування кредитом 1567, 5 грн. Крім цього, 20.02.2022 року відповідач підписав Додаткову угоду до Договору №235935 про надання споживчого кредиту від 21.01.2022 року, в якій визначили, що строк кредиту складає загальну кількість днів користування кредитом, з кінцевим терміном повернення кредиту: 23.03.2022 року. Згідно п.2 Додаткової угоди до Договору у межах нового строку кредиту, застосовується стандартна процента ставка, визначена Договором. На період продовження строку кредиту: орієнтовна реальна річна процентна ставка за стандартною ставкою складає 9900,84%; орієнтовна загальна вартість кредиту за стандартною станкою складає 8635 грн. 29.02.2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", було укладено Договір факторингу №29022024, відповідно до умов якого ТОВ «Селфі Кредит» передає ТОВ «ФК «Європейській агенції з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Селфі Кредит» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. До матеріалів справи надано Акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №29022024 від 29.02.2024 року, який підписаний ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів". Відповідно до Витягу реєстру боржників до договору факторингу №29022024 від 29.02.2024 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача на суму 10852 грн., з яких: 5500 грн.- сума заборгованості за основною сумою боргу; 5352 грн. сума заборгованості за відсотками. Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом статей 626,628ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1ст.1054ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ст.ст.525,526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. За правилом частини першої статті 205ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Абзац другий частини другої статті 639ЦК України передбачає, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Частиною другою статті 1054ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четвертастатті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із частиною шостою статті 11Закону України «Про електронну комерцію»`відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченомустаттею 12 цьогоЗакону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченомустаттею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11Закону України«Про електроннукомерцію`у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначенимстаттею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію`визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як зазначалося вище з матеріалів справи вбачаться, що відповідач уклав із первісним кредитором відповідний кредитний договір, який підписаний електронним підписом з використанням електронного підпису . Кредити надавались клієнту в безготівковій формі. На підставі вищенаведених правових норм, беручи до уваги те, що вказані вище кредитні договори підписані відповідачем електронним підписом, наявність якого разом з електронними підписами первісних кредиторів підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх, є доведеним факт укладення між сторонами кредитних договорів, та про те, що позичальник всі умови договорів цілком зрозумів та своїм підписом письмово підтвердив та закріпив те, що сторони договору діяли свідомо, були вільні в укладенні даного договору, вільні у виборі контрагента та умов договору. Таким чином, оскільки вказані кредитні договори, які підписані сторонами, є чинними, у встановленому законом порядку недійсними не визнавались, суд вважає, що між первісними кредиторами та відповідачем , як позичальником, виникли договірні відносини щодо користування кредитними коштами. За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно з частинами першою-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року (справа № 372/223/17,\~\~провадження № 61-10667св18) міститься правовий висновок, згідно з яким факт отримання кредиту може бути доведено не лише заявою про видачу готівки, а й сукупністю інших доказів, зокрема: кредитним договором, меморіальними ордерами на видачу коштів, виписками про рух коштів по рахунку, заявами на переказ готівки, тощо. Суд приймає\~до уваги,\~що між\~сторонами укладено\~кредитний \~договір від\~07.02.2022\~року №06931-02/2022\~та кредитний\~договір \~№235935\~від 21.01.2022\~року,\~ в\~яких визначено,\~що кредит\~надається в\~безготівковій формі\~на реквізити\~платіжної банківської\~карти,\~вказаної клієнтом.\~ Жодних\~заперечень щодо\~неналежного виконання\~обов`язку позивача\~ про\~надання грошових\~коштів надано\~не було,\~крім цього 02.02.2022 року сторонами підписано Додаткову угоду до договору №235935. Заперечуючи проти отримання кредитних коштів, відповідач не надав витяг з особового рахунку про рух коштів, інших доказів на підтвердження своїх посилань, тому доводи представника відповідача про не отримання останнім коштів не приймаються судом до уваги. Щодо наявного права вимоги у позивача за наведеним кредитним договором на підставі договору факторингу суд зазначає про наступне. Відповідно до положень статей1077,1078ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно п.1ч.1ст.512ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з статтею 1081ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Вивчивши надані суду докази, враховуючи, що договори факторингу, у встановленому законом порядку, не визнані недійсними, суд вважає, що позивач довів наявність у відповідача кредитної заборгованості за договором, що укладений з первісним кредитором та наявність права вимоги за якими згідно договорів факторингу. Додані витяги з реєстру боржників до договору факторингу № 13012023 від 13.01.2023 та до договору факторингу №29022024 від 29.02.2024 були посвідчені представником ТОВ «ФК«ЄАПБ» із зазначенням дати посвідчення та із проставленням відповідної печатки, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що вказані витяги є належними доказами, що відображають інформацію щодо переходу права вимоги. Тому не заслуговують на увагу доводи представника відповідача, що позивач не мав права вимоги до відповідача за кредитним договором, оскільки у матеріалах справи є належні та допустимі докази, зокрема витяги з реєстрів боржників до договорів факторингу.При цьому суд вважає, позивач надав докази, які підтверджують факт передачі права вимоги кредитної заборгованості [PERSON] до ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів". Що стосується посилання представника відповідача на ту обставину, що нараховані позивачем проценти поза межами строку кредитного договору є обгрунтованими, суд частково погоджується з такими запереченнями, виходячи з наступного. Проценти відповідно достатті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина другастатті 1050 ЦК України). Саме за це благо - можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу - позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно достатті 1048 ЦК України. Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися кредитом», натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування кредитом») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу. Разом з цим, зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно достатті 1048 ЦК України. Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. Зазначене благо виникає у позичальника саме внаслідок укладення кредитного договору. Невиконання зобов`язання з повернення кредиту не може бути підставою для отримання позичальником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, а отже - і для виникнення зобов`язання зі сплати процентів відповідно достатті 1048 ЦК України. За таких обставин надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця. Отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другоюстатті 1050 ЦК України. Зазначене не означає, що боржник не повинен у повному обсязі виконувати свій обов`язок за кредитним договором. Боржник не звільняється від зобов`язань зі сплати нарахованих у межах строку кредитування, зокрема до пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, процентів за «користування кредитом». Установлений кредитним договором строк кредитування лише визначає часові межі, в яких проценти за «користування кредитом» можуть нараховуватись, не скасовуючи при цьому обов`язок боржника щодо їх сплати. Отже, якщо позичальник прострочив виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за «користування кредитом», сплив строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту не може бути підставою для невиконання такого зобов`язання. Зазначене також є підставою для відповідальності позичальника за порушення грошового зобов`язання. Аналогічний висновок викладений в Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 року 910/4518/16. Отже, враховуючи, що кредитний договір укладений між ТОВ « ФК «Інвеструм» та відповідачем №06931-02/2022 про надання фінансового кредиту , строком на 30 днів, тобто до 08.03.2022 року, а Додатком №1 до договору Графіком розрахунків визначено суму нарахованих процентів за користування кредитом\~5250 грн., суд не вбачає підстав для нарахування процентів поза межами строку дії договору і вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенні, а саме стягненню з відповідача 12250 грн. з яких: 7000 грн.\~тіло кредиту, 5250 грн.- нараховані проценти за користування кредитом по строк дії договору. Що стосується договору №235935 від 20.01.2022 року, то суд зазначає, що вказаний договір укладений на строк 30 днів, при цьому 20.02.2022 року сторони підписала Додаткову угоду до договору №235935 від 21.01.2022 року, в якій погодили, що строк кредиту складає загальну кількість днів користування кредитом з кінцевим терміном повернення до 23.03.2022 року. Враховуючи, що строк кредитування за договором №235935 від 20.01.2022 року складає 60 днів, (5500 х1,9 %= 104,50; 104,50 х 60= 6270), то проценти за користування кредитом становлять 6270 грн., при цьому враховуючи, що позивач просить стягнути з відповідача проценти за користування кредитом №235935 від 20.01.2022 року в сумі 5352 грн, суд вважає доцільним стягнути заборгованість в межах позовних вимог, а саме в сумі 5352 грн. Згідно ч.1ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2548,07 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial