Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову позивач зазначила, що з відповідачем [PERSON] позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з 04 листопада 2011 року по 18 листопада 2019 року. Шлюб між ними був розірваний рішенням Красноградського районнго суду Харківської області (справа №626/2218/19). Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] , яка після розірвання шлюбу залишилася проживати з позивачем. Де на даний час проживає відповідач, за якою адресою, позивачу не відомо, оскільки ні з нею, ні з донькою після розірвання шлюбу він жодного разу не бачився та не спілкувався. Тобто, відповідач вже протягом тривалого часу, 5-ти років, взагалі ніяким чином не виконує свої батьківські обов`язки: не цікавиться життям, здоров`ям, потребами доньки, тобто не виявляє абсолютно ніякої зацікавленості про те, як росте, живе, навчається та виховується його дитина, чи здорова вона, чи забезпечена всім необхідним. Донька вже не пам`ятає свого батька в обличчя і за її словами, навіть якби десь його і зустріла, то вже не впізнала б його. Аліменти на утримання доньки відповідач взагалі не сплачує з 2015 року. Всі наведені вище обставини свідчать про те, що відповідач цілеспрямовано ухиляється від виконання покладених на нього законодавством та нормами моралі обов`язків по вихованню та матеріальному забезпеченню доньки. Всі обов`язки по матеріальному забезпеченню дитини, її вихованню, забезпеченню належних житлово-побутових умов та навчання виконує позивач самостійно. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїх обов`язків, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків, наявність яких відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав відносно дитини. Ухвалою від 12.09.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою від 23.12.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Від позивача [PERSON] , 29.01.2025 року до суду надійшла письмова заява в якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутністю та відзиву на позовну заяву суду не надав. Так як відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений у встановленому порядку, від нього до суду не надходило заяви про розгляд справи за його відсутності, не подавав відзив, згідно ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним ухвалити заочне рішення по справі на підставі наявних у справі доказів, так як позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, подала до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України надали суду письмовий висновок щодо розв`язання спору. Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів не здійснюючи фіксування судового процесу. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приходить до наступних висновків. В матеріалах справи є копія свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] . Згідно рішення Красноградського районного суду Харківської області від 18.11.2019 року шлюб, зареєстрований 04.11.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Красноградського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 185 між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , розірвано. Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Берестинської міської ради від 23.12.2024 року №02-24/8473 питання про позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , необхідно покласти на розсуд суду. Крім того у висновку зазначили, що після розірвання шлюбу дитина проживає з матір`ю. Де на даний час проживає та знаходиться [PERSON] , [PERSON] не може повідомити, оскільки вже протягом п`яти років з ними він не спілкується та не бачиться. Не цікавиться та не забезпечує доньку. ................ Згідно рішення Красноградського районного суду Харківської області від 26.04.2013 року стягнуто аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі частини з усіх його видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини, починаючи з 16.04.2013 року та на утримання [PERSON] до досягнення дочкою [PERSON] , [INFO] , трьох років, тобто до [INFO] у розмірі 1/6 частини з усіх його видів заробітку, щомісячно, починаючи з 16.04.2013 року. Відповідно до інформації КП «Берестинський центр первинної медико - санітарної допомоги» від 28 листопада 2024 року № 01-13/681, біологічний батько станом здоров`я дитини [PERSON] , [INFO] , у сімейного лікаря, з яким укладена декларація на дитину, не цікавиться. До сімейного лікаря з приводу дитини звертаються мати та бабуся дитини. Відповідно до характеристики Красноградського ліцею №4 Красноградської міської ради Харківської області від 03 грудня 2024 року № 718, [PERSON] навчається в ліцеї з першого по сьомий клас. Зарекомендувала себе сумлінною, доброзичливою, старанною дівчинкою. Приятелює з багатьма учнями в класі. [PERSON] живе разом з мамою [PERSON] , вітчимом [PERSON] та молодшим братом [PERSON] . Рідний батько, [PERSON] , з донькою не спілкується, не цікавиться її життям, навчанням, вподобаннями. Не був на жодних батьківських зборах, не спілкувався жодного разу з класним керівником. Жодного разу не приводив і не забирав доньку зі шкільних та позашкільних заходів. 29 листопада 2024 року було проведено комісійне відвідування родини [PERSON] , яка разом з родиною проживає за адресою: [ADDRESS] . Родина проживає в приватному будинку, що складається з трьох жилих кімнат, кухні, коридору, туалету, ванної кімнати, є газове опалення, водопостачання. Умови проживання добрі. Санітарно - гігієнічні умови добрі. Є всі необхідні меблі та побутова техніка. У дитини окрема кімната, ліжко, шафа, стіл для навчання. Дитина забезпечена всім необхідним для он-лайн навчання. Під час комісійного відвідування була проведена бесіда з малолітньою [PERSON] , з приводу зустрічей з батьком, спілкування та виховання, виконання батьківських обов`язків. [PERSON] на запитання представників служби у справах дітей та сім`ї Берестинської міської ради повідомила, що не дуже пам`ятає батька. Він не приїздить до неї, не дзвонить, не вітає з днем народження. На запитання щодо позбавлення її батька [PERSON] батьківських прав, повідомила що їй це відомо та вона не проти позбавлення свого батька батьківських прав тому, що вважає своїм батьком чоловіка матері. Відповідно до висновку та акту оцінки потреб від 14 жовтня 2024 року № 58/191, під час відвідування встановлено, що [PERSON] з родиною живе тимчасово у батьків поки добудовують власний будинок. Будинок зі зручностями, чотири кімнати облаштовані необхідними меблями. У доньки облаштована окрема кімната, в якій є всі необхідні речі для розвитку та відпочинку. Родина має певний досвід сімейного виховання, володіє навичками догляду за дітьми і в повному обсязі може задовольнити їх потреби. Відповідно до висновку та акту оцінки потреб від 04 жовтня 2024 року № 1909/57, 01 жовтня 2024 року було здійснено візит КЗ «КЦСС» згідно повідомлення №57 від 27 вересня 2024 року до [PERSON] для складання акту оцінки потреб сім`ї/особи до підготовчого судового засідання про позбавлення батьківських прав по відношенню до малолітньої доньки [PERSON] . За даною адресою зруйнована будівля із занедбаною територією. Зі слів сусідів [PERSON] не проживає, телефон для зв`язку та встановлення нового місця проживання в повідомленні не зазначено. [PERSON] двічі офіційно був запрошений на засідання комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Красноградської міської ради, але не з`явився. 05 листопада 2024 року [PERSON] не з`явився на засідання комісії та членами комісії було прийнято рішення перенести розгляд даного питання на наступне засідання, у зв`язку з неявкою батька дитини. [PERSON] вдруге офіційно був запрошений на засідання комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Красноградської міської ради, але не з`явився. 03 грудня 2024 року дане питання розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Берестинської міської ради. 12 грудня 2024 року дане питання розглядалося на засіданні виконавчого комітету Берестинської міської ради та вирішено зобов`язати службу у справах дітей Берестинської міської ради підготувати та надати до суду висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Берестинської міської ради щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що [PERSON] не виконує своїх батьківських обов`язків відносно дитини, участі у вихованні, лікуванні та навчанні дитини не приймає, не турбується про здоров`я дитини, не виявляє у відношенні до дитини турботи, що дійсно вказує на неналежне виконання батьківських обов`язків, свідоме нехтування батьківськими обов`язками, в розумінні законодавчих положень. Відповідно до ч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. У відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно із ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. При цьому відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в пункті 16 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Частиною першою ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 11 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року ратифікованою постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 1 ст. 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини - батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Таким чином сукупністю наведених доказів підтверджується, що [PERSON] не займається та не бажає займатися вихованням дитини, що у відповідності до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення її батьківських прав. Зазначені факти, суд розцінює як ухилення від виховання дитини батьком, свідоме нехтування нею своїх батьківських обов`язків, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків, не бажання займатися вихованням дитини, наявність яких відповідно до ст.164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення відповідача прав по відношенню до її дитини, оскільки відповідач не займається вихованням дитини, не піклується про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, тобто самоусунулась від виховання дитини. Таким чином, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову про позбавлення батьківських прав. Згідно ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згіднорішення Красноградського районного суду Харківської області від 26.04.2013 року стягнуто аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі частини з усіх його видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини, починаючи з 16.04.2013 року. Так як з відповідача на користь позивача вже стягуються аліменти на утримання дитини, то під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав не приймається рішення про стягнення аліментів на дитину. Суд, оцінивши обставини справи, приходить до висновку, що позивачем надано суду достатньо доказів, що підтверджують свідоме ухилення відповідачем від виконання своїх батьківських обов`язків та його небажання виховувати дитину, в зв`язку з чим, позовні вимоги підлягають задоволенню. В позовній заяві позивач, у разі задоволення його позовних вимог, не наполягав на стягненні з відповідача на користь позивача понесених судових витрат по справі. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved