Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-22 00:00:00

Позивач [PERSON] 25 березня 2024 року звернувся до Ленінського районного суду м. Полтави із позовом до ТОВ «Полтаваенергозбут» про стягнення заборгованості за Договором про купівлю-продаж електричної енергії за\~«зеленим»\~тарифом приватним господарством від 04.01.2022 № 5220013, щодо оплати коштів. Просив стягнути з ТОВ «Полтаваенергозбут» заборгованість за придбану електричну енергію, вироблену з 01 липня по 31 жовтня 2023 року (включно) установками приватного домогосподарства на загальну суму 162247,93 грн, з яких: сума основного боргу - 137437,69 грн., інфляційні нарахуванння - 3382,34 грн, пеня -21427,90 грн. Ухвалою суду від 26.03.2024 позовна заява прийнята до розгляду та відкрите провадження у справі. Розгляд справи визначено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 12.04.2024 року представником відповідача подано клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. 18.04.2024 року представником\~відповідача подано відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що ТОВ «Полтаваенергозбут» заперечує проти позову, вважає вимоги позивача безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на те, що причиною затримань виплат за «зеленним тарифом» позивачу є те, що станом на день подання відзиву акти приймання-передачі наданих послуг за липень, серпень, вересень 2023 року усіх споживачів, в тому числі і за договором укладеним з позивачем, не є підписаними НЕК «Укренерго». 26.03.2024 ТОВ «Полтаваенергозбут» оплатило позивачу вартість електроенергії за актом приймання-передачі за жовтень 2023 року на суму 16090,95 грн. ТОВ «Полтаваенергозбут» не отримувало кошти від НЕК «Укренерго», за надану послугу із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел у липні-вересні 2023 року, у зв`язку з відсутністю погоджених та підписаних актів приймання передачі наданих послуг та, відповідно, відсутністю затвердженого НКРЕКП розміру вартості послуг. Перерахування коштів власникам генеруючих установок приватних домогосподарств ТОВ «Полтаваенергозбут» здійснює після отримання оплати вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії від НЕК «Укренерго». Суми виплат за спірний період не погоджені НЕК «Укренерго». Згідно з підпунктом 16 пункту 1 Постанови НКРЕКП від 25.02.2022 № 332 (у редакції Постанови НКРЕКП від 26.04.2022 № 413) на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування надана настанова зупинити нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до\~Закону України «Про ринок електричної енергії» між учасниками ринку електричної енергії. Окрім того, відповідач не погоджується з розрахунком ціни позову та штрафних санкцій, наданих позивачем, оскільки в актах приймання передачі товару (електричної енергії) за липень-жовтень вказані суми з податком 19% ПДФО та 1,5% військовий збір, який сплачує підприємство, тому до виплат потрібно брати суми без податку. Враховуючи викладене відповідач не погоджується із сумою позовних вимог, яка підлягає уточненню, а також повністю з сумою нарахованих інфляційних витрат та пені. 22.05.2024 позивачем подано заяву про зменшення позовних вимог, у якій він просив остаточно стягнути з ТОВ «Полтаваенергозбут» на його користь заборгованість за договором на загальну суму 148669,85 грн, з яких сума основного боргу складає: 117448,93 грн., 4328,74 грн інфляційні нарахування та 26892,18 грн пені, у зв`язку із добровільним частковим погашенням відповідачем основної суми боргу (згідно з актом прийому-передачі за жовтень 2023 року). 27.05.2024, 12.07.2024 від представника відповідача надійшли клопотання про долучення доказів по справі. 16.07.2024 позивачем подана заява про зменшення розміру позовних вимог, у якій позивач зменшив позовні вимоги в частині стягнення основної суми боргу, у зв`язку із повним її погашенням відповідачем та просив суд стягнути з ТОВ «Полтаваенергозбут» на його користь заборгованість за договором на загальну суму 39040,81 грн, з яких: 6783,16 грн. інфляційні нарахування, 4986,59 грн. 3% річних та 26892,18 грн. пені. При постановленні рішення просив суд застосувати положення ч.10 ст 265 ЦПК України. 23.07.2024 від представника відповідача надійшли заперечення на заяву про зменшення позовних вимог в яких зазначається, що відповідач не погоджується із розрахунком штрафних санкцій, наданих позивачем, оскільки інфляційні нарахування та 3% річних розраховані із сум вказаних в актах приймання передачі товару (електричної енергії) за липень-жовтень, які вказані разом з податком 19% ПДФО та 1,5% військовий збір, який сплачує підприємство, тому до розрахунку потрібно брати суми без податку. Щодо нарахованої позивачем суми пені, представник відповідача посилаючись на підпункт 16 пункту 1 Постанови НКРЕКП від 25.02.2022 № 332 (у редакції Постанови НКРЕКП від 26.04.2022 № 413), зазначає про неможливість її нарахування. 24.07.2024 від представника відповідача надійшла заява з проханням не розглядати клопотання про залучення третьої особи та клопотання про розгляд справи за правилами загального провадження. 03.09.2024 від представника відповідача надійшли додаткові пояснення у справі із контррозрахунком штрафних санкцій. У додаткових поясненнях представник відповідача зазначила, що не погоджується із здійсненими позивачем нарахуваннями штрафних санкцій, інфляційних нарахувань та 3% річних, оскільки при здійсненні нарахувань позивачем взяті до розрахунку суми з податком, а не суми, фактично сплачені позивачу. 01.10.2024 від представника відповідача надійшли додаткові пояснення у справі з додатками платіжних інструкцій про сплату відповідачем за [PERSON] ПДФО 18 % та 1,5% військовий збору за липень жовтень 2023 року. У додаткових поясненнях представник відповідача зазначила, що відповідач вважає не вірним брати до розрахунку штрафних санкцій суми, вказані в актах приймання-передачі товару (електричної енергії) за період липень жовтень 2023 року, оскільки в актах вказані суми з урахуванням 18% ПДФО та 1,5% військового збору, які перераховані до державного бюджету України. Ухвалою суду від 07.10.2024, за заявою позивача про зменшення позовних вимог у зв`язку із повним погашенням відповідачем основної суми боргу та закриття провадження у справі в цій частині, закрито провадження у справі в частині стягнення основного боргу за договором про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним господарством від 04.04.2022 № 5220013 в розмірі 137437,69 грн. 04.11.2024 до суду надійшли додаткові пояснення від представника відповідача, у яких представник зазначила, що ТОВ «Полтаваенергозбут» заперечує проти стягнення пені, заявленої позивачем, оскільки пунктом 15 Постанови НКРЕКП № 332 від 25.02.2022 передбачено настанову учасникам ринку на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 дінв псля його припинення або скасування зупинити нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбаченими договорами, що укладені відповіно до Закону України «Про ринок електричної енергії» між учасниками ринку електричної енергії. Споживач є учасником ринку електричної енергії та до нього застосовується спеціальний закон, а саме постанова НКРЕКП № 332 від 25.02.2022. 04.11.2024 позивачем до суду надані додаткові пояснення у справі, у яких позивач зазначає, що твердження представника відповідача про те, що позивач у розумінні Закону України «Про ринок електричної енергії» є учасником оптового енергетичного ринку і в силу приписів п.4 ч.4 ст. 6 Закону на позивача розповсюджується обовязковість рішень Регулятора НКРЕКП, не відповідає фактичним обставинам справи та нормам законодавства. Правовідносини між позивачем та відповідачем виникли з договору про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством, який, в свою чергу, є додатком до Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. В редакції закону від 10.06.2023 пунктом 4 частини четвертої статті 6 унормовано, що Регулятор має право приймати рішення, що є обов`язковими до виконання учасниками ринку (крім споживачів, що не є учасниками оптового енергетичного ринку). За твердженням позивача, з наведеного можна зробити висновок, що для споживачів, які не є учасниками оптового енергетичного ринку, рішення Регулятора не є обовязковими для виконання. Позивач є учасником роздрібного ринку електричної енергії в якості споживача електричної енергії, не здійснює укладання угод з купівлі-продажу та не подає пропозиції (заявки) на купівлю-продаж відповідно до оптового енергетичного продукту на оптовому енергетичному ринку, не підпадає під коло осіб, визначених п.1.3 Порядку реєстрації учасників оптового енергетичного ринку, не включений до Реєстру учасників оптового енергетичного ринку. Позивач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, у якій зазначив, що він неодноразово брав участь у судових засіданнях, надавав пояснення щодо обставин справи та підтвердив позовні вимоги, тому просив розгляд справи, призначений на 23.01.2025 здійснювати за його відсутності. Представниця відповідача у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, у якій просила відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, судове засідання просила провести без її участі. Відповідно до\~ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень\~Кодексу розгляд справи\~здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши, відповідно до ст.ст.\~89,\~263 ЦПК України, докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено,\~що 04\~січня 2022\~р між\~ТОВ «Полтаваенергозбут»,\~як Постачальником\~універсальних послуг,\~і [PERSON] ,\~як Споживачем,\~був укладений\~Договір про\~купівлю-продаж\~електричної енергії\~за\~«зеленим»\~тарифом приватним\~господарством №\~5220013,\~який є\~додатком до\~договору про\~постачання електричної\~енергії постачальника\~універсальних послуг\~за місцезнаходженням\~приватного домогосподарства\~споживача,\~на якому\~електрична енергія\~використовується для\~задоволення побутових\~потреб та/або\~потреб особистого\~селянського господарства. У договорі зазначено, що місцезнаходження приватного домогосподарства: [ADDRESS] . Під час виконання умов цього договору сторони зобов`язуються діяти відповідно до чинного законодавства, Закону України «Про ринок електричної енергії», Кодексу комурційного обліку, Кодексу розподілу, Правил роздрібного ринку електричної енергії. За вказаним Договором, Позивач взяв на себе право продавати Відповідачу електричну енергію, вироблену з енергії сонячного випромінювання об`єктами електроенергетики (генеруючими установками) приватного домогосподарства, а Відповідач взяв на себе зобов`язання купувати у Позивача електричну енергію за\~«зеленим»\~тарифом, встановленим НКРЕКП, в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарством, у строки, передбачені договором. Так, згідно пункту 2.3. Договору споживач має право на отримання плати за електричну енергію, вироблену з енергії сонячного випромінювання та/або енергії вітру об`єктами електроенергетики (генеруючими установками) приватного домогосподарства, за «зеленим» тарифом, відпущеної постачальнику універсальних послуг в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарствам. Згідно з пунктом 4.1 Договору розрахунковим період є календарний місяць. При цьому, оплата за продану електричну енергію, вироблену в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії такими приватними домогосподарствами здійснюється постачальником універсальних послуг до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим. Згідно п.4.3 Договору після введення в експлуатацію генеруючої установки, 23.11.2021 року «зелений» тариф за цим договором становив 5,1299 коп/кВт.год (Без ПДВ). Відповідно до пункту 4.10 Договору, у разі несплати обсягу придбаної електричної енергії до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, постачальник універсальних послуг зобовязаний сплатити споживачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (а.с. 7-8). На виконання зобов`язань за Договором позивач передав відповідачу, а відповідач прийняв електричну енергію, вироблену генеруючими установками приватного домогосподарства, за Актами приймання-передачі товару (електричної енергії): - № 7 від 01.08.2023, за розрахунковий період з 01.07.2023 по 01.08.2023, в обсязі 5990 кВт*год. на загальну суму 38542,66 грн. - № 8 від 01.09.2023, за розрахунковий період з 01.08.2023 по 01.09.2023, в обсязі 6521 кВт*год. на загальну суму 41\~959,37 грн. - № 9 від 01.10.2023, за розрахунковий період з 01.09.2023 по 01.10.2023, в обсязі 5742 кВт*год. на загальну суму 36\~946,90 грн. - № 10 від 01.11.2023, за розрахунковий період з 01.10.2023 по 01.11.2023, в обсязі 3135 кВт*год. на загальну суму 19\~988,76 грн. (а.с. 5-6). Всього на загальну суму 137 437,69 гривень. Звертаючись з даним позовом до суду позивач вказував, що відповідач не сплатив грошові кошти у розмірі 137437,69 грн, які підлягають оплаті за передану електричну енергію. Однак, під час розгляду справи, на поточний рахунок позивача відповідач здійснив оплату електроенергії, отриманої у період з липня по жовтень 2023, а саме: - платіжною інструкцією № 1049709 від 26.03.2024, за передану електроенергію за жовтень 2023 в сумі 16090,95 грн.; - платіжною інструкцією № 1070385 від 23.05.2024, за передану електроенергію за серпень 2023 в сумі 33777,29 грн.; - платіжною інструкцією № 1081351 від 04.07.2024, за передану електроенергію за липень 2023 в сумі 30943,95 грн.; - платіжною інструкцією № 1086128 від 09.07.2024, за передану електроенергію за вересень 2023 в сумі 29737,07 грн. (а.с.91, 134, 150, 150, звор.стор.). Крім того, платіжними інструкціями № 1047119 від 26.03.2024 на суму 3597,98 грн., № 1048649 від 26.03.2024 на суму 299,83 грн., № 1069082 від 23.05.2024 на суму 7552,69 грн., № 1068523 від 23.05.2024 на суму 629,39 грн., № 1083115 від 04.07.2024 на суму 6919,15 грн., № 1083406 від 04.07.2024 на суму 576,60 грн., № 1086763 від 09.07.2024 на суму 6649,28 грн., № 1088102 від 09.07.2024 на суму 554,11 грн., відповідач здійснив оплату податку з доходів фізичних осіб та військового збору за позивача [PERSON] за період з липня по жовтень 2023 року (а.с.229-232). В судовому засідання сторони підтвердили відсутність спору між ними в частині основного боргу після здійснення відповідних оплат. У зв`язку із повним її погашенням основної суми боргу, позивач зменшив позовні вимоги та просив суд стягнути з ТОВ «Полтаваенергозбут» на його користь заборгованість за договором на загальну суму 39040,81 грн, з яких: 6783,16 грн. інфляційні нарахування, 4986,59 грн. 3% річних та 26892,18 грн. пені. Ухвалою суду від 07.10.2024, за заявою позивача про зменшення позовних вимог у зв`язку із повним погашенням відповідачем основної суми боргу та закриття провадження у справі в цій частині, закрито провадження у справі в частині стягнення основного боргу за договором про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним господарством від 04.04.2022 № 5220013 в розмірі 137437,69 грн. Отже, після зменшення позовних вимог, предметом судового розгляду у даній справі є вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 6783,16 грн., 3% річних у розмірі 4986,59 грн. та пені у розмірі 26892,18 грн., всього на загальну суму 39040,81 грн. Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. У статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно достатті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (частина перша статті 655 ЦК України). Взаємовідносини постачальника універсальних послуг та побутового споживача щодо купівлі-продажу електричної за «зеленим» тарифом регламентуються Главою 11.3 «Особливості продажу та обліку електричної енергії, виробленої приватними домогосподарствами, а також розрахунків за неї» Правил роздрібного ринку електричної енергії (далі - ПРРЕЕ), затверджених постановою НКРЕКП №312 від 14.03.2018р. Відповідно до норм чинного законодавства, постачальник універсальних послуг (ПУП) купує електричну енергію, вироблену генеруючими установками приватних домогосподарств в межах дозволеної потужності, за «зеленим» тарифом в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії такими приватними домогосподарствами, на підставі укладеного між ним та побутовим споживачем Договору про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством (далі - Договір), який є додатком до укладеного договору про постачання електричної енергії Постачальником універсальних послуг, з дотриманням норм ПРРЕЕ. Закон України «Про ринок електричної енергії»(далі - Закон № 2019-VIII) визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище. Відповідно до частини 1 статті 4 Закону № 2019-VIII учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються договори, серед яких договір про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом. За змістом Правил роздрібного ринку електричної енергії (далі Правила), затверджених постановою НКРЕКП №312 від 14.03.2018, договір про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом - домовленість між індивідуальним побутовим споживачем та постачальником універсальних послуг, яка спрямована на врегулювання цивільних прав та обов`язків під час купівлі-продажу за «зеленим» тарифом електричної енергії, виробленої з енергії сонячного випромінювання та/або з енергії вітру генеруючими установками приватного домогосподарства (пункт 1.1.2. глави 1.1. розділу І). Згідно з пунктом 3.3.4 глави 3.3. розділу III Правил договір про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством укладається між постачальником універсальних послуг та власником (одним із власників за згодою інших співвласників) цього приватного домогосподарства і є додатком до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (додаток 6 до цих Правил). В силу пункту 11.3.18. глави 11.3. розділу ХІ Правил умови та порядок оплати електричної енергії, виробленої генеруючою установкою (генеруючими установками) приватного домогосподарства, передбачені цими Правилами, зазначаються в договорі про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством. Відповідальність за порушення умов та порядку оплати встановлюється договором про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством відповідно до законодавства. Спори, які виникають між побутовим споживачем та постачальником універсальних послуг під час укладення договору та купівлі-продажу електричної енергії, виробленої генеруючою установкою (генеруючими установкам) приватного домогосподарства, вирішуються в установленому законодавством порядку. Плату за придбану у побутового споживача електричну енергію, вироблену генеруючою установкою (генеруючими установками) приватного домогосподарства, постачальник універсальних послуг має перераховувати на рахунок побутового споживача відповідно до договору про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством. Розрахунковим періодом для встановлення постачальнику універсальних послуг розміру оплати електричної енергії, виробленої генеруючою установкою (генеруючими установками) приватного домогосподарства, є календарний місяць (пункти 11.3.19., 11.3.20. глави 11.3. розділу ХІ Правил). Відповідно до частини 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18) зазначено, що «стаття 625 входить до розділу I «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і її дія поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. За змістом частини другоїстатті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18)». Судом встановлено, що неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань з оплати електроенергії за договором призвело до порушення прав позивача. За розрахунками позивача, у зв`язку із порушенням відповідачем строків оплати за договором, з відповідача підлягають стягненню інфляційні збитки у розмірі 6783,16 грн. та 3% річних у розмірі 4986,59 грн. З урахуванням проведених судом розрахунків на перевірку наданого позивачем розрахунку сум інфляційних нарахувань та 3% річних, суд дійшов висновку, що він є арифметично вірним, а тому вимоги про стягнення інфляційних збитків у розмірі 6783,16 грн. та 3% річних у розмірі 4986,59 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому суд не погоджується із контррозрахунком відповідача та наданими до суду запереченнями представниці відповідача щодо невірності розрахунків, здійснених позивачем виходячи з сум, вказаних в актах приймання-передачі товару (електричної енергії) за період липень жовтень 2023 року, оскільки в актах вказані суми з урахуванням 18% ПДФО та 1,5% військового збору, які перераховані до державного бюджету України. Так, актами приймання-передачі товару (електричної енергії) за липень жовтень 2023 року, встановлена вартість електроенергії, яка підлягає сплаті позивачу за договором про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим тарифом», та є доходом останнього. Відповідно до\~п.п. 162.1.1.,\~162.1.3. п. 162.1.\~ст. 162 Податкового кодексу України\~платниками податку є податковий агент та фізична особа - резидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні. Згідно\~з п. 171.2. ст. 171 Податкового кодексу України, особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів, відмінних від заробітної плати, є податковий агент. Пунктом 176.2. статті 176 Податкового кодексу України\~передбачено, що особи, які відповідно до\~цього кодексу\~мають статус податкових агентів, зобов`язані зокрема своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок. Підпунктом 168.1.1. п. 168.1.\~ст. 168 Податкового кодексу\~визначено, що податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в\~статті 167 цього Кодексу. Отже, Товариство з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут»\~є податковим агентом у розумінні\~п.п. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, який зобов`язаний нараховувати, утримувати та сплачувати податки та збори, передбачені\~цим кодексом, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі (позивачу). Ураховуючи вказані норми, суд зазначає, що виконання відповідачем обовязків податкового агента з утримання податків і зборів під час виплати доходу фізичній особі-позивачу, не впливає на розмір такого доходу та, відповідно, не змінює розмір заборгованості з виплати цього доходу. Щодо вимог позивача про стягнення пені, нарахованої за порушення грошового зобовязання за договором, суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Обов`язок сплатити пеню передбачений п. 4.10 укладеного між сторонами договору. Відповідно до наданого позивачем розрахунку розмір пені за несвоєчасні розрахунки відповідача за поставлену електричну енергію за період з липня по жовтень 2023 року становить 26892,18 грн. Згідно із п. 96 ст. 1 ЗУ «Про ринок електричної енергії» учасник ринку електричної енергії (далі - учасник ринку) - виробник, електропостачальник, трейдер, оператор системи передачі, оператор системи розподілу, оператор малої системи розподілу, оператор ринку, гарантований покупець, оператор установки зберігання енергії та споживач, які провадять свою діяльність на ринку електричної енергії в порядку, передбаченому цим Законом. Відтак, [PERSON] та ТОВ «Полтавваенергозбут» є учасниками ринку електричної енергії. Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг постановою від 25.02.2022 №332 «Про забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії на період дії в Україні воєнного стану» надано настанови учасникам ринку електричної енергії, які є обов`язковими для застосування. Так, пунктом 5 вказаної постанови (доповненим згідно постанови НКРЕКП від 27.02.2022 №333) рекомендовано учасникам ринку електричної енергії на період дії особливого періоду зупинити нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до ЗУ «Про ринок електричної енергії». Підпунктом 16 пункту 1 постанови №332 (в редакції станом на час звернення позивача до суду із позовом) визначено зупинити нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до ЗУ «Про ринок електричної енергії» між учасниками ринку електричної енергіїна період воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування. Відповідна постанова у вказаній частині не визнана недійсною в установленому порядку. Юридична сила вказаної постанови НКРЕКП, якою надано вказівку про зупинення нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених відповідними договорами, для всіх учасників ринку електричної енергії, у період оголошення воєнного стану була предметом розгляду Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у справі № 911/1359/22. За наслідками розгляду вказаної справи Верховний Суд у постанові від 19.04.2024 висловив правову позицію, що з урахування дії на території України воєнного стану, для учасників ринку електричної енергії, якими укладено типові договори відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» та постанов НКРЕКП, п. 5 Постанови НКРЕКП від 25.02.2022 № 332 - це бажана з точки зору держави модель поведінки, яка має обов`язковий характер для учасників ринку електричної енергії. Пп. 16 п. 1 Постанови НКРЕКП від 25.02.2022 № 332 - це імперативна норма, якою держава вказала учасниками ринку електричної енергії, що на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування зупиняється нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії». Об`єднана палата дішла висновку про те, що рішення Регулятора щодо порядку застосування норм про відповідальність учасників на ринку електроенергії не суперечать нормам ЦК України та ГК України про відповідальність у договірних відносинах з огляду на те, що Регулятор в силу Закону наділений повноваженнями унормовувати договірні відносини суб`єктів господарювання, що проводять свою діяльність у сфері енергетики, у тому числі в частині відповідальності за невиконання (неналежне виконання) договірних зобов`язань на ринку електричної енергії. При цьому Об`єднана палата наголосила на тому, що такі рішення Регулятора не скасовують встановлену нормами ЦК України та ГК України відповідальність за порушення договірних зобов`язань для учасників ринку електроенергії, та не встановлюють мораторію для застосування цієї відповідальності, позаяк Регулятор, який наділений повноваженнями нормативного регулювання договірних відносин на ринку електроенергії, з метою забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії, під час особливого періоду, в межах наданих йому Законом повноважень тимчасово зупинив нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», між учасниками ринку електричної енергії. Із зазначених підстав суд відхиляє доводи позивача про необов`язковість виконання рішень Регулятора споживачами, які не є учасниками оптового енергетичного ринку. З огляду на викладене, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення вимог про стягнення пені за прострочення розрахунків за укладеним між [PERSON] та ТОВ «Полтаваенергозбут» договором про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством від 04.01.2022 № 5220013 за період з липня по жовтень 2023 року. Щодо клопотання позивача про застосування положення ч. 10 ст. 265 ЦПК України. Згідно з ч. 10 ст. 265 ЦПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Застосування вказаної норми є правом, а не обов`язком суду. Позивач не надав суду достатніх та переконливих обґрунтувань для застосування ч. 10 ст. 265 ЦПК України, а тому у задоволенні цього клопотання слід відмовити. Виходячи з вищевикладеного, суд розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Як вбачається із матеріалів справи, позивачем при поданні позовної заяви сплачений судовий збір в сумі 1651,69 грн, що підтверджується квитанцією № 9ВSD-44UY-37ME від 22.03.2024. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги були зменшені позивачем. Сума судового збору, що підлягала сплаті мала становити 1211,20 грн. Пунктом 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Враховуючи наведене, суд роз`яснює позивачу право на звернення до суду із відповідним клопотання про повернення судового збору, сплаченого при поданні позову в більшому розмірі, ніж встановлено законом, в сумі 440,49 грн. Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, то понесені судові витрати за подання позовної заяви відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 365,14 грн. (11769,75 х1211,20 : 39040,81 = 365,14), що пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial