Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-27 00:00:00

Позивачка 10.04.2024 засобами поштового листування звернулася до суду із вказаною позовною заявою, просить стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання повнолітньої доньки, що продовжує навчання, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи стягнення з дати подання позову до суду і до закінчення дочкою навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років. За змістом позову сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 21.09.2002 по 01.10.2009, мають спільну дитину доньку [PERSON] [INFO] , яка досягла повноліття, проживає із матір`ю та перебуває на її утриманні. Так, [PERSON] навчається, є студенткою 1 курсу Запорізького національного університету, факультету соціальної педагогіки та психології денної форми навчання (держбюджет), термін навчання з 2023 по 2027 роки. Оскільки [PERSON] навчається на денній формі навчання, вона не має змоги процевлаштуватись, отримувати заробіток. Позивачка вказує, що самостійно не в змозі утримувати дитину, оскільки її дохід як ФОП, що на деякий період надає послуги БО «Благодійний фонд «Посмішка ЮА» є тимчасовим доходом, інших видів доходу вона не має, спрогнозувати доходи в подальшому наразі неможливо, проте донька потребує утримання до закінчення навчання. Зауважує, що сплачує комунальні платежі та несе інші типові для кожної людини соціально-побутові витрати. Дочка потребує матеріальної допомоги для продовження навчання, а саме, є потреба в купівлі відповідної техніки, канцелярського приладдя, забезпечення відповідних сум на транспортні витрати до місця навчання, її харчування, витрати на одяг, взуття та забезпечення щорічного її лікування та оздоровлення, що підтверджується відповідними медичними документами та документами щодо інших витрат (додаються). Дочка потребує матеріальної допомоги як для навчання, так і для лікування й оздоровлення відповідно до виявлених захворювань та наявних медичних виписок та консультативних висновків лікарів. Позивачка стверджує що, оскільки дочка після розлучення з чоловіком весь час проживала з нею, то всі витрати на її утримання, виховання та лікування покладалися на неї, чоловік до повноліття дитини сплачував аліменти відповідно до рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21.08.2009 по справі №2-2440/09, інколи приїздив до дитини, допомагав матеріально. Відповідач, по закінченню виплати аліментів до повноліття дочки, участі в житті дитини не приймає і матеріальної допомоги на утримання доньки на період її навчання не пропонував і наразі не надає. Відповідач є працездатним, працює в органах Служби безпеки України, що свідчить про його задовільний стан здоров`я та наявність стабільного доходу у вигляді заробітної плати та інших відомчих виплат. Враховуючи наведене, із посиланням на ст. 3, 15, 16 ЦК України, 3, 7, 15, 141, 157, 199-200 СК України, оскільки відповідач є працездатним, отримує дохід, має здатність сплачувати аліменти на повнолітню дитину, яка потребує матеріальної допомоги, в позасудовому порядку її не надає, позивачка просить задовольнити позов. Ухвалою судді від 16.04.2024 постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження по справі, проводити її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Визначено відповідачу 15-денний строк із дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Роз`яснено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК України). Згідно з ч.1 ст.193 ЦПК України у строк для подання відзиву відповідач має право пред`явити зустрічний позов. 28.05.2024 через систему «Електронний суд» від представника відповідача адвоката Балики П.О. надійшов відзив, за змістом якого він просить відмовити в задоволенні позовних вимог, прийняти рішення про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання повнолітньої доньки, що продовжує навчання, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/12 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи стягнення з дати подання позову до суду і до закінчення дочкою навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років. За приписами ст.121-127 ЦПК України суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню цивільного судочинства. Строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати. Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу. Суд зауважує, що, враховуючи зміст ухвали суду від 16.04.2024 (щодо встановлення строків на подання відзиву), отримання представником позивача засобами електронного листування копії позовної заяви з додатками 23.05.2024, наведене представником відповідача мотивування пропуску встановленого строку, незначний пропуск визначеного судом процесуального строку, суд вважає обґрунтованим клопотання про поновлення процесуального строку на подання відзиву, та постановляє ухвалу про продовження процесуального строку на подання стороною відповідача відзиву на позовну заяву. Так, за змістом відзиву позовні вимоги відповідач визнає частково. Стверджує, що до досягнення повноліття дитиною стабільно сплачував аліменти і не ухилявся від свого обов`язку утримувати свою дитину. Згоден допомагати своїй доньки матеріально у розмірі 1/12 частки від свого доходу щомісяця й до моменту подання позову відповідач надавав таку допомогу. На даний час відповідач не має можливості сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дитини у розмірі 1/4 частки від свого доходу з огляду на те, що повнолітня донька [PERSON] навчається на бюджетній основі, не сплачує кошти за навчання, витрат на найм житла не несе. Позовні вимоги щодо стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, позивачкою в тому числі обґрунтовуються потребою доньки в лікуванні та оздоровленні. 28.05.2011 відповідач зареєстрував шлюб із [PERSON] , від вказаного шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . Дружина відповідача [PERSON] є інвалідом 3 групи, не працює та отримує лише пенсію по інвалідності. У зв`язку із збройною агресією РФ проти України дружина відповідача разом із сином є внутрішньо переміщеними особами, тимчасово проживають у Вінницькій області. Неповнолітній син відповідача також потребує матеріальної допомоги на лікування. Крім того, для своїх непрацездатних батьків відповідач є годувальником, оскільки вони обидва є пенсіонерами, розмір їх пенсій є мінімальним, і прожити на неї двом літнім людям, які в силу віку та стану здоров`я витрачають основну її частину на ліки є неможливим. Тому значна частина доходів відповідача, що він отримує, йде на забезпечення належних умов проживання його дружини, неповнолітнього сина та батьків. Вказані обставини мають істотне значення для визначення розміру аліментів. Сторона позивача просить суд врахувати зазначені вище обставини та з посиланням на ст. 182, 199, 200 СК України, ст. 178 ЦПК України просить прийняти відповідне рішення. Ухвалою суду від. 04.11.2024 постановлено в порядку витребування доказів зобов`язати Головне управління Державної податкової служби у Запорізькій області надати до суду довідку про доходи відносно [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] за період з 01.01.2023 по час надання відповіді за даними з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми доходів. 06.12.2024 на виконання ухвали суду надійшла відповідь Головне управління Державної податкової служби у Запорізькій області. У судовому засіданні сторона позивача підтримала заявлені позовні вимоги на підстави доводів, наведених у позовній заяві. Наголосила, що в позасудовому порядку сторонами не досягнуто згоди. Сторона відповідача в судовому засіданні підтримала відзив на позовну заяву. Представниця відповідача також наголошувала на особливостях доказування у справах даної категорії, зокрема, стверджувала, що доведення платоспроможності відповідача покладено на сторону позивача. Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] 07.06.2024 надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, просить задовольнити позовні вимоги. З урахуванням думки учасників справи, неявка третьої особи не перешкоджає розгляду справи. Підстав для відкладення розгляду справи або оголошення перерви у судовому розгляді відповідно до вимог ст.223, 240 ЦПК України судом не встановлено. Зустрічної позовної заяви та інших заяв по суті справи сторонами подано не було. Інших процесуальних дій у справі судом вчинено не було, відповідні клопотання не заявлено. За приписами ч.1 ст.279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розглянувши позовну заяву, дослідивши письмові докази, вислухавши пояснення учасників справи, суд встановив фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, які склалися між сторонами, та дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Так, відповідно до засвідченої копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого Запорізьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану Запорізького обласного управління юстиції 21.09.2002, між сторонами у справі 21.09.2002 укладено шлюб, зареєстрований вказаним відділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис №1101. Шлюб розірвано 01.10.2009, що підтверджено засвідченою копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції. Згідно з наданою у додатках до позовної заяви засвідченою копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , сторони мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] , яка на час звернення до суду (позовна заява надіслана 10.04.2024 засобами поштового листування) досягла повноліття, перебуває на утриманні позивачки, з якою вона зареєстрована за однією адресою (довідка про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру №503657-2020 від 28.07.2020) з 24.09.2009. Вказані обставини не заеречується стороною відповідача. Відповідно до рішення Комунарського районного суду м.Запоріжжя у цивільній справі №2-2440/09 від 21.08.2009, яке набрало законної сили 01.09.2009, ухвалено позов задовольнити, стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття, починаючи з 18.05.2009. За даними довідки (засвідчена копія досліджена судом) №223 від 06.02.2024, виданої деканом факультету соціальної педагогіки та психології Запорізького національного університету Притуляк А.І. дійсно є студенткою першого курсу факультету соціальної педагогіки та психології денної форми навчання вказаного закладу, держбюджет, навчання триває з 2023 по 2027. В якості доказів також долучено копію студентського квитка [PERSON] серії АР №14522140. На підтвердження стану здоров`я [PERSON] судом досліджено надані в копіях рекомендації лікаря-гастроентеролога; консультаційних висновок КНП «Міська лікарня №8» від 19.02.2024, виписку із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого КНП «Центр первинно медико-санітарної допомоги №2» від лютого 2024; консультативні висновки «Люксоптика» та посадочні документи для проїзду. Також стороною позивача долучено акт здачі-приймання робіт (надання) послуг №РIN_ВНА-31-1 від 31.01.2024 товарні чеки на придбання одягу та канцелярського приладдя. Відповідно до засвідченої копії довідки, долученої представником позивачки, а саме відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору від 25.11.2024 [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , отримує дохід як самозайнята особа за період з 01.01.2024 по 30.09.2024, що становить 273\~252,06 гривні. Задовольняючи позов частково, суд виходить з таких нормативних положень чинного законодавства. За загальним правилом ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених ч.2 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. За змістом ч.10 ст.7 СК України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Способи захисту сімейних прав та інтересів визначені у ч.2 ст.18 СК України. Згідно з ч.1,3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За приписами ст.76 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків. Згідно з положеннями ч.1,5,6,7 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Особливостей доказування у даній категорії справ (стосовно доведення стороною позивача можливості у відповідача сплачувати аліменти) чинним законодавством не передбачено, а доводи сторони відповідача в цій частині не є належним чином обгрнутованими. Як врегульовано ч.1 ст.213, ч.2 ст.229 ЦПК України, суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі. Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення. Правила оцінки доказів чітко передбачені у ст.89 ЦПК України. Відповідно до приписів ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно з положеннями ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. При цьому, згідно з нормою ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч.1,2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Так, судом встановлено та не заперечується сторонами, що відповідач на виконання судового рішення сплачував аліменти на утримання доньки [PERSON] до повноліття дитини. Відповідно до відповіді на ухвалу суду про витребування доказів від 04.11.2024 щодо отримання відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору з період з 1 кварталу 2023 року по 3 квартал 2024 року відносно [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , відсутня інформація про доходи. Проте, як зазначено позивачкою та визнається відповідачем, останній дійсно є співробітником СБУ. Позивачкою в якості доказів долучено звіт про здійснення відрахування та виплат Службою безпеки України відносно [PERSON] на підставі рішення суду про стягнення аліментів, датований 2015 роком. Крім того, в якості доказу для продовження відповідачу строку на подання відзиву, до справи долучено посвідчення про відрядження [PERSON] , видане Службою безпеки України в період з 28.03.2024. Крім того, й за змістом відзиву не заперечується вказана обставина, що відповідач має постійний дохід. Доказів непрацездатності відповідача суду не надано. Суд приймає до уваги зазначені у відзиві твердження з приводу перебування на утриманні відповідача - дружини [PERSON] та малолітнього сина [PERSON] , що підтверджується доданими до відзиву доказами, а саме, копією свідоцтва про шлюб, укладеного 28.11.2011 між відповідачем та [PERSON] , [INFO] серії [NUMBER] ; копією свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] ; пенсійним посвідченням [PERSON] серії [NUMBER] ; довідкою про доходи [PERSON] № [NUMBER] довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 06.11.2023 №509-5003024438, виданої відносно [PERSON] , довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 06.11.2023 №509-5003024450, виданої відносно [PERSON] . Проте, твердження сторони відповідача про перебування на утриманні батьків, які є пенсіонерами, не підтверджено належними доказами, оскільки на підтвердження зазначених обставин долучено лише пенсійні посвідчення, що не є самстійним свідченням на користь даного факту. Із врахуванням наведених норм та встановлених фактичних обставин справи, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] , яка досягла повноліття, перебуває на утриманні матері (позивачки), потребує матеріальної допомоги, оскільки навчається на денній формі навчання у вищому навчальному закладі, не працевлаштована, має право отримувати аліменти на своє утримання на час навчання для задоволення потреб та достатнього життєвого рівня, але не пізніше граничного віку, визначеного положеннями сімейного законодавства. При визначенні розміру аліментів, що підлягає стягненню з відповідача, судом, перш за все, враховується його законодавчо передбачений обов`язок по утриманню дитини та прожитковий мінімум для працездатних осіб, закріплений ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», який становить 3 028,00 гривень. Відповідно до положень ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, судом враховані відповідні правові висновки, висловлені у постановах Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі №635/1139/17, провадження № 61-350св17, від 13.04.2021 у справі №308/4214/18, провадження № 61-16005св20. Згідно з роз`ясненнями, наведеними у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Так, стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох сторін з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. З урахуванням наявних доказів, встановлених фактичних обставин справи, рівного обов`язку батьків з утримання дитини, перебуванні на утриманні у відповідача інших осіб, суд, визначаючи частку аліментів, дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру аліментів, заявлених позивачкою, та стягнення з відповідача аліментів на користь позивачки на утримання повнолітньої доньки у розмірі 1/6 частини від доходу (заробітку), щомісячно, з 10.04.2024 до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років за умови продовження навчання. За змістом ст.201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми, зокрема, ст. 191 цього Кодексу. Так, відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тому вони підлягають стягненню саме з 10.04.2024 (дата подання позовної заяви до суду засобами поштового листування). Відповідно, за результатами розгляду справи, суд задовольняє частково заявлений позов, у задоволенні іншої частини судом встановлено підстави для відмови. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. За змістом ст.141 ЦПК України суд стягує із відповідача в дохід держави судовий збір у сумі 1 211,20 гривень, від сплати яких позивачка на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 ст. Закону України «Про судовий збір» була звільнена при пред`явленні позову до суду.

Outcome: partial