Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, вказуючи на те, що 26 травня 2021 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб від якого в них народилася дочка - [PERSON] , [INFO] , яка проживає з ним. Спочатку у них були хороші сімейні відносини, однак, вони вже довгий час не бачилися, тому відвикли один від одного, перестали розуміти один одного, припинили шлюбні стосунки, проживають окремо. З відповідачкою не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх відносин, втратили почуття любові. У січні 2023 року, після повернення з роботи, він виявив, що дружина покинула малолітню дочку, заливши її на його матір, а сама поїхала за кордон з іншим чоловіком. Нещодавно він дізнався про намір відповідачки виїхати на постійне місце проживання в іншу країну. Відповідачка не виконує належно своїх батьківських обов`язків, зовсім не цікавиться життям своєї дочки, не забезпечує її матеріально. Натомість цим він займається самостійно. Він з дочкою разом проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідачка не бажає проживати з ними, оскільки планує перебратися на постійне місце проживання за кордон, що фактично призвело до подання цього позову. Зазначені обставини підтверджується наданим до позову актом обстеження умов проживання, виданим посадовими особами служби у справах дітей. Просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою; визначити місце проживання малолітньої дитини - [PERSON] [INFO] разом з батьком [PERSON] , [INFO] , як основним та єдиним утримувачем, та таким, що самостійно виховує та утримує дитину за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ухвали судді від 13.01.2025 року по справі відкрито провадження у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує та просить задовольнити. Від відповідачки до суду 21.01.2025р. надійшов відзив на позов в якому остання зазначила, що зазначене відповідачем у позові твердження, що вона нібито покинула дочку, абсолютно не відповідають дійсності, оскільки вона попереджувала позивача про намір поїхати за кордон, однак позивач не рахувався з її думкою та її прагненням до кар`єрного зростання, тому її поїздка стала до нього неочікуваною. Перед від`їздом вона попередила його матір, що їде та залишає дитину з нею. Крім того, позивач має стабільний високий рівень доходу, що дозволяє йому повністю забезпечувати всі потреби дитини, включаючи проживання, харчування, освіту та медичні витрати. Він здатний надати дочці всі матеріальні ресурси і тому її фінансова підтримка в цьому контексті не є критично важливою, що підтверджується довідкою про доходи позивача. На даний момент вона знаходиться на етапі планування переїзду за кордон з метою побудови професійної кар`єри та створення нового життя. Станом на сьогодні в неї нова сім`я і новий чоловік, з яким вона вже живе разом, забрати дочку до себе не може, однак, не зважаючи на відстань, вона завжди буде підтримувати зв`язок з дочкою і дбати про її добробут. Тому, вона не заперечує, щоб дочка проживала з позивачем. Примирення та збереження шлюбу між ним неможливе. Позовні вимоги визнає, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON] , стягнути з неї половину судового збору та розглянути справу у її відсутність. Від представника служби у справах дітей Бориславської міської ради в особі начальника служби у справах дітей - Подставек Г. надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують та визнають. Оскільки від сторін у справі надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 26 травня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб у Бориславському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис №41 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] ). Від даного шлюбу сторони мають дочку - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). З Довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні від 26.12.2024 року вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Згідно з витягу з реєстру територіальної громади від 05.11.2024 року - [PERSON] [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Суду представлений акт обстеження умов проживання від 08.01.2025, складений посадовими особами служби у справах дітей виконавчого комітету Бориславської міської ради, в якому вказано, що дитина [PERSON] [INFO] , проживає з татом [PERSON] , [INFO] , за адресою [ADDRESS] . Для виховання та розвитку дитини створено такі умови: дитина має окреме спальне ліжечко для сну, шафу для одягу. Стосунки традиції сім`ї - батько один виховує дочку, мати з сім`єю не проживає, життям дочки не цікавиться, не дбає про неї. Станом на 08.01.2025 року комісією встановлено, що [PERSON] проживає разом з батьком [PERSON] за вищевказаною адресою. З наданої довідки №46 від 31 жовтня 2024 року за підписом лікаря [PERSON] вбачається, що [PERSON] , [INFO] є батьком [PERSON] [INFO] , приймає активну участь у піклуванні за здоров`ям дитини, супроводжує дитину при візитах до лікаря, планових відвідуваннях та під час захворювань. Виконує усі призначення та рекомендації лікаря. Суду також представлений висновок практичного психолога [PERSON] за результатами психологічного дослідження №2501/21-1 від 21.01.2025 року в якому вказано, що з метою збереження ментального здоров`я [PERSON] , запобігання психологічної травматизації, виникненню в малолітньої дитини невротичних розладів і деформацій особистості, яка перебуває на стадії формування, рекомендується визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] на користь батька [PERSON] . Для профілактики психологічного стану Ані рекомендується пройти курс психопрофілактичних занять. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Як встановлено, сторони припинили сімейно-шлюбні, родина розпалась остаточно і у подальшому збережена бути не може. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідачка визнала позовні вимоги, суд вважає неможливим в подальшому зберегти сім`ю, оскільки шлюб сторін носить формальний характер, а тому повинен бути розірваний. Відповідно до частин першої, другої статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками. У справі «Хант проти України» вказано, що права дитини мають перевагу над правами батьків. Так, 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому йдеться визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благонадійним. У всіх рішеннях, що стосується дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Аналіз вищезазначених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків витікає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, і у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Частиною 5 ст.19 СК України передбачено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд, оцінивши обставини справи, приходить до висновку, що позивачем надано суду достатньо доказів, що підтверджують свідоме ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов`язків та її небажання виховувати дитину, що остання сама підтверджує у наданому відзиву на позов де зазначає, що має іншого чоловіка, планує виїхати за кордон, і визнає, що дитина перебуває на вихованні та утриманні батька, в зв`язку з чим, позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються з суми сплаченого позивачем судового збору в розмірі 2422 грн. 40 коп.

Outcome: approved