Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-23 00:00:00

[PERSON] (далі за текстом - позивач) в особі свого представника - адвоката Незвіського Д. Я. звернувся до суду із позовом, у якому просить визнати автомобіль марки «FORD» моделі «ECOSPORT», 2018 року випуску, VIN-код № [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , спільним сумісним майном позивача та [PERSON] (далі за текстом - відповідач) з рівними частками кожного (по 1/2), в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя виділити у натурі відповідачу зазначений автомобіль та стягнути з відповідача на його користь грошову компенсацію половини (1/2) вартості автомобіля у розмірі 250 200 гривень, а також вирішити питання розподілу судових витрат. В обґрунтування позову покликається на те, що сторони з 20.08.2013 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровськ від 02.04.2020 року у цивільній справі № 201/1919/20. В жовтні 2019 року, в період шлюбу сторін, за спільні кошти та в інтересах сім`ї сторін, сторонами (на той час подружжям) було придбано легковий автомобіль марки «FORD» моделі «ECOSPORT», 2018 року випуску, VIN-код № [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , який зареєстровано за відповідачем. В грудні 2023 року позивач через свого представника звернувся до відповідача з пропозицією досудового врегулювання спору щодо поділу спірного автомобіля шляхом сплати відповідачем половини ринкової вартості спірного автомобіля, проте, відповідач на дану пропозицію відповіді не надала. Така поведінка відповідача розцінюється позивачем як невизнання права власності на частку у спільному сумісному майні. Станом на час звернення позивача до суду спірний автомобіль перебуває у користуванні відповідача, технічний паспорт та інші правовстановлюючі документи на зазначений автомобіль та ключі від автомобіля також знаходяться у відповідача, позивач доступу до спірного автомобіля не має, не користується та не розпоряджається ним. Відповідно до інформації з відкритих джерел, а саме сайтів продажу автомобілів, станом на липень 2024 року орієнтовна вартість такого автомобіля становить в середньому 12 000 доларів США, що станом на день пред`явлення позову еквівалентно близько 500 400 гривень. У зв`язку із наведеним, відповідно до вимог Сімейного кодексу України, позивач позов задовольнити та вирішити питання судових витрат. Представник відповідача - адвокат Вакуленко Д. О. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що заявлена позивачем вимога про визнання спірного автомобіля спільним сумісним майном сторін з рівними частками кожного (по 1/2 частки) не може бути задоволена, оскільки вона не потребує додаткового визнання в судовому порядку оскільки зазначені обставини ніколи не заперечувалися відповідачем. Крім того, представник відповідача звернув увагу суду на те, що у провадженні Подільського районного суду міста Києва перебувала цивільна справа № 758/4566/23 за позовом відповідача до позивача, про поділ спільного майна подружжя, в якій предметом судового розгляду був поділ всього спільного майна подружжя за час перебування в шлюбі, а тому, заявлені позивачем в даній справі позовні вимоги повинні були розглядатися в межах справи № 758/4566/23. Ухвалою суду від 08.08.2024 року було відкрито провадження у справі, прийнято рішення про здійснення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 13.09.2024 року задоволено клопотання представника позивача про призначення судової транспортно-товарознавчої експертизи, призначено у справі судову транспортно-товарознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України. На вирішення експерта поставлено наступні питання: яка ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) автомобіля до автомобіля марки «FORD» моделі «ECOSPORT», 2018 року випуску, номерний знак [NUMBER] , VIN-код [NUMBER] на дату проведення експертизи (оцінки)? 02.01.2025 року до суду від Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України надійшов висновок експерта від 31.12.2024 року № СЕ-19/111-24/59933-АВ за результатами проведеної судової транспортно-товарознавчої експертизи у цивільній справі № 758/9645/24. У судовому засіданні представник позивача підтримав позов повністю, просив задовольнити позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, та з урахуванням висновку експерта від 31.12.2024 року. У судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення позовної вимоги про визнання спірного автомобіля спільною сумісною власністю подружжя, проти задоволення позовних вимог в іншій частині, а саме щодо стягнення на користь позивача грошової компенсації половини (1/2) вартості автомобіля у розмірі 250 200 гривень - не заперечував. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що сторони з 20.08.2013 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровськ від 02.04.2020 року у цивільній справі № 201/1919/20. За час перебування у шлюбі сторони укладали правочини в інтересах сім`ї за спільні кошти подружжя на придбання майна, одержували доходи, будь-яких домовленостей щодо володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності не було встановлено, у зв`язку із чим сторони мають рівні права на нього, а тому в останніх виникли спірні правовідносини відносно об`єктів спільної сумісної власності. Позивач просить визнати спірний автомобіль спільним сумісним майном сторін з рівними частками кожного, а також в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя виділити у натурі відповідачу зазначений автомобіль та стягнути з відповідача на його користь грошову компенсацію 1/2 вартості автомобіля Як вбачається з відповіді Головного сервісного центру МВС від 05.12.2023 року №31/2248A3-27846-2023, спірний автомобіль зареєстровано 22.10.2019 року в ТСЦ 8045 за відповідачем. Відповідач визнає факт, що спірний автомобіль був набутий за час перебування сторін у шлюбних відносинах, а відтак, дана обставини не підлягає доказуванню у відповідності до ст. 82 ЦПК України. Відповідно до позовної заяви, вартість спірного автомобіля визначена позивачем у розмірі 504 000 гривень на підставі відкритих даних, отриманих з вебсайтів, на яких розміщуються оголошення з продажу автомобілів. Згідно з висновком експерта від 31.12.2024 року № СЕ-19/111-24/59933-АВ за результатами проведеної судової транспортно-товарознавчої експертизи у цивільній справі № 758/9645/24, який надійшов до суду від Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) до спірного автомобіля транспортного засобу, станом на дату проведення експертизи, 30.11.2024 року, становить 515 610 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжя за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, хвороба, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми тощо) самостійного заробітку(доходу). Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Отже, аналізуючи наведені вище норми суд прийшов до переконання про те, що діє презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Зазначений правовий висновок викладений, зокрема, у Постанові Верховного Суду України від 24.05.2017 у справі № 6-843цс17, постановах Верховного Суду 25.02.2021 у справі №335/10739/17, від 06.02.2018 у справі № 235/9895/15-ц, від 05.04.2018 у справі № 404/1515/16-ц та у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18). Як зазначено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 19.10.2021 у справі № 521/1695/18, критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя. Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідно до постанови Верховного Суду від 22.01.2020 у справі № 711/2302/18, якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя. Заінтересована особа може довести, що майно придбане нею у шлюбі, але за її особисті кошти. У цьому разі презумпція права спільної сумісної власності на це майно буде спростована. Якщо ж заява одного з подружжя, про те, що річ була куплена на її особисті кошти не буде належним чином підтверджена, презумпція права спільної сумісної власності подружжя залишиться непохитною. Таким чином, тягар доказування у справах цієї категорії покладено на того із подружжя, хто заперечує проти визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Разом із тим, згідно з ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічна норма міститься в ч. 1 ст. 81 ЦПК України. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Повертаючись до матеріалів справ суд зазначає, що відповідач не спростовує презумпцію спільності сумісної власності майна подружжя та визнає ті обставини, що спірне майно придбано за час перебування сторін у шлюбних відносинах за спільні кошти колишнього подружжя та є їх спільною сумісною власністю. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що спірний автомобіль необхідно визнати об`єктом спільної сумісної власності подружжя. З огляду на те, що автомобіль за своїми технічним характеристиками є неподільною річчю, в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя необхідно визнати право власності відповідача на спірний автомобіль та стягнути з відповідача грошову компенсацію за 1/2 частини вартості спірного автомобіля. Відповідно до висновку експерта за результатами призначеної судом судової транспортно-товарознавчої експертизи, ринкова вартість спірного автомобіля становить 515 610 гривень. Разом з тим, оскільки позивачем не подавалась заява про збільшення позовних вимог, а суд згідно з ч. 2. ст. 264 ЦПК України при ухваленні рішення не може виходити за межі позовних вимог, розмір грошової компенсації суд визначає, виходячи із зазначеної позивачем у позовній заяві вартості спірного автомобіля. Будь-яких інших фактичних обставин, які б мали значення для правильного вирішення спору між сторонами суд не встановив. У зв`язку із наведеним, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити у повному обсязі, а саме визнати спірний автомобіль спільною сумісною власністю позивача та відповідача, в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя, визнати за відповідачем право власності на спірний автомобіль та стягнути з відповідача на користь позивача грошову компенсацію за 1/2 частину спірного автомобіля у розмірі 250 200 гривень. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суд сплачено судовий збір у розмірі 2 502 гривень, що підтверджується квитанцією № 9423-3275-5185-6440 від 31.07.2024 року, яка міститься в матеріалах справи, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 502 гривні.

Outcome: approved