Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-27 00:00:00

Представник позивача 20.08.2024 звернувся до суду з позовною заявою до відповідача та просив: визначити [PERSON] , [INFO] , особистий номер [NUMBER] , який проживає в [ADDRESS] спосіб та порядок участі у спілкуванні та вихованні дочки [PERSON] за наступним графіком: спілкування по телефону або з допомогою відеозв`язку щоденно протягом часу з 19:00 до 21:00, але не менше однієї години, крім днів коли [PERSON] особисто зустрічається з донькою; спілкування у день народження доньки, [INFO] по телефону або за допомогою відеозв`язку протягом дня, але не менше однієї години, крім випадків, коли батько - [PERSON] особисто бере участь у святкуванні дня народження дочки; спільного святкування дня народження дочки, [INFO] у разі перебування батька - [PERSON] на території України; спільного святкування з дочкою дня народження батька, [INFO] у разі перебування [PERSON] на території України; супроводу доньки до школи, індивідуальних занять, секцій, гуртків та із школи, індивідуальних занять, секцій, гуртків до місця проживання доньки чи батька на території України; спільного проведення вихідних днів у разі перебування батька [PERSON] на території України, але не менше чотирьох вихідних днів на місяць з можливістю ночівлі за місцем проживання батька на території України, без дозволу матері; спільного проведення офіційних святкових днів України або Грузії за домовленістю з матір`ю, у разі перебування батька - [PERSON] на території України з можливістю ночівлі дочки за місцем проживання батька на території України, без присутності матері; спільного відпочинку з дочкою, без присутності матері за межами України, не менше 2 разів на рік (в період літніх канікул протягом трьох тижнів, в період весняних, осінніх, зимових канікул протягом тижня); зобов`язати [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , особистий номер [NUMBER] не чинити [PERSON] перешкод у спілкуванні та побаченні з дочкою [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 21 Договору між Україною та Республікою Грузія «Про взаємну допомогу та правові відносини у цивільних та кримінальних справах», який набув чинності 05.11.1996, якщо даний Договір не встановлює іншого, суди кожної з Договірних Сторін компетентні розглядати цивільні справи, якщо відповідач має на її території місце проживання. Згідно до відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру №751261 від 22.08.2024 відповідач зареєстрована в [ADDRESS] ( а.с.40). 22.08.2024 відкрито провадження, призначено підготовче судове засідання в загальному позовному провадженні. 08.10.2024 до суду надійшов відзив представника відповідача [PERSON] відповідно до якого зазначено про те, що у 2015 році відповідач повернулась на територію України, за згодою позивача. Вказала, що відповідач заперечує щодо перешкод у спілкуванні з дитиною. Відповідач створювала усі необхідні умови для спілкування дитини з батьком, але дитина відмовляється спілкуватись з батьком. Батько приїздив до дитини не частіше одного разу на рік, з початку військових дій, не приїздив. Під час тимчасового перебування відповідача з дитиною у Італії батько обмежився порадами що робити і куди їхати. Донька батька не пам`ятає, вважає чужою людиною. Відповідач створила сім`ю і донька вважає батьком іншу людину, матеріально забезпечена, відвідує школу, характеризується позитивно. Представник відповідача просила відмовити у задоволенні позовних вимог. 10.10.2024 до суду надійшла заява представника позивача [PERSON] відповідно до якої надано відповідь на відзив. Зазначено про те, що з 2015 року відповідач самостійно змінила місце проживання дитини, обмежила спілкування батька з дитиною, припинила відповідати на телефонні дзвінки та приховувала інформацію про місце перебування та навчання. Перед зверненням до суду відповідачу було надіслано лист з пропозицією досудового врегулювання спору, але відповідач не надала відповіді. У телефонній розмові представника позивача відповідач заперечувала обговорювати питання участі батька у вихованні дитини, зазначила про проживання з донькою у Закарпатті. Побачення з дитиною були обмежені у зв`язку з карантинним заходами у 2019 році. Після вторгнення росії на територію України позивач неодноразово телефонував відповідачу та пропонував допомогу у виїзді за межі України та влаштування в Європі, Італії. З допомогою посла Грузії в Італії допоміг відповідачу разом з дочкою отримати документи на проживання. Відповідач відмовилась повідомити місце проживання в Італії. Документи одержувала через знайомих. Позивач надає кожні 2 місяці фінансову допомогу позивачу з донькою. Після повернення відповідача до України відповідач не повідомила місце проживання. Представник позивача зазначив про те, що позивач просить задовольнити вимогу про спільний відпочинок з дочкою у період шкільних канікул, за місцем проживання батька, створення відповідачкою іншої сім`ї не є підставою для порушення прав батька. До заперечень на відзив додано інформацію про перекази коштів та фотографії. В підготовчому судовому засіданні 15.01.2025 справу призначено до розгляду. В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги, просили задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позовних вимог, зазначила про те, що не чинила перешкод батьку у спілкуванні з дитиною, вказала, що позивач не заперечував щодо переїзду дитини, з часом дитина втратила бажання спілкуватись з батьком, тому спілкування можливе лише за згодою дитини, без примусу. Представник відповідача заперечувала щодо задоволення позвних вимог, просила відмовити. [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що понад десять років не бачила та не спілкувалась з батьком, його не пам`ятає. Зазначила, що не бажає спілкуватись з застосуванням примусу, не бажає змінювати позицію під тиском. Відповідно до Висновку Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації від 22.01.2025, враховуючи думку дитини, третя особа прийшла до висновку що участь батька у вихованні та спілкуванні дитини недоцільно визначати. Заслухавши пояснення сторін, думку дитини, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] 15.06.2011 зареєстрували шлюб у Грузії, що підтверджується свідоцтвом про шлюб № [NUMBER] , після реєстрації шлюбу прізвища не змінено ( а.с.10). У шлюбі [PERSON] та [PERSON] на території Грузії [INFO] народилась донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження № [NUMBER] ( а.с.12). 26.07.2015 на території Грузії шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано про що видано свідоцтво № [NUMBER] ( а.с.11). Відповідно до довідки Агенства обслуговування Міністерства внутрішніх справ Грузії №330651210995094 від 18.07.2024, за даними інформаційно-аналітичного департаменту Міністерства внутрішніх справ Грузії [PERSON] , [INFO] , особистий номер [NUMBER] , що проживає у [ADDRESS] не є судимий та не перебуває в розшуку ( а.с.17). Згідно з довідкою ТОВ «Центр психічного здоров`я та превенції наркоманії» про наркологічний облік №NT-43799/-7/24 від 19.07.2024 Форми №2, Грузія, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований у [ADDRESS] згідно з наявною базою даних у зв`язку з вживанням наркотиків або залежністю від них не зареєстрований на наркологічному обліку ( а.с.18). Згідно з довідкою ТОВ «Центр психіатричної допомоги та профілактики наркозалежності» №Nt-43811/-7/24 від 19.07.2024, Грузія, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований у [ADDRESS] згідно з наявною базою даних не перебуває на обліку в психіатричному-амбулаторному відділенні ( а.с.19). 23.05.2024 представник Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації у відповідь на звернення від 17.05.2024 представника позивача [PERSON] щодо визначення способів участі позивача у вихованні та спілкування з дитиною повідомила про неможливість вчинення дій, передбачених порядком у зв`язку з тим, що [PERSON] проживає у Грузії ( а.с.26-27). 08.07.2024 адвокат Адвокатського об`єднання «SmartLawPartners» , [PERSON] звернувся до [PERSON] та просив розглянути пропозицію про тривалість та періодичність спілкування [PERSON] з дочкою ( а.с. 28-29). Відповідно до ч.1 ст. 3 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України. Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Відповідно до ч.3 ст. 28 Договору між Україною та Республікою Грузія «Про взаємну допомогу та правові відносини у цивільних та кримінальних справах», який набув чинності 05.11.1996, якщо місце проживання будь-якого з батьків і дітей знаходиться на території другої Договірної Сторони, тоді правовідносини між ними визначаються законодавством Договірної Сторони, громадянином якої є дитина. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 3 Конвенції про права дитини, схваленою резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 21.12.1995, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно із ч.3 ст. 9 Конвенції про права дитини, схваленою резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 21.12.1995 року, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до ч.2 ст. 10 Конвенції про права дитини, схваленою резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 21.12.1995, дитина, батьки якої проживають у різних державах, має право підтримувати на регулярній основі, за виключенням особливих обставин, особисті відносини і прямі контакти з обома батьками. 3 цією метою і відповідно до зобов`язання Держав-учасниць за пунктом 2 статті 9 Держави-учасниці поважають право дитини та її батьків залишати будь-яку країну, включаючи власну, і повертатися в свою країну. Щодо права залишати будь-яку країну діють лише такі обмеження, які встановлені законом і необхідні для охорони державної безпеки, громадського порядку (order public), здоров`я чи моралі населення або прав і свобод інших осіб і сумісні з визнаними в цій Конвенції іншими правами. Згідно до ст. 12 Конвенції про права дитини, схваленою резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 21.12.1995, держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. 3 цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Відповідно до ст. 66 ЗУ «Про міжнародне приватне право», права та обов`язки батьків і дітей, крім випадків, передбачених статтями 67, 67-1, 67-4 цього Закону, визначаються особистим законом дитини або правом, яке має тісний зв`язок із відповідними відносинами і якщо воно є більш сприятливим для дитини. Відповідно до ст. 121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно із ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку,передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ст. 151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам и. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Згідно із ч. ч. 1-4 ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно із ст. 158 СК України, за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно до ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Відповідач в судовому засіданні пояснила, що не заперечує проти спілкування батька з дитиною, за згодою доньки. Позивач на запитання суду пояснив, що для спілкування з донькою з батьком потрібна її особиста згода. [PERSON] до позивача зверталась на Ви та вказала, що виховується в сім`ї з мамою та її чоловіком, якого вважає та називає своїм батьком, заперечувала проти спілкування з батьком. Оцінюючи пояснення сторін в сукупності з доказами, суд приходить до висновку про те, що батьки не чинять перешкод один одному у спілкуванні з дитиною, відтак, суд приходить до висновку про те, що відновлення відносин та емоційного контакту малолітньої дитини з її батьком можливе за заявленим способом захисту прав позивача, внаступним чином: спілкування по телефону або з допомогою відеозв`язку щоденно протягом часу з 19:00 до 21:00, але не менше однієї години, крім днів коли [PERSON] особисто зустрічається з донькою, за згодою дитини; спілкування у день народження доньки, [INFO] по телефону або за допомогою відеозв`язку протягом дня, за згодою дитини; спільного святкування дня народження дочки, [INFO] у разі перебування батька - [PERSON] на території України, за згодою дитини; спільного святкування з дочкою дня народження батька, [INFO] у разі перебування [PERSON] на території України, за згодою дитини, за попередньою домовленістю з матір`ю; спільного проведення вихідних днів у разі перебування батька [PERSON] на території України, за згодою дитини, за попередньою домовленістю з матір`ю; спільного проведення офіційних святкових днів України або Грузії за згодою дитини, за домовленістю з матір`ю, у разі перебування батька - [PERSON] на території України; спільного відпочинку з дочкою, за попередньою домовленістю з матір`ю, за згодою дитини, в межах України двічі на рік в період канікул. З огляду на конфліктні відносини сторін, наявність у дитини подвійного громадянство, військовий стан в Україні, ті обставини, що батько проживає за межами території України, суд не вбачає підстав для задоволення вимог щодо виїзду дитини за кордон без згоди матері та без присутності матері. У задоволенні позовних вимог щодо зобов`язання [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] не чинити [PERSON] перешкод у спілкуванні та побаченні з дочкою [PERSON] , [INFO] суд відмовляє, оскільки в судовому засіданні 28.01.2025 відповідач вказала, що не чинить перешкод у спілкуванні дитини з батьком, надані позивачем докази свідчать про наявність конфліктних відносин, відсутності у колишнього подружжя взаєморозуміння щодо спілкування доньки з батьком, натомість не свідчать про створення перешкод відповідачем. Суд, з урахуванням думки дитини приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог щодо супроводу доньки до школи, індивідуальних занять, секцій, гуртків та із школи, індивідуальних занять, секцій, гуртків до місця проживання доньки чи батька на території України з метою уникнення конфліктів з дитиною, інтереси якої є приорітетними при розгляді справи. Інші доводи сторін не спростовують висновків суду щодо часткового задоволення позовних вимог, відтак не потребують детального обгрунтування.

Outcome: partial