Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-29 00:00:00

Стислий виклад позицій учасників справи До Котовського міськрайонного суду Одеської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини у зв`язку з продовженням навчання до досягнення 23 років у розмірі частини з усіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для відповідного віку. В обґрунтування позовної заяви позивач вказав, що його батьки, [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 1999 року по даний час, від даного шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з матір`ю [PERSON] . Зазначає, що між батьками виникали непорозуміння, шлюбні стосунки фактично припинені в 2010 році, оскільки у них були різні погляди щодо спільного проживання, в зв`язку з чим постійно виникали сварки, скандали, що негативно впливало на сімейне життя та виховання позивача. Посилається на те, що відповідач сплачував аліменти на утримання до досягнення позивачем 18 років. Зазначає, що на даний час навчається в державному професійно-технічному навчальному закладі «Жмеринське вище професійне училище» з 01.09.2022, строк закінчення навчання 30.06.2025, група № 1, навчання денне. Позивач вказує, що не працює через перебування на денній формі навчання, зазначає що відповідач є військовослужбовцем, але відмовляється добровільно надавати допомогу на його утримання. Зазначає, що стан здоров`я та матеріальне становище боржника дозволяє йому утримувати дітей. Відповідачем заяви по суті справи суду не подано. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі 21.10.2024 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання у справі призначено на 26.11.2024. 26.11.2024 у судове засідання з`явився позивач. Відповідач у судове засідання не з`явився, судом відомостей про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання не отримано. На підставі п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, судове засідання відкладено на 16.12.2024, яке у вказану дату не відбулось через відсутність електропостачання в приміщення суду. 10.01.2025 у судове засідання з`явився позивач. Відповідач у судове засідання не з`явився, судом відомостей про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання не отримано, па підставі п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, судове засідання відкладено на 30.01.2025. 10.01.2024 від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечував. Судом 27.01.2025 та 07.02.2025 отримано рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення № 0600994437540 та № 6630204923928 АТ «Укрпошта» (Ф.119) із довідкою Ф.20 з відомостями про відсутність адресата, відповідача, за зареєстрованим місцем проживання, вказаними поштовими відправленнями відповідач повідомлявся про дату, час та місце проведення судових засідань відповідно до ст. 128 ЦПК України. Отже, відповідач в судове засідання на розгляд справи не з`явився, причини неявки не повідомив, заяву до суду про розгляд справи без його участі та відзив не надав. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно заяви, позивач не заперечував проти заочного розгляду даної справи. За таких обставин, суд дійшов висновку та постановив ухвалу про проведення заочного розгляду цивільної справи. Інші заяви та клопотання від учасників справи до суду не надходили, процесуальні дії не вчинялись. Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини На підставі доказів, наданих позивачем, встановлені наступні фактичні обставини Позивач [PERSON] , народився [INFO] , батьком позивача є відповідач [PERSON] , відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 01.11.2006 Виконкомом Климентівської сільської ради Котовського району Одеської області, актовий запис № 10 (а.с. 4). Адресою реєстрації місця проживання позивача є адреса: [ADDRESS] , згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання № 1445 від 26.02.2021, виданою Куяльницькою сільською радою Подільського району Одеської області з 26.04.2017 (а.с. 7). Позивач навчається в Державному професійно-технічному навчальному закладі «Жмеринське вище професійне училище» з 01.09.2022 по 30.06.2025, група №1, денна форма навчання, що підтверджується довідкою вказаного навчального закладу № 345 від 07.10.2024. Отже, судом встановлено, що зміст спірних правовідносин, які виникли на даний час між позивачем та відповідачем є відносини, які пов`язані зі стягненням аліментів на утримання повнолітньої дитини у зв`язку з продовженням навчання (сімейні правовідносини). Норми права, які застосовував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ст. 18 СК України, кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін, способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є примусове виконання добровільно не виконаного обов`язку. Цивільні права або інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права чи інтересу позивача. Право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам Ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача у цивільному процесі можливий за умови, що такі права, свободи чи інтереси справді порушені, а позивач використовує цивільне судочинство саме для такого захисту, а не з іншою метою. Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача. Тож під час розгляду справи суд має з`ясувати чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором, чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача, чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права / інтересу у спірних правовідносинах. Проте, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, але є ефективним та не суперечить закону (а закон або договір зі свого боку не визначають іншого ефективного способу захисту), то порушені право чи інтерес позивача підлягають захисту обраним ним способом. Разом з тим, неправильно обраний спосіб захисту зумовлює прийняття рішення про відмову в задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин. Так, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України), обов`язок доказування покладається на сторони (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК) і збирання доказів у цивільних справах за загальним правилом не є обов`язком суду (ч. 2 ст. 12 ЦПК). Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення ними 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ж ч. 3 вказаної статті, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до п. 20 постанови Пленума Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися, після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: - досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; - продовження ними навчання; - потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; - наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Отже, судом встанволено обставину досягнення сином (позивачем) віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження навчання позивачем. Разом з тим, позивачем не доведено належними та допустимими доказами потребу у матеріальній допомозі, наявність у батька (відповідача) можливості надавати таку допомогу. Обставини, що відповідач є військовослужбовцем, що стан здоров`я та матеріальне становище відповідача дозволяє йому утримувати позивача, на які посилається позивач у позовній заяві, не доведені у судовому засіданні, докази щодо наявності таких обставин позивачем не надано. Таким чином, розглянувши справу в межах визначених позивачем предмету спору та підстав для задоволення позову, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, не знайшли підтвердження в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Враховуючи викладене вище, суд вважає недоведеними доводи позивача про порушення прав чи інтересів позивача у спірних правовідносинах, які б підлягали судовому захисту, тому суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Розподіл судових витрат Зважаючи на те, що позивач на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, судовий збір не сплачувався, судові витрати слід компенсувати за рахунок держави, на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed