Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-27 00:00:00

У травні 2024 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом у якому просить зняти арешт з нерухомого майна частки квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначив, що [INFO] померла [PERSON] , яка була власником вищезазначеного нерухомого майна. Позивач є племінником і єдиним спадкоємцем, який звернувся із заявою про прийняття спадщини. Позивачу нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з наявністю зареєстрованого обтяження, накладеного постановою державного виконавця про відкриття виконавчого провадження б/н від 18.12.2009. Від державної виконавчої служби представник позивача дізнався, що на виконанні у Новомосковському відділі ДВС перебували виконавчі провадження, у яких стягувачем було ЗАТ «КБ «Приватбанк», а боржником [PERSON] . В подальшому вказані виконавчі провадження були завершені 31.10.2013 на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження». Оскільки арешт майна перешкоджає позивачу у реалізації його спадкових прав, просить задовольнити позов. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23.08.2024 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Відповідач, не погоджуючись із позовом, подав відзив на позовну заяву у якому просить у позові відмовити. В обґрунтування своєї позиції посилається на те, що грошове зобов`язання [PERSON] не було виконано, а [PERSON] є єдиним спадкоємцем. Тому правові підстави для скасування арешту відсутні. 07.05.2024 представник позивача подав відповідь на відзив, у якій зазначив, що відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження факту наявності невиконаних грошових зобов`язань [PERSON] перед банком. Ухвалою суду від 19.08.2024 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. 16.12.2024 представник позивача адвокат Талоконов К.В. подав додаткові письмові пояснення, у яких зазначив, що предметом позову у цій справі стосується зняття арешту частки квартири [PERSON] , оскільки арешт було накладено на невизначену судом частку квартири. Представник позивача адвокат Талоконов К.В. подав заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідача у судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином. Третя особа приватний нотаріус Бака О.В. подала заяви, у яких просить про розгляд справи без її участі. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. [INFO] померла [PERSON] , яка позивачу доводилася тіткою, що підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] , свідоцтвом про народження [PERSON] , свідоцтвом про народження [PERSON] , свідоцтвом про народження [PERSON] ,\~ свідоцтвом про укладення шлюбу [PERSON] з [PERSON] ,\~ ( а.с.14-18). На підставі свідоцтва про право власності на житло від 04.01.2007 квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] належала на праві спільної власності [PERSON] та [PERSON] (а.с.31). Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16.12.2009 за [PERSON] визнано право власності на 1/2 частку вищезазначеної квартири в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Зі змісту постанови приватного нотаріуса Баки О.В. від11.04.2023\~ вбачається, що після смерті [PERSON] заведено спадкову справу за заявою племінника спадкодавця [PERSON] ; у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру на нерухоме майно позивачу відмовлено, у зв`язку з тим, що на усе нерухоме майно [PERSON] накладено арешт, номер запису про обтяження 10187516, підстава накладення арешту\~ - постанова про відкриття виконавчого провадження б/н від 18.12.2009 ВДВС Новомосковського МРУЮ (а.с.27,28). Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14.02.2024 власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . є [PERSON] ; наявні відомості про державну реєстрацію обтяжень: номер запису про обтяження 22955724 від 24.01.2011; обтяжувач: Відділ державної виконавчої служби Новомосковського управління юстиції; підстава для реєстрації обтяження: постанова про відкриття виконавчого провадження б/Їн від 10.12.2010, видавник: ДВС Новомосковського МРУЮ(а.с.24). Ураховуючи, що спадщина належить спадкоємцю з дня відкриття спадщини, станом на момент накладення арешту [PERSON] була власником 1 цілої частини вищезазначеної квартири (а.с.31-33). Листом від 25.03.2024 представнику позивача повідомлено, що на виконанні у відділі перебували виконавчі провадження №12482837, №17475499, №17456005 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області від 26.05.2009 про стягнення з [PERSON] на користь ЗАТ КБ «Приватбанк» заборгованості у розмірі 15957,59 грн. та судового збору у розмірі 158,58 грн.\~\~ В ході проведення виконавчих дій з метою забезпечення примусового виконання вказаних виконавчих документів, постановою державного виконавця було накладено арешт на все нерухоме майно, яке належть [PERSON] . В подальшому вказані виконавчі провадження було завершено 31.10.2013 у порядку п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», надати біль детальну інформацію не має можливості, оскільки матеріали виконавчих проваджень знищено за закінченням терміну зберігання (а.с.60). За даними Автоматизованої системи виконавчих проваджень станом на 05.04.2024 відомості про виконавчі провадження №12482837, №17475499, №17456005 відсутні (а.с.55-57). Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Статтею 1264 ЦК України встановлено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно зі ст.1265 ЦК УкраїниУ п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. За змістом ч. 1ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як роз`яснено у п. 2 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). За змістом ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. А відповідно до ст. 319 цього Кодексу власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи бути обмеженим у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Суд зауважує про слушність доводів представника АТ «КБ «ПриватБанк» про те, що арешт на майно [PERSON] було накладено під час здійснення заходів з примусового виконання судового рішення. Правомірність застосування заходу примусового виконання судового рішення в межах виконавчого провадження учасниками не оспорюється. Матеріали справи не містять відомостей щодо виконання зобов`язань [PERSON] перед кредиторами нею особисто чи третіми особами та не містять відомостей про судового рішення, на підставі якого видано вищезазначені виконавчі листи. Водночас з матеріалів справи вбачається, що виконавчі провадження завершені згідно п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» у відповідній редакції (відсутність у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення) та з 2013 року не відкривались повторно. Повернення виконавчого листа з підстав, передбачених пунктом 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», не позбавляє стягувача права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, тому на час повернення виконавчого листа стягувачу у державного виконавця були відсутні передбачені Законом підстави для зняття арешту з майна боржника. В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27 березня 2020 року у справі № 817/928/17 (адміністративне провадження № К/9901/20268/18) зазначено про те, що як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчих документів з різних підстав, законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державного виконавця не проводяться. Згідно з положеннями статті 41 Конституції України та статті 321 Цивільного кодексу України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право приватної власності є непорушним. Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 липня 2021 року у справі № 2-356/12 (провадження № 61-5972св19), від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20 (провадження № 61-1980св21), від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15-ц (провадження № 61-18160св19), від 26 січня 2022 року у справі № 127/1541/14-ц (провадження № 61-2829св21), в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 січня 2023 року у справі № 127/1547/14-ц (провадження № 61-12997св21), в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 січня 2023 року у справі № 2-3600/09 (провадження № 61-12406св21) викладено правовий висновок про те, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. Відповідно до частини першої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом. 05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII). Згідно з пунктом 5 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом. Відповідно до пункту 7 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом 05 жовтня 2016 року виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону. За частиною першою, другою, пунктом 1 частини четвертої статті 12 Закону № 1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання. З урахуванням викладеного суд доходить висновку про наявність підстав для скасування арешту майна спадкодавця як способу захисту права спадкоємця на набуття права власності на майно, так як збереження арешту, накладеного державними виконавцями з метою виконання судового рішення, за відсутності відкритих виконавчих проваджень та можливості продовження примусового виконання судового рішення, є невиправданим втручанням у право на мирне володіння майном. На підставі викладеного,

Outcome: approved