Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-23 00:00:00

Заявниця звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України. Так, вона просить суд встановити факт смерті громадянина України [PERSON] , [INFO] , місце народження: м. Маріуполь, Донецька область, місце смерті: м. Маріуполь, Донецька область. Посилається на те, що [INFO] останній раз зв`язувалася з батьком [PERSON] , який перебував у місті Маріуполь. В подальшому він зник або загинув, інформацією з цього приводу вона не володіє. У зв`язку із відсутністю будь-яких відомостей щодо батька, заявниця 28 травня 2022 року звернулася до слідчого відділу ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області, де на підставі її звернення були внесені відомості до ЄРДР за №12022262020001561 за фактом безвісного зникнення [PERSON] [INFO] , який перебував за адресою: [ADDRESS] , під час ворожого артилерійського обстрілу в період з 08 березня 2022 року. По теперішній час не виходить на зв`язок, місце перебування останнього невідоме. В подальшому дане кримінальне провадження було об`єднане в зведене кримінальне провадження №12022052640000023 за ознаками вчинення злочинів передбачених ч.3 ст. 110, ч. 1, 2 ст. 437, ч. 1, 2 ст. 438 КК України. Кримінальне провадження триває. Вказує на те, що на сьогодні це всі дії, які можливо зробити, оскільки м. Маріуполь наразі окуповане, будь-яким іншим способом встановити факт смерті неможливо. Встановлення факту смерті батька [PERSON] для неї має юридичне значення, надасть можливість отримати свідоцтво про смерть встановленого зразка. З оглану на наведене, з метою захисту свого порушеного права, змушена звернутись із заявою до суду. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівців від 22 січня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду. Заявниця [PERSON] в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги та просила суд встановити факт смерті її батька [PERSON] . Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, спрямував до суду заяву в якій просив розгляд справи проводити без участі представника заінтересованої особи. Беручи до уваги те, що відповідно до частини 2 статті 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України розглядається судом невідкладно, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника заінтересованої особи. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази суд доходить таких висновків. За приписами пункту 5 частини 2 статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом (частина третя статті 297 ЦПК України). Під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи (частина перша статті 297 ЦПК України). Відповідно до пункту 8 частини першої статті 315\~ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Особливості провадження у справах про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України визначені статтею 317 ЦПК України. Відповідно до частини 2 статті 83 ЦПК України заявник, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Частина 2 статті 13 ЦПК України визначає, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до частини 7 статті 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, зокрема, можуть бути: письмові докази; речові докази, зокрема звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; пояснення свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі в обставинах, що загрожували їй смертю. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 жовтня 2023 року по справі № 607/1612/23 (провадження № 61-6323св23) вказано, що: «загальні вимоги до змісту заяви про встановлення факту, що має юридичне значення передбачені статтею 318 ЦПК України, згідно з якою у заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо особливостей провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи в умовах воєнного чи надзвичайного стану та на тимчасово окупованих територіях» (далі - Закон № 2345-ІХ від 01 липня 2022 року) статтю 317 ЦПК України викладено в новій редакції. Статтею 317 ЦПК України (в редакції Закону № 2345-ІХ від 01 липня 2022 року) передбачено особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України та встановлено, що заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Справи про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, розглядаються невідкладно з дня надходження відповідної заяви до суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 жовтня 2023 року по справі № 607/1612/23 (провадження № 61-6323св23) зазначено, що: «вирішуючи справи про встановлення факту смерті особи, суди мають зважати на виняткове значення цього факту, з огляду на правові наслідки пов`язані із ним. За змістом статті 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи (здатність мати цивільні права та обов`язки) виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті. Крім того, суди зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави». Виходячи із зазначеного суд вважає, що за наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою (частина друга статті 46 ЦК України), а не із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України). Так, доказом на підтвердження факту смерті [PERSON] заявниця надала лист Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях від 30 серпня 2024 року з якого можна встановити тільки те, що за результатами її звернення із заявою про те, що з початку березня по 28.05.2022 пропав будь-який зв`язок з батьком, були внесені відомості до ЄРДР за ознаками вчинення злочинів, передбачених ч.3 ст. 110, ч. 1, 2 ст. 437, ч. 1, 2 ст. 438 КК України. Досудове розслідування триває. Інших доказів на підтвердження факту смерті [PERSON] заявницею не надано. Суд оцінивши\~належність та\~допустимість доказів\~в їх\~сукупності,\~доходить висновку\~ про\~відмову у\~задоволенні заяви\~ [PERSON] ,\~оскільки заявницею\~не надано\~належних та\~допустимих доказів\~на підставі\~яких суд\~може достовірно\~встановити сам\~факт смерть\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~дату смерті\~та місце\~смерті.\~Доводи заяви\~про встановлення\~ факту\~смертіособи на тимчасово окупованій території України засновані на власних припущеннях заявниці. Жодним документом та поясненнями свідків достеменно не підтверджується цей факт, в тому числі й самою заявницею.

Outcome: dismissed