Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-26 00:00:00

Позивач, Моторно (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ) в особі представника Висоцької Х.О., звернулося до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з [PERSON] на користь МТСБУ страхове відшкодування у розмірі 14360,36 грн. та судові витрати у розмірі 3028 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 20.11.2021 року о 09.30 год в м. Одеса по вул. Академіка Корольова, біля будинку № 102-А, [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Opel», д.н.з. [NUMBER] , перед початком руху та його зміною не переконався у безпечності маневру, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем «Renault», д.н.з. [NUMBER] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. На дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Постановою Київського районного суду м. Одеси від 08.02.2022 року по справі №947/2010/22 [PERSON] визнано винним у скоєні ДТП. Відповідно до звіту експерта, розмір матеріального збитку, завданий потерпілій стороні, становить 13836,11 грн. Завдана шкода, особисто винуватцем ДТП, не була відшкодована потерпілій особі. Потерпіла [PERSON] з метою отримання відшкодування звернулася до МТСБУ з відповідною заявою, до якої було додано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, посвідчення водія. МТСБУ здійснило оплату відшкодування потерпілому в розмірі 13010,36 грн. за шкоду, заподіяну в результаті пошкодження транспортного засобу. Крім того, МТСБУ понесло витрати на встановлення розміру збитків у розмірі 1350,00 грн. МТСБУ виконало покладений на нього Законом обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. З метою досудового врегулювання спору, позивачем надіслано відповідачу повідомлення №81456 від 24.01.2024 року. Однак, відповідачем не відшкодовано витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування. У зв`язку з чим, представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти прийняття заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином. Клопотання про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відзив на позовну заяву не надав. Згідно з положеннями ч.1\~ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Отже, враховуючи згоду представника позивача на проведення заочного розгляду справи, відсутність відзиву на позовну заяву, належне повідомлення відповідача, який причини неявки не повідомив, суд доходить висновку про можливість розгляду справи в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам\~ст. 280 ЦПК України. Судом, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що постановою Київського районного суду м. Одеси від 08.02.2022 року по справі №947/2010/22 [PERSON] , [INFO] , визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 850 грн. Постанова набрала законної сили 21.02.2022 року. Постановою суду встановлено, що 20.11.2021 року о 09.30 год в м. Одеса по вул. Академіка Корольова, біля будинку № 102-А, [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Opel», д.н.з. [NUMBER] , перед початком руху та його зміною не переконався у безпечності маневру, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем «Renault», д.н.з. [NUMBER] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. З відповіді НПУ вбачається, що 20.11.2021 року о 09.30 год в м. Одеса Київський район, вул. Академіка Корольова, 102А, сталася дорожня транспортна пригода за участю автомобіля «Opel», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Renault», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Станом на 20.11.2021 року транспортний засіб «Opel», д.н.з. [NUMBER] , не був застрахований, що підтверджується відповідним витягом щодо перевірки чинності полісу міжнародного страхування. [PERSON] є власником транспортного засобу «Renault», д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . Автомобіль «Renault», д.н.з. [NUMBER] , на момент ДТП (20.11.2021 року) був застрахований у АТ «СГ «ТАС» (приватне), поліс серія №АР9207393, що підтверджується довідкою №1 від 29.04.2022 року Моторне (транспортне) страхове бюро України про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих. 22.11.2021 року [PERSON] , як власник пошкодженого транспортного засобу, звернулася до МТСБУ з заявою, в якій просила здійснити відшкодування оціненої шкоди, заподіяної внаслідок вищевказаної ДТП. Відповідно до звіту про визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, завданого власнику колісного транспортного засобу №81456 від 12.28.2021 року, виданого СПД [PERSON] , вартість відновлювального ремонту, заподіяного власнику після аварійного пошкодження КТЗ «Renault», д.н.з. [NUMBER] , становить 22919,52 грн. МТСБУ понесло витрати на встановлення розміру збитків та збір документів по справі у розмірі 1350 грн., що підтверджується розрахунком. 06.01.2022 року МТСБУ сплатило на рахунок [PERSON] грошові кошти у сумі 1350 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №114205 від 06.01.2022 року. 02.05.2022 року МТСБУ перерахувало на рахунок [PERSON] грошові кошти у сумі 13010,36 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №819345 від 02.05.2022 року. 24.01.2024 року МТСБУ було надіслано на адресу [PERSON] лист №81456, в якому повідомлено про розмір витрат - 14360,36 грн. та необхідність компенсувати у добровільному порядку зазначені витрати. Згідно ч.6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, факт завдання шкоди [PERSON] , як власнику автомобіля, який потрапив в дорожньо-транспортну пригоду з вини [PERSON] -\~відповідача по справі, не потребує окремого доказування. Постанова Київського районного суду м. Одеси від 08.02.2022 року є обов`язковою для суду. Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Таким актом є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі-Закон), який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (п.п. 22.1. ст. 22 Закону). Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його (п.36.2. ст. 36 Закону). Відповідно до п.п. «а» п. 41.1. ст. 41 Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно ст. 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність (п.38.2.1 п.38.2 ст.38 Закону). Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, МТСБУ виконало покладений на нього Законом обов`язок по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Отже, сплативши відшкодування потерпілому, МТСБУ набуло право зворотної вимоги в порядку регресу до винної особи, якою в даному випадку є відповідач, у розмірі виплаченого відшкодування, відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України та ст. 38 Закону. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У постанові Верховного Суду від 13.05.2020 року у справі № 219/1704/17 вказано, що за загальним правилом тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову, покладається на позивача. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданої відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справ або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Статті 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України). Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, а також достовірними і достатніми, оскільки вони містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача суми сплаченого відшкодування. Аналізуючи надані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в межах даного спору МТСБУ правомірною заявлені вимоги до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, а тому позов підлягає задоволенню і з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого відшкодування у розмірі 14360,36 грн. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з наданої платіжної інструкції №978922 від 20.02.2024 року, за подання даного позову до суду, позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 3028 грн., а тому, у зв`язку з повним задоволенням позовних вимог, вказані судові витрати підлягають стягненню з [PERSON] на користь МТСБУ.

Outcome: approved