Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача, щомісяця, починаючи з 12 листопада 2024 року і до закінчення сином навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років. Позовні вимоги мотивовані тим, що з 20 квітня1991 року позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, який було розірвано 18 вересня 2024 року. Від шлюбу з відповідачем позивачка має сина, який на сьогодні є повнолітнім і навчається на 2 курсі Навчально-наукового інституту «Телекомунікацій» Державного університету інформаційно-комунікаційних технологій, термін навчання по 30 червня 2027 року. Син навчається на денній формі навчання на контрактній основі, стипендії не отримує, ніякого джерела доходів не має, тому потребує матеріальної допомоги з боку батька. Син проживає разом із позивачкою на повному її забезпеченні, однак її доходів не вистачає. Відповідач не є особою з інвалідністю, інших неповнолітніх дітей у нього на утриманні немає, аліменти нікому не сплачує, непрацездатних батька чи матері на його утриманні також немає. Відповідач має у власності нерухоме майно, легковий транспортний засіб та гараж, а, отже, має можливість надавати грошову допомогу на утримання їх спільного сина. У добровільному порядку відповідач відмовляється фінансово допомогатати сину. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу розподілено на суддю Дарницького районного суду м. Києва Котенко Р. В. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 29 листопада 2024 року справу прийнято до провадження, призначено до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін в судове засідання на 18 грудня 2024 року на 11 год. 30 хв. У судове засідання 18 грудня 2024 року з`явились всі учасники справи. У судовому засіданні позивач позов підтримала. Вказала, що вона працює керівником групи в СП "Енергозбут" та отримує заробітну плату у розмірі 20 000,00 грн. Вона проживає разом з сином [PERSON] , [INFO] , якого повністю утримує, оскільки син навчається на денній формі навчання в університеті і не працює. Син навчається за контрактом. За перше півріччя першого року навчання вони сплатили вартість навчання разом з відповідачем, за друге півріччя вона вже платила сама. Спочатку син вступив в університет на спеціальність, навчання за якою коштувало 31 450,00 грн у рік, але після підвищення вартості навчання, син перевівся на іншу спеціальність. Наразі рік навчання коштує 22 000,00 грн. Але при цьому їй ще потрібно платити за комунальні послуги, проїзд сина до університету, витрачати кошти на одяг, взуття, харчування та на інші потреби сина. Самостійно їй важко нести всі витрати, пов`язані з утриманням сина. Вважає, що відповідач, батько [PERSON] , спроможний сплачувати аліменти, оскільки отримує пенсію більше 15 000,00 грн, має власне житло і оскільки проживає у квартирі з дочкою та її чоловіком, то несе лише часткові витрати на оплату комунальних послуг. Просила суд задовільнити її позов. У судовому засіданні відповідач проти позову заперечував. Вказав, що після розірвання шлюбу з позивачкою, кожен взяв на себе обов`язки утримувати по одному з двох їх спільних дітей. Позивачка залишилась проживати з сином [PERSON] , а він переїхав в іншу квартиру, де живе з тридцятирічною дочкою та її чоловіком. Підтвердив, що, дійсно, наразі він отримує пенсію у розмірі 15 600,00 грн, до цього отримував 14 384,00 грн. Має у співвласності з повнолітньою дочкою квартиру, яку дочка наразі виставила на продаж. Тож, якщо квартира буде продана, то йому потрібно буде купувати нову квартиру та робити у ній ремонт. При цьому він несе значні видатки на сплату комунальних послуг. Також зазначив, що дійсно має у власності автомобіль Opel, але йому вже 36 роки, тож ніякої вигоди він від цього не має і практично його не використовує. Також має гараж у гаражному кооперативі, але при цьому він сплачує щомісяця членські внески у розмірі 600,00 грн. Вказує, що він не проти, щоб син здобував вищу освіту, але вважає, що син має вже працювати і утримувати їх з матір`ю. Зауважив, що син висловлював бажання працювати на автомийці, але коли відповідач допоміг йому знайти таку роботу, син відмовився. У подальшому відповідач зазначив, що може допомагати позивачці утримувати сина у сумі 2 000,00 грн у місяць. 18 грудня 2024 року в судовому засіданні було оголошено перерву до 22 січня 2025 року. У судове засідання 22 січня 2025 року з`явились всі учасники справи. У судовому засіданні третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, [PERSON] підтримав позовні вимоги. Зазначив, що він навчається в університеті за контрактом на денній формі навчання. Вдень він навчається в університеті, дома робить домашнє завдання, тому не може суміщувати навчання з роботою. Окрім того, зауважив, що без вищої освіти важко знайти роботу за спеціальністю. Вважає, що батько має змогу фінансово йому допомагати на період його навчання. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов висновку. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 20 квітня 1991 року по 18 вересня 2024 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 03 жовтня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'.янського районного управління юстиції у м. Києві та свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданим 18 вересня 2024 року Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 22 березня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві. [PERSON] проживає разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] . Вказана обставина підтверджується витягом з Реєстру територіальної громади м. Києва від 06 листопада 2024 року та довідкою ОСББ "Урлівська 23А" від 07 листопада 2024 року. Відповідно до довідки Навчально - наукового інституту Телекомунікацій Державного університету інформаційно-комунікаційних технологій [PERSON] є здобувачем освіти 2 курсу денної форми навчання за спеціальністю 172 «Електронні комунікації та радіотехніка». Строк навчання для здобуття рівня вищої освіти «Бакалавр» з 01 вересня 2023 року по 30 червня 2027 року. Відповідно до договору про навчання у Державному університеті інформаційно-комунікаційних технологій № 23/1-КНД-22 від 28 серпня 2023 року (далі - Договір), укладеного між Державним університетом інформаційно-комунікаційних технологій (Заклад за договором), [PERSON] (Вступник за договором) та [PERSON] (Законний представник за договором) Заклад бере на себе зобов`язання зарахувати вступника на 1 курс після виконання вимог умов прийому на навчання для здобуття вищої освіти, правил прийому та укладення догоовру, здійснити підготовку вступника за денною формою здобутт яосвіти за спеціальністю "122 Комп`ютерні науки". Згідно із п. 12 Договору фінансування навчання здійснюється за рахунок коштів фізичних осіб. Відповідно до договору про надання платної освітньої послуги № 23/1-КНД-22к від 28 серпня 2023 року, укладеного між Державним університетом інформаційно-комунікаційних технологій Заклад за цим договором) та [PERSON] (Замовник за цим договором), що є невід`ємним додатком Договору, загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання становить 125 800,00 грн, тобто 31 450,00 грн за один семестр (п.п. 1, 2 розділу ІІІ вказаного договору). Замовник вносить плату щосеместрово (п. 3 розділу ІІІ вказаного договору). Положеннями ч. ч. 1, 3 ст. 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати (ч. 3 ст. 182 СК України) Аналіз статей 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець покладає на батьків обов`язок утримувати своїх повнолітніх дочок, синів, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Стягнення аліментів на утримання дочки чи сина, які продовжують навчання, є одним із способів захисту інтересів останніх, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності, оскільки на період навчання вони не мають самостійного заробітку та потребують матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дочок, синів, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. СК України ґрунтується на принципі рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів, а частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. У п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. У постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 381/2423/20 (провадження № 61-17937св21) Верховний Суд зазначив, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Судом встановлено, що син сторін [PERSON] на день звернення позивачкою до суду та на день ухвалення рішення не досяг 23 років, продовжує навчання на денній формі навчання, не працює, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Навчання на денній формі в університеті позбавляє [PERSON] можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, у зв`язку з чим він потребує матеріальної допомоги. Щодо матеріального стану відповідача, то слід зазначити, що ним не спростовано того, факту, що він не може надавати таку матеріальну допомогу. Крім того, відповідач зазначив, що спроможний щомісячно сплачувати аліменти на утримання свого поновлітнього сина, який продовжує навчання, у розмірі 2000,00 грн. В той же час, обов`язок утримувати свого повнолітнього сина, який продовжує навчатися після досягнення повноліття, незалежно від форми навчання, покладається на обох батьків. Враховуючи викладене, виходячи з рівності обов`язку батьків утримувати дитину, оцінюючи у сукупності зібрані докази, з урахуванням матеріального становища сторін, зокрема, суд враховує, що відповідач є особою непрацездатного віку, разом з тим за станом здоров`я є здоровою особою, на утриманні не має інших осіб, беручи до уваги потребу в матеріальній допомозі повнолітнього сина, що продовжує навчатися на денній формі здобуття освіти, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 1/6 частини з усіхвидів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 12 листопада 2024 року і до припиненнясином навчання, але не більше як до досягнення ним двадцяти трьохроків, що буде належним способом захисту інтересів дитини. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, а позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача судовий збір в дохід держави. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial