Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-20 00:00:00

18.10.2024 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якій просить провести поділ спільного сумісного майна, а саме квартири загальною площею 49,3 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , перевівши спільну сумісну власність у спільну часткову, шляхом виділення [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) по частки квартири на кожного співвласника. Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області від 06.09.2022 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі з визначенням дати підготовчого провадження. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 28.11.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру (будинок), квартира [ADDRESS] , належить на праві спільної сумісної спільної власності їй та членам її сім`ї, а саме відповідачам у справі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . В зв`язку з припиненням сімейних відносин, та неможливості розпоряджатися належним їй майном на власний розсуд, змушена звернутися до суду із вказаним позовом. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, зазначивши в позовній заяві про розгляд справи без її участі. 26.11.2024 на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшла до суду заява в якій позовні вимоги [PERSON] визнає та просить такі задовольнити. Відповідачі - [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату та час проведення судового засідання. У зв`язку з викладеним, судом ухвалено рішення про заочний розгляд на підставі наявних у справі доказів. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами. Розглянувши матеріали справи, давши належу оцінку доказам у справі, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Згідно з ч.1 ст. 4, ч.1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч.1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи із наведених вище процесуальних норм суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] з 23 листопада 1981 року по 01 серпня 2024 року перебували в зареєстрованому шлюбі, у якому в них [INFO] народився син - [PERSON] та [INFO] народився син [PERSON] . Факт перебування [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] підтверджується наявним в матеріалах справи рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 01.08.2024 року (справа № 453/763/24, провадження №2/453/387/24). Як досліджено судом, за час перебування у шлюбі [PERSON] та [PERSON] було придбано нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS] . Згідно копії Свідоцтва про право власності на квартиру (будинок), виданого 08.04.1994 року виконкомом Сколівської міської Ради народних депутатів згідно з розпорядженням (наказом) від 08.04.1994 №21, зареєстрованого Стрийським міським бюро технічної інвентаризації 11.04.1994 за №399, квартира [ADDRESS] , належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно витягу з Державного реєстру речових прав, сформованого 19.08.2024 року приватним нотаріусом Глинчак-Кучерепа О.О. Львівського міського нотаріального округу Львівської області за № 391506259, 15.08.2024 року за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] було зареєстровано право спільної сумісної власності на квартиру загальною площею (кв.м.): 49,3, житловою площею (кв.м.): 37.3, яка складається з трьох кімнат і кухні, та знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до\~ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно\~ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до\~ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно\~ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом (ч.2\~ст. 372 ЦК України). Відповідно до п.5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. За таких обставин, беручи до уваги те, що квартиру [ADDRESS] , було зареєстровано на праві спільної сумісної власності за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , виходячи з рівності часток кожного з учасників спільної сумісної власності на майно, а також те, що ніяких домовленостей про розмір часток між співвласниками не було, жодних доказів того, що участь когось з учасників спільної сумісної власності у надбанні майна була більшою або меншою - суду не надано, суд приходить до висновку, що частки співвласників є рівними, а саме частка [PERSON] в праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] , становить 1/4 частину, частка [PERSON] в праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] . загальною площею 49,3 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , становить 1/4 частину, частка [PERSON] в праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] , становить 1/4 частину та частка [PERSON] в праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] , становить 1/4 частину.

Outcome: approved