Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-26 00:00:00

03.10.2024 до Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № С-001-059828-19-980 від 11.06.2019 в сумі 22925,52 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11 червня 2019 року ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] уклали угоду № С-001-059828-19-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки, яка разом з тарифами та договором комплексного банківського обслуговування складають договірну основу та є публічним договором та договором приєднання. 16 листопада 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» укладений договір факторингу № 16/11-23, у подальшому 29 грудня 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» та ТОВ «Санфорд Капітал» укладено договір факторингу № 29/12-23, відповідно до умов яких здійснено перехід права вимоги за договором № С-001-059828-19-980 від 11.06.2019. Свої зобов`язання за угодою щодо повернення заборгованості та сплаті відсотків за користування кредитною лінією [PERSON] виконав лише частково, внаслідок чого сформувалась заборгованість перед Банком в загальній сумі 18305,99 грн., що складається із: заборгованості за основним боргом в сумі 6990,56 грн., заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками у сумі 11315,43 грн. Крім цього, додатково до суми боргу та процентів, що були нараховані протягом строку дії кредитного договору, відповідно до його умов, [PERSON] нараховані інфляційні втрати в сумі 3456,43 грн.; три проценти річних в сумі 1163,10 грн. Також представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати: судовий збір у розмірі 2422,40 грн., на оплату послуг поштового зв`язку в сумі відповідно до розрахункового документа про оплату послуг поштового зв`язку та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5200,00 грн. Ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 18.10.2024 вказану справу передано для розгляду за підсудністю до Дзержинського районного суду м. Харкова, яка надійшла 12.11.2024. Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 24.12.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся, заяв або клопотань від нього не надходило, заперечень щодо винесення заочного рішення судом не надав. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце проведення судового розгляду повідомлений належним чином за зареєстрованим місцем проживання, на підтвердження чого в матеріалах справи наявна поштова кореспонденція. Заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Відзиву на позовну заяву не подано Враховуючи те, що відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд, за згодою позивача, розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч. 4 ст.\~223\~ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши подані заяви по суті справи, дослідивши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті приходить до наступних висновків. Згідно ст.\~12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 11.06.2019 між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено угоду № С-001-059828-19-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки, за умовами якої відповідачу надано можливість користуватися кредитними коштами в сумі 7000,00 грн. в межах кредитного ліміту, з відсотковою ставкою за користування кредитними коштами 48,00% річних. Пунктом 3 Угоди визначено, що Банк надає кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по рахунку на наступних умовах: максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000 грн.; ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладання угоди, становить 7000 грн.; процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 48,00% річних. В порушення норм закону та умов договору [PERSON] отримавши кредитні кошти, зобов`язання за вказаною угодою належним чином не виконував, у зв`язку з чим має заборгованість у розмірі 18305,99 грн., з яких 6990,56 грн. - заборгованість за основним боргом; 11315,43 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками, що підтверджується Довідкою-розрахунком заборгованості за кредитним договором. В подальшому були укладені наступні договори факторингу: 16.11.2023 року між ПАТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «СОНАТІ» укладено договір факторингу № 16/11-23; 29.12.2023 року між ТОВ «ФК «СОНАТІ» та ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» укладено договір факторингу № 29/12-23, за умовами якого право вимоги до [PERSON] за угодою № С-001-059828-19-980 від 11.06.2019 перейшло до ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ». Відповідно до Витягу з друкованого реєстру боржників №1, що є додатком до договору факторингу №29/12-23 від 29.12.2023, до ТОВ «Санфорд Капітал» перейшло і право вимоги до [PERSON] за угодою № С-001-059828-19-980\~від 11.06.2019у розмірі 18305,99 грн., з яких 6990,56 грн. - заборгованість за основним боргом; 11315,43 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Як встановлено у ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною 1 статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Загальна сума боргу [PERSON] за кредитним договором № С-001-059828-19-980 від 11.06.2019 становить 22925,52 грн, яка складається з заборгованості за основним боргом в сумі 6990,56 грн; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 11315,43 грн, інфляційні втрати в сумі 11315,43 грн. та три проценти річних в сумі 1163,10 грн. Таким чином, виходячи із наведеного, суд вважає, що відповідач грубо порушив умови договору, тому з останнього на користь ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ», яке набуло право вимоги за кредитним договором, слід стягнути заборгованість у визначеному розмірі. Враховуючи викладене, у зв`язку з тим, що відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав через що утворилась заборгованість за кредитним договором, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Вирішуючи питання про стягнення витрат на оплату витрат на правничу допомогу в сумі 5200 грн., суд виходить з наступного. Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Також суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також, чи була їх сума обґрунтованою. (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12 жовтня 2006 р. у справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009 р. у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23 січня 2014 р. у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 р. у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 р. у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. На підтвердження витрат на оплату правничої допомоги стороною позивача надано наступні документи: Договір про надання правничої допомоги № 1/04 від 01 квітня 2024 року, укладений між ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» та Адвокатським об`єднанням «АЛЬЯНС ДЛС», Прейскурант до Договору про надання правничої допомоги №1/04 від 01 квітня 2024 року, Актом приймання-передачі послуг з правничої допомоги №4 від 12 серпня 2024 року. Вищенаведені документи судом можуть бути оцінені як належні та достатні у розумінні положень ст.ст. 77-80 ЦПК України, оскільки підтверджують факт понесених (здійснених) позивачем ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» витрат на професійну правничу допомогу. Одночасно з цим, суд приходить до висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній справі не є співмірним зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, який фактично складається лише з підготовки позовної заяви для подачі її до суду та надання відповіді на відзив, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що витрати на правничу допомогу мають складати 3000 грн. За таких обставин суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у сумі 3000грн, тим самим частково задовольнивши дану вимогу. Сторона позивача також просила стягнути з відповідача оплату послуг поштового зв`язку в сумі відповідно до розрахункового документа про оплату послуг поштового зв`язку, однак відшкодування витрат позивача пов`язаних з направленням позовної заяви відповідачу не обґрунтовані позивачем і не передбачені чинним законодавством, відтак не підлягають стягненню з відповідача. Згідно з ч. 1 ст.\~141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: approved