Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-20 00:00:00

У грудні 2023 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер її (позивачки) дядько [PERSON] , який пребував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , після смерті дядька відкрилась спадщина на житловий будинок та земельну ділянку загальною площею 0,1239 га, кадастровий номер 3221082201:02:019:0005, які розташовані за адресою [ADDRESS] . Вона (позивачка) заяву про прийняття спадщини після смерті дядька до нотаріальної контори не подавала, весь час проживала разом із покійним та його дружиною, доглядала за ними, купувала їм продукти харчування, ліки, возила на своєму транспорті до лікарні. [INFO] померла дружина дядька [PERSON] і після її смерті відкрилась спадщина на вказаний житловий будинок та земельну ділянку. До дня смерті вона (позивачка) проживала разом із покійною, допомагала по господарству, обробляла город, купувала продукти харчування, ліки, возила на своєму транспорті до лікарні та поховла за свій рахунок, оскільки інших родичів, з якими вона спілкувалась, [PERSON] не мала. Вона (позивачка) та померлі [PERSON] та [PERSON] спільно проживали як сім`я за вказаною адресою більше п`яти років, але зареєстрованою за місцем проживання померлих не була. Тому просила встановити факт проживання однією сім`єю її (позивачки) з [PERSON] , яка померла [INFO] , в період з жовтня 2018 року по день її смерті. В судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] позов підтримали і викладене підтвердили. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав, зазначив, що дійсно позивачка приходила до [PERSON] , допомагала їй по господарству, але однією сім`єю з нею не проживала. Третя особа Бородянська районна державна нотаріальна контора Київської області свого представника в судове засідання не направила, просила справу розглядати у його відсутності. Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, покази свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] померла [PERSON] , і після їх смерті залишилась спадщина у вигляді житлового будинку та земельної ділянки загальною площею 0,1239 га, кадастровий номер 3221082201:02:019:0005, що знаходяться за адресою [ADDRESS] /а.с.16,17,18,20-21,51-61/. Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась, спадщину після його смерті прийняла його дружина - [PERSON] , яка проживала разом з ним на час відкриття спадщини /а.с.11,20-21,24-25/. Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , на підставі заяви [PERSON] від 30 жовтня 2023 року про прийняття спадщини, Бородянською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа. Також заяву про прийняття спадщини [INFO] подала онука померлої - відповідачка [PERSON] , що підтверджується копією матеріалів спадкової справи /а.с.50-61/. Згідно повідомлення Бородянської державної нотаріальної контори від 03 листопада 2023 року позивачці [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , у зв`язку з відсутністю документів, які підверджують факт проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини /23/. Як вбачається з копії акту обстеження житлових умов від 20 жовтня 2023 року, складеному з участю депутата Бородянської селищної ради, позивачка [PERSON] проживала разом з [PERSON] по день її смерті в будинку [ADDRESS] , допомагала по господарству, обробляла город, постійно купувала продукти харчування, ліки, відвозила на власному транспорті в лікарню та поховала за свій рахунок /а.с.22,24/. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона є сестрою позивачки [PERSON] , у 2009-2010 році захворів [PERSON] , за їх спільним рішенням позивачка почала за ним доглядати та проживати з ним та його дружиною, допомогала обробляти землю, вела господарство, постійно купувала продукти, ліки, прала, готувала їсти, вони разом харчувались. [PERSON] також хворіла, у неї було хворе серце, позивачка купувала їй ліки та возила її в лікарню, коли [PERSON] померла позивачка займалася похоронами, за власні кошти поховала. Вона (свідок) часто туди їздила і бачила, що позивачка там проживала постійно, в будинку були її речі, вони з [PERSON] вели спільне господарство. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що проживає в с.Нове Залісся, недалеко від будинку [PERSON] , часто бувала там, позивачка [PERSON] є її невісткою, [PERSON] доглядала свого дядька [PERSON] та тітку [PERSON] , ще до 2014 року вона почала з ними проживати коли захворів дядько, йому відрізали ногу, почала за ним доглядати, возити по лікарнях. Коли помер дядько, [PERSON] після 2014 року почала зовсім там проживати та доглядати тітку, тому що вона себе обслуговувати не могла, допомагала обробляти город, вести господарство, варила їсти, прибирала, прала, купувала продукти, ночувала там постійно. Коли вони померли, позивачка робила похорони за свій рахунок. Сніжана з дядьком і тікою проживали однією сім`єю, до чоловіка з дітьми вона приїзжала лише тоді, коли щось було потрібно. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що позивачка доглядала свого дядька [PERSON] та тітку [PERSON] в с. Новому Заліссі, вона проживала разом з ними та вела спільне господарство, вона часто у неї (свідка) замовляла продукти і вона дуже часто доставляла їй продукти на адресу [ADDRESS] . Після окупації вона їй привозила гуманітарну допомогу і [PERSON] неодноразово зверталась за різними засобами гігієни, памперсами. Коли приїзджала до [PERSON] за адресою [ADDRESS] , вона завжди була там, знає, що [PERSON] доглядала дядька і тітку як своїх рідних батьків, возила свого дядька по лікарнях. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона є тіткою відповідачки [PERSON] , позивачка [PERSON] ніколи не проживала за адресою [ADDRESS] разом з [PERSON] , яка дійсно хворіла, в неї було хворе серце, але вона сама собі купувала ліки та була під наглядом соціальних працівників, потім відмовилась від них тому що їх послуги стали платними, вона сама себе обслуговувала та доглядала за своїм чоловіком. До березня 2022 року позивачка приїзджала до [PERSON] привозила продукти, робила їй уколи, могла і ночувати якусь ніч, по господарству позивачка нічого не робила, після березня 2022 року не знає, як часто була позивачка у [PERSON] , так як з нею посварилась. Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно зі ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до правового висновку, висловленого у Постанові Верховного Суду від 10.01.2019 року у справі №484/747/17, відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зістаттею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Проаналізувавши встановлені по справі обставини та надані докази в їх сукупності, суд вбачає доведеним факт того, що позивачка [PERSON] проживала однією сім`єю з [PERSON] у будинку по [ADDRESS] з 2014 року по день її смерті [INFO] , так як в цей період вони проживали разом, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. При цьому суд не приймає до уваги покази свідка [PERSON] про те, що позивачка не проживала разом із [PERSON] , вважає такі свідчення помилковими, зважаючи на те, що дані свідчення суперечать іншим, зібраним у справі доказами, зокрема, показам свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , як зазначила свідок, вона заїзджала до [PERSON] лише іноді, кілька разів на місяць, до того ж, мала з нею в останній час неприязнені відносини. За таких обставин, приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає за необхідне, задовольняючи позов в межах позовних вимог, встановити, що [PERSON] проживала однією сім`єю з [PERSON] , яка померла [INFO] в с.Нове Залісся Бучанського району Київської області, з жовтня 2018 року по день її смерті [INFO] .

Outcome: partial