Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-27 00:00:00

У листопаді 2024 року [PERSON] (далі заявник, [PERSON] ) звернулася до суду із зазначеною заявою, у якій просила встановити факт належності їй правовстановлюючого документа свідоцтва від 30 квітня 1996 року про право власності на квартиру [ADDRESS] , виданого житлово-комунальним відділом АТ «Укртатнафта» згідно з розпорядженням № 104 від 29 квітня 1996 року. Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 30 квітня 1996, виданого житлово-комунальним відділом АТ «Укртатнафта» згідно з розпорядженням № 104 від 29 квітня 1996 року, заявниця є власницею квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Проте у зазначеному правовстановлюючому документі неправильно зазначено її прізвище, а саме замість правильного « [PERSON] » помилково вказано « [PERSON] ». Заявник самостійно зверталася до КП «Квартирне управління Кременчуцької міської ради» із заявою про виправлення помилки у цьому свідоцтві про право власності, однак їй було повідомлено щодо неможливості внесення змін до правовстановлюючого документу. У зв`язку з допущеною помилкою вона не може вільно розпоряджатись своєю власністю, тому звернулась до суду для захисту свого порушеного права. Ухвалою від 10 грудня 2024 року суд прийняв заяву до розгляду, відкрив провадження та призначив судове засідання для розгляду справи. Заявник у судове засідання не з`явилася, звернулася до суду з заявою, у якій заяву підтримала в повному обсязі та просила проводити судовий розгляд справи без її участі. Заінтересовані особи [PERSON] , представники Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, Акціонерного товариства «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» та КП «Квартирне управління» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області у судове засідання не з`явилися, звернулися до суду з заявами про розгляд справи без їх участі, проти задоволення заяви не заперечували. Заінтересована особа [PERSON] , про дату та час розгляду повідомлена належним чином, із заявами, клопотаннями не зверталася. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Як убачається зі змісту частини другої статті 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо за законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд дійшов наступним висновків. Суд установив, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 30 квітня 1996 року квартира, що заходиться за адресою: [ADDRESS] , дійсно належить на праві приватної, спільної (сумісної або часткової) власності [PERSON] , а також членам його родини [PERSON] та [PERSON] . Загальна площа квартири становить 30,7 кв м, відновна вартість на момент приватизації 537250 карбованців. Свідоцтво видане згідно з розпорядженням (наказом) від 29 квітня 1996 року № 104 (а. с. 5). Окрім цього, до матеріалів справи представник АТ «Укртатнафта» долучив копії: заяви від наймача квартири [PERSON] , в якій він просить оформити передачу в спільну сумісну власність квартиру, приміщення комунальної квартири, що займає він з членами своєї сім`ї на умовах найму; наказу № 104 від 29 квітня 1996 року про приватизацію квартири [ADDRESS] , яким прохання квартиронаймача [PERSON] задовольнили і передали вищевказану квартиру в приватну власність; довідки про склад сім`ї наймача ізольованої квартири за адресою: [ADDRESS] , відповідно до якої наймачами квартири є: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] (дружина), [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідаючи на звернення [PERSON] щодо внесення змін до свідоцтва про право власності на житло, Комунальне підприємство «Квартирне управління» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області зазначило, що особа, яка виявила помилки у свідоцтві, має подати до суду заяву для вирішення цього питання (а.с. 17). За змістом статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі статтею першою Протоколу 1 до Конвенції про захист прав і основних свобод людини кожна людина має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 315 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до пункту 6 частини першої статті 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Отже, надані [PERSON] та представником АТ «Укртатнафта» документи підтверджують факт належності заявнику правовстановлюючого документа, а саме свідоцтва від 30 квітня 1996 року про право власності на квартиру [ADDRESS] , в якому її прізвище зазначено з помилкою « [PERSON] ». Таким чином, оскільки встановлення цього факту має для заявника юридичне значення, а встановити даний факт в позасудовому порядку неможливо, тому суд вважає, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви.

Outcome: approved