Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-26 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду із позовом до [PERSON] (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Макарівська селищна рада в особі органу опіки та піклування про визначення місця проживання дитини. В обґрунтування позову позивач вказав, що 24.01.2018 року між ним та відповідачкою зареєстровано шлюб. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 15.11.2023 року шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу донька залишилися проживати з відповідачкою, а син виявив бажання проживати з ним. Починаючи з січня 2024 року син [PERSON] проживає з позивачем за адресою: [ADDRESS] , навчається у Пашківському ліцеї. Позивач забезпечений житлом, працевлаштований. Син має окрему кімнату, забезпечений всім необхідним для навчання. Проте, після розірвання шлюбу він з відповідачем не можуть у добровільному порядку вирішити питання щодо місця проживання їхнього спільного сина, тому звернувся до суду з даним позовом. Позивач просить суд: визначити місце проживання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 28.08.2024 року позов [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд цивільної справи постановлено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання, встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України, а третій особі - строк для подання письмових пояснень. Також вказаною ухвалою зобов`язано Макарівську селищну раду в особі органу опіки та піклування надати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору. Ухвалою суду від 09.01.2025 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 27.01.2025 року. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, просив суд врахувати, що відповідач постійно змінює свою думку щодо визначення місця проживання дитини, що й стало підставою для звернення до суду. У судовому засіданні відповідач щодо заявлених позовних вимог вказала, що оскільки вона проживає в орендованому житловому приміщенні разом з донькою, тому проживання спільного сина з позивачем, відповідатиме кращим інтересам дитини, при цьому висловила занепокоєння, що при окремому проживанні спільних дітей це позбавить можливості їхнього спілкування як сестри з братом. Представник третьої особи надіслав заяву про розгляд справи за їх відсутності. Вислухавши сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6-7). Відповідач [PERSON] , [INFO] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8, 12). Як вказав позивач та що не заперечила відповідач, з 24.01.2018 року вони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 15.11.2023 року шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу донька залишилися проживати з відповідачкою, а син виявив бажання проживати з позивачем. Починаючи з січня 2024 року син [PERSON] проживає з позивачем за адресою: [ADDRESS] та навчається у Пашківському ліцеї. Факт того, що сторони у справі є батьками [PERSON] , [INFO] підтверджується копією свідоцтва про його народження (а.с. 9). Згідно довідки № 169 від 28.05.2024 року позивач проживає разом з сином [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10). Рішенням виконавчого комітету Макарівської селищної ради № 1348 від 05.12.2024 року затверджено висновок щодо визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] , [INFO] (а.с. 28). З Висновку щодо визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі під час, якого у них народилася малолітня донька [PERSON] , [INFO] , та малолітній [PERSON] , [INFO] . Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 15.11.2023 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Після розірвання шлюбу донька [PERSON] без реєстрації проживає з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (Довідка про старости Маковищанського старости старостинського округу від 25.09.2024 №17.12-08/189). Дитина відвідує дошкільний підрозділ Маковищанської гімназії групи «Ягідка». Вихованням дівчинки займається здебільшого мама, яка піклується, відповідально ставиться до її виховання. Тато проживає окремо від дитини. За час відвідування садочка тато не цікавився її успіхами. Але дитина часто про нього згадує і не має негативних емоцій щодо тата (Психолого-педагогічна характеристика вихованки дошкільного підрозділу Маковищанської гімназії групи «Ягідка» від 24.09.2024). [PERSON] працює в Маковищанській гімназії на посаді вихователя. Користується повагою та авторитетом серед батьків, учнів та колег (Характеристика Маковищанської гімназії Макарівської селищної ради Бучанського району Київської області від 25.09.2024 №98). Малолітній [PERSON] проживає та зареєстрований з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] перебуває на повному утриманні батька (Довідка про склад сім`ї старости Пашківського старостинського округу від 28.05.2024 №169). [PERSON] навчається в 6 класі Пашківського ліцею. Володіє навчальним матеріалом на достатньому та середньому рівні. Систематично виконує домашнє завдання. Має добрий загальний розвиток. Завжди охайний і акуратний. Відвідує театральний і футбольний гурток. Товариський, щирий, доброзичливий, чесний, скромний, емоційний. Батько приділяє належну увагу навчанню і вихованню сина. Постійно підтримує зв`язок зі школою та класним керівником, систематично відвідує батьківські збори (Характеристика Пашківського ліцею). [PERSON] працює на ТДВ «Чернівецький тарний завод» комерційним директором з 01.04.2010. За період роботи виявив себе, як кваліфікований, відповідальний і вимогливий керівник. Дисциплінарних попереджень на адресу працівника не зафіксовано (Характеристика ТДВ «Чернівецький тарний завод» від 19.09.2024 №9). Службою у справах дітей Макарівської селищної ради проведено обстеження умов проживання дитини з батьком за адресою: [ADDRESS] та встановлено, що будинок 2-х поверховий, складається з 5 кімнат. Загальна площа будинку 140 м2. Умови проживання задовільні. Для виховання та розвитку дитини створено всі належні умови: хлопчик проживає в окремій кімнаті, є шафа-купе для одягу, стіл для навчання, ліжко для сну, комп`ютер. В будинку зареєстровані та проживають малолітній [PERSON] та його батько [PERSON] . В сім`ї панує взаємопорозуміння та повага (Акт обстеження умов проживання від 19.09.2024). Під час бесіди з малолітнім [PERSON] встановлено, що він хоче проживати разом з татом в с. Пашківка тому, що в нього там багато друзів, він ходить до школи, яка йому подобається. З мамою [PERSON] спілкується рідко, час від часу навідується до неї (Акт бесіди з малолітньою дитиною від 19.09.2024). [PERSON] повідомила, що у зв`язку з непорозумінням у відносинах і спілкуванні з [PERSON] , які негативно впливають на виховання малолітнього [PERSON] , вони з чоловіком дійшли згоди та на даний час не заперечує щодо проживання сина [PERSON] разом з його батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Орган опіки та піклування Макарівської селищної ради Бучанського району Київської області вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] , [INFO] (а.с. 29, 29 зворот). Вирішуючи вимоги за даним позовом суд виходить також з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із ч. 1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Ч. 4 ст. 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Ч. 1, 2 ст. 161 СК України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до частин першої, другої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи інтереси самої дитини, сталі її соціальні зв`язки, місце навчання, тривалість проживання малолітньої дитини з батьком, добросовісне виконання позивачем батьківських обов`язків, створення для дитини необхідних умов для проживання та розвитку, забезпечення її усім необхідним, а також відсутність виключних обставин, які б унеможливлювали проживання дитини з батьком, чи негативно впливали на її виховання та розвиток, згоду матері на проживання малолітньої дитини з батьком, також те, що позивач не чинить жодних перешкод у спілкуванні матері з дитиною, суд приходить до переконання про можливість визначення місця проживання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] разом з батьком [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. При цьому суд вказує на те, що визначення місця проживання дитини разом із батьком не позбавляє права відповідача у справі спілкуватися з дитиною та не обмежує її у здійсненні своїх батьківських прав та обов`язків, оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання останньої з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, прояву турботи відносно неї та участі у її вихованні.

Outcome: approved