Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-15 00:00:00

До Калинівського районного суду Вінницької області 08 листопада 2024 року звернулась [PERSON] із вказаним позовом, в якому просить встановити юридичний факт, а саме що сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ВН № 0387531 від 19.08.1997, виданий на підставі рішення Калинівської РДА від 19.09.1996, належить [PERSON] , яка померла [INFO] в селі Лісова Лисіївка Хмільницького (Калинівського) району Вінницької області та визнати за [PERSON] право на земельну частку (пай) розміром 2, 15 га в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Лісоволисіївської сільської ради згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ВН №0387531, вартістю 83\~919, 20 грн. в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] в селі Лісова Лисіївка Хмільницького (Калинівського) району Вінницької області, який прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] в селі Лісова Лисіївка Хмільницького (Калинівського) району Вінницької області, але не оформив на своє ім`я. В обґрунтування цих вимог зазначила, що [INFO] помер її батько [PERSON] , що проживав в селі Лісова Лисіївка Хмільницького (Калинівського) району Вінницької області. Позивачка являється єдиною спадкоємицею після смерті батька. Але не оформленою залишається спадщина, яку батько прийняв після смерті своєї матері (бабусі позивачки) [PERSON] , але за життя не переоформив на себе. Бабуся позивачки (рідна мати її батька) [PERSON] , померла [INFO] , проживала в с. Лісова Лисіївка Хмільницького (Калинівського) району Вінницької області. Після її смерті відкрилась спадщина, яку її син (батько позивачки) [PERSON] прийняв, так як постійно проживав з померлою, але за свого життя не встиг оформити на своє ім`я. Рішенням Вінницького міського суду від 16.05.2024 було встановлено юридичний факт того, що [PERSON] , яка померла [INFO] в селі Лісова Лисіївка Хмільницького (Калинівського) району Вінницької області, була матір`ю [PERSON] , який помер [INFO] в селі Лісова Лисіївка Хмільницького (Калинівського) району Вінницької області. Після її смерті залишилося спадкове майно: земельна частка (пай) розміром 2,15 га в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Лісоволисіївської сільської ради згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ВН № 0387531, вартістю 83 919,20 гривень. Будучи спадкоємцем за законом, [PERSON] прийняв дану спадщину, відповідно до вимог ст. 549 ЦПК України (в редакції 1963 року), втупив у володіння спадковим майном, мав у себе оригінал вищевказаного сертифікату, проте він помер і не оформив на своє ім`я спадщину матері. [PERSON] прийняла спадщину після смерті свого батька, звернувшись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак оформити свої спадкові права не мала можливості, оскільки право власності на вищевказану земельну ділянку спадкодавцем при житті не зареєстроване, про що свідчить постанова державного нотаріуса Калинівської державної нотаріальної контори Вінницької області Василишиної Л.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 806/02-31 від 21 жовтня 2024 року, так як відсутній оригінал Сертифікату на право на земельну частку (пай). Крім того, у Сертифікаті на право на земельну частку (пай) помилково невірно вказано ім`я бабусі позивачки: вказано « [PERSON] » замість « [PERSON] ». Тому [PERSON] вимушена звернутися до суду щоб встановити факт, що Сертифікат на право на земельну частку серія ВН № 0387531 від 19.08.1997, належить померлій [PERSON] . У позивачки на руках знаходиться нотаріально завірена копія вказаного Сертифікату, що підтверджує факт належності зазначеного Сертифікату її бабусі та визнати за позивачкою [PERSON] право на земельну частку (пай) розміром 2, 15 га в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Лісоволисіївської сільської ради згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ВН №0387531, вартістю 83\~919, 20 грн. в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] в селі Лісова Лисіївка Хмільницького (Калинівського) району Вінницької області, який прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] в селі Лісова Лисіївка Хмільницького (Калинівського) району Вінницької області, але не оформив на своє ім`я. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.11.2024, визначено склад суду з розгляду позову: головуючого суддю Карнауха Н.П. Ухвалою судді Калинівського районного суду Вінницької області Карнауха Н.П. від 13.11.2024 відкрито провадження за позовом, визначено здійснити його розгляд за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Відповідно до ухвали Калинівського районного суду Вінницької області від 11.12.2024, призначено справу до судового розгляду, за клопотанням представника позивача [PERSON] адвоката Шимотюк Оксани Вікторівни постановлено витребувати у державного нотаріуса Калинівської державної нотаріальної контори Вінницької області Василишиної Л.В. копії матеріалів спадкової справи щодо [PERSON] , який помер [INFO] . Позивачка та її представник в судове засідання не з`явились, від представника адвоката Шимотюк О.В. надійшла письмова заява, згідно якої вона просить справу розглянути за її відсутності та відсутності її довірительки, без застосування технічних засобів фіксації судового процесу, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином в передбаченому законом порядку, 13.01.2025 на адресу суду від представника відповідача Калинівської міської ради Вінницької області Трохименка Миколи Валерійовича надійшов відзив на позовну заяву, згідно із яким Калинівська міська рада не заперечує щодо визнання позовних вимог у повному обсязі, розгляд даної справи просить провести без присутності представника відповідача. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. В зв`язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. За положенням частини першої статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до частин першої, третьої статті 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Згідно із частиною четвертою Прикінцевих та\~перехідних положень\~ЦК України 2003\~року,\~ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності (з 01 січня 2004 року). Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Крім того, у відповідності до пунктів 1, 2 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР. За змістом норм розділу УП спадкового права ЦК України (1963 року), спадковим майном є майно, яке на праві приватної власності належало спадкодавцю на час його смерті. Відповідно до частини першої статті 524 ЦК України (1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно із положеннями статті 529 ЦК України (1963 року) онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Відповідно до статті 548 ЦК України (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно із статтею 549 ЦК України (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON] , [PERSON] , що проживав в селі Лісова Лисіївка Хмільницького (Калинівського) району Вінницької області. Позивачка являється єдиною спадкоємицею після смерті батька. Але не оформленою залишається спадщина, яку її батько прийняв після смерті своєї матері (бабусі позивачки) [PERSON] , але за життя не переоформив на себе. Бабуся позивачки (рідна мати її батька) [PERSON] , померла [INFO] , проживала в с. Лісова Лисіївка Хмільницького (Калинівського) району Вінницької області. Після її смерті відкрилась спадщина, яку її син (батько позивачки) [PERSON] фактично прийняв, так як постійно проживав з померлою, але за свого життя не встиг оформити на своє ім`я. Рішенням Вінницького міського суду від 16.05.2024 було встановлено юридичний факт того, що [PERSON] , яка померла [INFO] в селі Лісова Лисіївка Хмільницького (Калинівського) району Вінницької області, була матір`ю [PERSON] , який помер [INFO] в селі Лісова Лисіївка Хмільницького (Калинівського) району Вінницької області. Після її смерті залишилося спадкове майно, а саме: земельна частка (пай) розміром 2,15 га в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Лісоволисіївської сільської ради згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай), серія ВН № 0387531, вартістю 83919,20 гривень, виданого громадянину України члену колективного сільськогосподарського підприємства КСП «Перемога» на підставі рішення Калинівської районної державної адміністрації від 19 вересня 1996 р. № 369. Будучи спадкоємцем за законом, [PERSON] прийняв дану спадщину, відповідно до вимог ст. 549 ЦПК України (1963 року), втупив у володіння спадковим майном, мав у себе оригінал вищевказаного сертифікату, проте він помер і не оформив на своє ім`я спадщину матері. [PERSON] прийняла спадщину після смерті свого батька, звернувшись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак оформити свої спадкові права не мала можливості, оскільки право власності на вищевказану земельну ділянку спадкодавцем при житті не зареєстроване, про що свідчить постанова державного нотаріуса Калинівської державної нотаріальної контори Вінницької області Василишиної Л.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 806/02-31 від 21 жовтня 2024 року, так як відповідно до вказаного Сертифікату на право на земельну частку (пай) власником земельної частки (паю) є [PERSON] . Тобто, у Сертифікаті на право на земельну частку (пай) помилково невірно вказано ім`я бабусі позивачки: вказано « [PERSON] » замість « [PERSON] ». До Калинівської державної нотаріальної контори Вінницької області 10 квітня 2005 року звернулась [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, залишеної після смерті батька [PERSON] , на підставі якої була заведена спадкова справа № 418/2005, у якій одночасно повідомила, що окрім неї є ще дружина померлого [PERSON] . До Калинівської державної нотаріальної контори Вінницької області 10 квітня 2005 року звернулась [PERSON] із заявою про відмову від спадщини, залишеної після смерті її чоловіка [PERSON] . Постановою державного нотаріуса Калинівської державної нотаріальної контори Вінницької області Василишиної Л.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 806/02-31 від 21 жовтня 2024 року, відмовлено [PERSON] , яка є спадкоємцем спадщини за законом, яка залишилась після смерті [INFO] [PERSON] , що на день смерті мешкав в селі Лісова Лисіївка Хмільницького району Вінницької області, який був спадкоємцем своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] після смерті якої він прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових справ, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності КСП «Перемога» в селі Лісова Лисіївка Калинівського району Вінницької області, розміром 2, 15 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Відповідно до ч. 1\~ст.\~315\~ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Враховуючи вищевикладене, оцінюючи, належність, допустимість й достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, які містяться в матеріалах справи, суд вважає доведеним факт належності саме [PERSON] , яка померла [INFO] , в селі Лісова Лисіївка Калинівського району Вінницької області, правовстановлюючого документа, а саме Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0387531, виданого 19.08.1997 головою Калинівської районної державної адміністрації Вінницької області Кугай І.З. на підставі рішення від 19.09.1996 № 369, зареєстрованого 21.08.1997 у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 486, на ім`я [PERSON] . Позивачка [PERSON] є спадкоємицею першої черги після смерті батька. Дружина померлого [PERSON] [PERSON] на дане спадкове майно не претендує, що підтверджується заявою про відмову від спадщини, залишеної після смерті її чоловіка [PERSON] , поданою нею до нотаріальної контори. [PERSON] прийняла спадщину після смерті свого батька [PERSON] , в тому числі і право на земельну частку (пай), розміром 2, 15 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, яка перебуває в колективній власності КСП «Перемога» село Лісова Лисіївка Калинівського району Вінницької області. Однак, оформити спадщину на вищевказану земельну частку (пай) після смерті батька в нотаріальній конторі, по місцю відкриття спадщини, не має можливості. Згідно до роз`яснень, викладених у пункті 24 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~16\~квітня 2004\~р.\~№ 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акту про право власності на землю (пункт 17 розділу Х «Перехідні положення» ЗК). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.11 Постанови Пленуму\~Верховного суду\~України «Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування»\~№ 7\~від 30\~травня 2008\~року , вбачається, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акту про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу\~України 1990\~року (561-12), Указу Президента\~України від\~8\~серпня 1995\~року №720/95\~«Про порядок\~паювання земель,\~переданих у\~колективну власність\~сільськогосподарським підприємствам\~і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень\~Земельного кодексу\~України від\~25\~жовтня 2001\~року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно до положень ч.ч.1-4, 9, 10 ст.5\~Земельного кодексу\~України 1990\~року (в редакції 1992 року) земля може належати громадянам на праві колективної власності. Суб`єктами права колективної власності на землю є колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, садівницькі товариства, сільськогосподарські акціонерні товариства, у тому числі створені на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Розпорядження земельними ділянками, що перебувають у колективній власності громадян, здійснюється за рішенням загальних зборів колективу співвласників. У колективну власність можуть бути передані землі колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств в тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, землі садівничих товариств - за рішенням загальних зборів цих підприємств, кооперативів, товариств. Кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. Право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо успадкування майна, та статутом відповідного колективного підприємства. За відсутності спадкоємців переважне право на земельну частку мають члени цих підприємств, кооперативів і товариств. Як встановлено вище, за Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0387531 від 19.08.1997, [PERSON] на підставі рішення Калинівської районної державної адміністрації від 19.09.1996 № 369, належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Перемога», розміром 2,15 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Відповідно до довідки про вартість земельної частки (паю) та її розмір у умовних кадастрових гектарах від 28.10.2024 № 3283/22-24, виданої Відділом № 7 Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, вартість даної земельної частки (паю) складає 83\~919, 20 грн. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. За відсутності настання зазначених юридичних фактів у їх сукупності, до спадкоємця переходить лише право на земельну частку (пай). Відповідач позовні вимоги визнає, тому відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст.206 ЦПК України). Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. Позивачем при подачі позову були понесені судові витрати, а саме сплачений судовий збір відповідно до ст. 133 ЦПК України, за дві позовні вимоги в розмірі 605, 60 грн. та 1\~211, 20 грн., які позивач просила залишити за нею. На підставі викладеного,

Outcome: approved