Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-28 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] ( [INFO] , ідентифікаційний код [NUMBER] , адреса реєстрації місця проживання: [ADDRESS] ) на користь Кредитної спілки «Орізон» (юридична адреса: 80670, смт. Підкамінь вул. Незалежності, 60 Золочівський район, Львівська область, Р/р [NUMBER] у Філії ЛЬВІВСКЕ ОУ АТ «ОЩАДБАНК» МФО 325796, ЄДРОПУ 30320372) заборгованість за кредитним договором № 145 від 02 вересня 2009 року в розмірі 45 911,52 грн., з яких 45 911,52 грн. нараховані інфляційні збитки, 3% річних з 24.05.2019 року до 23.05.2024 року. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що між Львівською філією № 1 кредитної спілки «Орізон» та [PERSON] було укладений кредитний договір № 51 від 26 жовтня 2007 року терміном на 18 місяців, згідно якого Позивач надає Відповідачу кредит в розмірі 7000,00 грн., на засадах строковості на власні потреби, а Відповідач зобов`язується сплачувати кожного наступного місяця плату по відсоткам за користування кредитом та частину основної суми кредиту згідно вищеназваного Договору. Планова дата закриття кредитного договору 26.04.2009 р. Позивачем на виконання умов Договору було видано Відповідачу кредит в сумі 7000,00 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером № 112 від 26.10.2007 р. Відповідач свої зобов`язання перед Позивачем за Кредитним договором не виконав, а відтак останній був змушений звернутися в суд із позовною заявою за захистом свого особистого майнового права та інтересу. Відповідно до заочного рішення Личаківського районного суду м. Львова від 13.07.2010 року у справі № 2-32116-10р. позов було задоволено, щодо стягнення з [PERSON] заборгованості в розмірі 7 783,34 грн., з яких: 5 537,80 грн - тіло кредиту; 2 425,54 грн. відсотки за користування кредитом станом на 26.11.2009 року. 22.12.2009 року Позивач звернувся в Личаківський районний суд м. Львова із позовною заявою про стягнення з Відповідача боргу в сумі 8755,67 грн. (5357,80 грн. тіло кредиту, 3397,87 грн. - відсотки за користування кредитом станом на 26.11.2009 р.). Було винесено рішення № 2-3-2116/2010 р. від 13.10.2010 р. Личаківським районним судом м. Львова про стягнення боргу на нашу користь за договором кредиту. Крім того у зв`язку з невиконанням Відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, а також і вищезазначеного судового ріщення, позивач звернувся в суд із позовною заявою про стягнення заборгованості. Також зазначає, що відповідно до рішення Личаківського районного суду м. Львова від 14 жовтня 2013 року у справі № 2/463/1750/13 позов кредитної спілки «Орізон» задоволено, щодо стягнення з [PERSON] заборгованості в розмірі 7636,85 грн. з яких 4100,70 грн. відсотки за користування кредитом та 3536,15 грн. завдані збитки. Крім того у зв`язку із невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, а також і вищевказаного судового рішення, позивач звернувся в суд із позовною заявою про стягнення заборгованості. Відповідно до рішення Личаківського районного суду м. Львова від 22 грудня 2017 року у справі №463/3640/17 позов кредитної спілки «Орізон» задоволено, щодо стягнення з [PERSON] заборгованості в розмірі 19 477,20 грн., з яких: 9366,20 грн. залишок нарахованих та несплачених відсотків за період з 01.06.2013 по 30.06.2017 року та 10 111,00 грн. залишок нарахованих інфляційних збитків 3 % річних за період часу з 18.07.2012 року до 30.09.2016 року. Відповідач звернувся в Личаківський районний суд м. Львова із заявою про перегляд заочного рішення від 22 грудня 2017 року. Відповідно до рішення Личаківського районного суду м. Львова від 04 березня 2021 року у справі №463/3640/17 винесено рішення, щодо уточнення стягнення з [PERSON] заборгованості в розмірі 5541,52 грн., з яких: 5541.52 грн. нараховані інфляційні витрати, 3% річних за період часу з 18.02.2012 року до 30.09.2016 р. Також для підтвердження для підтвердження своїх позовних вимог позивач до матеріалів позовної заяви додає розрахунки пені, нарахованих інфляційних збитків, 3% річних. Окрім цього, представником позивача було подано клопотання про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення у даній справі. Представником відповідача\~було подано\~відзив на\~позовну заяву,\~в якому\~вказує на\~те,\~що позовні\~вимоги в\~частині стягнення\~сум 3%\~річних у\~розмірі 3\~210,\~грн.\~та втрати\~від інфляції\~у розмірі\~11\~838,95\~грн.\~не підлягають\~до задоволення\~в частині\~сум,\~що стосуються\~періоду прострочення\~сплати основної\~суми боргу\~за межами\~строку позовної\~давності.\~У позовній\~заяві позивач\~зазначив,\~що нарахування\~відповідачу 3%\~річних та\~втрати від\~інфляції за\~прострочення виконання\~грошового зобов`язання\~проведено за\~період з\~24.05.2019\~року по\~23.05.2024\~року.\~Позивач подав\~позовну заяву\~у даній\~справі 04.06.2024\~року,\~тому його\~вимога про\~стягнення нарахованих\~3%\~річних та\~втрати від\~інфляції може\~стосуватися 3-річного\~періоду,\~що передує\~даті звернення\~до суду,\~а саме\~період нарахування\~в межах\~строку позовної\~давності розпочинається\~03.06.2021\~року.\~Як наслідок,\~позивач пропустив\~строк позовної\~давності щодо\~вимоги про\~стягнення 3%\~річних та\~втрати від\~інфляції за\~період з\~24.05.2019\~року по\~02.06.2021\~року,\~a\~тому суми\~нарахування за\~цей період\~не можуть\~бути стягнені.\~Таким чином,\~сума 3%\~річних за\~прострочення виконання\~грошового зобов`язання\~за період\~з 03.06.2021\~року по\~04.06.2024\~року становить:\~5537,80\~грн.\~(основна\~сума боргу)\~*\~0,03\~(3%\~річних)\~/\~362\~*\~1095\~(кількість\~днів прострочення)\~=\~498,40\~грн.\~Сума втрат\~від інфляції\~за прострочення\~виконання грошового\~зобов`язання\~за період\~червень.\~2021\~року по\~травень.\~2024\~року становить\~-\~2\~252,37\~грн.\~Щодо пені\~зазначає що\~позовна вимога\~про її\~стягнення за\~несвоєчасне виконання\~зобов`язання\~у сумі\~30\~862,57\~гривень не\~підлягає до\~задоволення,\~оскільки кредитним\~договором №\~51\~від 26.10.2007\~року не\~передбачено такого\~виду забезпечення\~виконання зобов`язання\~за договором\~як пеня.\~Крім того,\~зміст позовної\~заяви взагалі\~не містить\~обгрунтування підстав\~заявленої позовної\~вимоги про\~стягнення пені\~у розмірі\~30\~862,57\~гривень,\~у позові\~відсутні посилання\~норму закону\~чи договору,\~на підставі\~якого застосовано\~та нараховано\~пеню.\~Розрахунок цієї\~суми вказано\~у додатку\~9\~до позовної\~заяви,\~дані з\~якого жодним\~чином не\~кореспондуються з\~текстом позовної\~заяви.\~Окрім цього\~представником відповідача\~було подано\~додаткові письмові\~пояснення,\~в яких\~зазначає,\~що позовні\~вимоги підлягають\~до задоволення\~частково.\~Позовні вимоги\~в частині\~стягнення сум\~3%\~річних у\~розмірі 3\~210,\~грн.\~та втрати\~від інфляції\~у розмірі\~11\~838,95\~грн.\~не підлягають\~до задоволення\~в частині\~сум,\~що стосуються\~періоду прострочення\~сплати основної\~суми боргу\~за межами\~строку позовної\~давності,\~а також\~не підлягають\~задоволенню в\~частині сум,\~розрахованих з\~помилками.\~Зазначає,\~що у\~позовній заяві\~позивач вказує,\~що нарахування\~відповідачу 3%\~річних та\~втрати від\~інфляції за\~прострочення виконання\~грошового зобов`язання\~проведено за\~період з\~24.05.2019\~року по\~23.05.2024\~року.\~Позивач подав\~позовну заяву\~у даній\~справі 04.06.2024\~року,\~тому його\~вимога про\~стягнення нарахованих\~3%\~річних та\~втрати від\~інфляції може\~стосуватися 5-річного\~періоду (згідно\~збільшеного строку\~позовної давності\~передбаченого договором),\~що передує\~даті звернення\~до суду,\~а саме\~період нарахування\~в межах\~строку позовної\~давності розпочинається\~03.06.2019\~року. Як наслідок, позивач пропустив строк позовної давності щодо вимоги про стягнення 3 % річних та втрати від інфляції за період з 24.05.2019 року по 02.06.2019 року, а тому суми зарахування за цей період не можуть бути стягнені. Крім того, зазначає, що розрахунок позивача за вказаний період проведений з помилками. Отже, правильна сума 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 03.06.2019 року по 04.06.2024 року становить 831,39 грн. Позовні вимоги про стягнення втрат від інфляції за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 03.06.2019 року по 04.06.2024 року становить 3134,39 грн. Представником відповідь на відзив позивача було подано в якому зазначає пунктом 9.5. кредитного договору № 51 від 26 жовтня 2007 року передбачено, що до правовідносин, пов`язаних з укладенням та виконанням цього договору застосовується строк позовної давності тривалістю 5 років, то правомірним є застосування п`ятирічного періоду для нарахування інфляційних збитків, 3% річних та пені в розмірі облікової ставки НБУ, а саме з 23.05.2019 року по 23.05.2024 року. Щодо зауважень представника відповідача про відсутність такого виду забезпечення зобов`язання за кредитним договором, як пеня зауважує наступне Згідно Розділу Кредитного договору 6. ВІДПОВІДАЛЬНІСТЬ СТОРІН: 6.1. Сторони несуть відповідальність за порушення умов цього договору згідно чинного законодавства України. 6.3. Уразі невиконання або неналежного виконання Сторонами власних зобов`язань згідно цього Договору, вина Сторона відшкодовує іншій Стороні завдані цим збитки, включаючи упущену вигоду. Зазначає, що правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання між Львівською філією № 1 кредитної спілки «Орізон», та [PERSON] , від 26 жовтня 2007 року за № 51 є укладеним у письмовій формі, та відповідає вимогам ст.547 ЦК України. Щодо зауваження представника Відповідача про відсутність позові посилання норму закону чи договору, на підставі якого застосовано та нараховано пеню статті 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Пеня обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня (ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань"). При розрахунку пені за час прострочення зобов`язання, ставка пені кратна подвійній ставці НБУ: [Пеня] = [Сума боргу] ? [Коефіцієнт] > [Ставка НБУ] / 100% / [Кількість днів у році) х [Кількість днів). Представником позивача було подано клопотання про збільшення позовних вимог, яке мотивує тим, що у зв`язку із простроченням Відповідачем грошового зобов`язання Позивач відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦКУ змінив період нарахування інфляційних збитків, 3-ох % річних та пені з 28.05.2019 року до 28.05.2024 року на суму 46 176,80 грн. В судове засідання з`явились представник позивача Чумак О.В. (поза межами приміщення суду), представник відповідача Малярчука О.О., інші учасники справи не з`явилися, були належним чином повідомлені про причини неявки не повідомили. Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 10.06.2024 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом Кредитної спілки «Орізон» до [PERSON] про стягнення заборгованості та відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у цивільній справ за позовом. КС «Орізон» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, інфляційних витрат. 3% річних, матеріальних збитків. Перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з таких мотивів. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (терміни) Його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання с його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст.625 ЦК України визначено, що боржник не звільниться від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Щодо стягнення нарахування інфляційних збитків, 3 % річних, суд дійшов такого висновку. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо іншого розміру процентів не встановлено договором або законом. Поряд з цим, передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу, враховуючи індекс інфляції та трьох відсотків річних способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, їхня суть полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора та знеціненні грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отриманні компенсацій (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору. Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання. Стягнення з боржника, який порушив грошове зобов`язання, сум індексації грошового боргу та процентів не перешкоджає стягненню у передбачених законом або договором випадках неустойки (пені) за прострочення виконання грошового зобов`язання, оскільки відповідно до частини першої статті 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин» наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього в відповідальності за невиконання грошового зобов`язання і не позбавляє кредитора права на отримання сум, не передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином відповідно до ст.ст. 526, 599 ЦК України. Відповідно до пункту 9.5 кредитного договору № 51 від 26.10.2007 року до правовідносин, пов`язаних з укладеннм та виконанням застосовується строк позовної давності тривалістю 5 років. Відповідно до ч. 6 ст. 124 ЦПК України строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку. Позовна заява Кредитної спілки «Орізон» з доданими до неї документами надіслана на адресу суду поштовими засобами зв`язку та здана на пошту 28.05.2024 року, що підтверджується копією поштової квитанції. Таким чином, позивач звернувся до суду з позовом саме 28.05.2024 року, відтак, в останнього виникло право на звернення до суду з вимогою про стягнення суми коштів в межах 5 -ти років, починаючи з 28.05.2019 року. Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, за змістом якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, указом Президента України № 64/2022, затвердженого\~Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022, на території України введено воєнний стан який неодноразово був продовжений. Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Суд бере до уваги, що відповідач станом на дату звернення КС «Орізон» до суду з даним позовом має невиконане грошове зобов`язання за кредитним договором у розмірі 21388,26 грн., який встановлено рішенням Личаківського районного суду м. Львова в/п № 2-32116/10р. від 12.02.2010, в/п № 2/463/1750/13, в/п №463/3640/17 від 22 грудня 2017 року. Отже, суд враховує, що період нарахування відповідачу втрат від інфляції, 3-ох % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання є вірним за період з 28.05.2019 року по 23.02.2022 року. Три проценти річних за зазначений період складають 1 761,46 грн., виходячи із розрахунку 21 388,26 x 3% х 1003 (кількість днів прострочення): 365: 100. Інфляційні витрати за зазначений період складають 4010,80 грн. 21 388.26 х 1.18752327-21 388,26, де індекс інфляції середній 1.1875232799,50: 100) x (99,40: 100) x (99,70:100) x (100,70: 100) x (100,70: 100) x (100,10: 100) x (99,80: 100) x (100,20: 100) x (99,701 100) x (100,80: 100) x (100,80: 100) x (100,30: 100) x (100,20: 100) x (99,40: 100) x (99,80 100) x (100,50: 100) x (101,00: 100) x (101,30: 100) x (100,90:100) x (101,30: 100) x (101.00: 100) x (101,70: 100) x (100,70: 100) x (101,30: 100) x (100,20: 100) x (100,10: 100) x (99,80: 100) x (101,20: 100) x (100,90:100) x (100,80: 100) x (100,60: 100) x (101,30 100) x (101,60: 100). Відповідно до ст. 547 ЦК України передбачає, що правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. Позовна вимога про стягнення пені за несвоєчасне виконання зобов`язання у сумі 30862,57 грн. не підлягає до задоволення, оскільки кредитним договором № 51 від 26.10.2007 року не передбачено такого виду забезпечення виконання зобов`язання за договором як пеня. Щодо твердження представника позивача про те, що одночасне стягнення з учасника цивільних відносин, який порушив зобов`язання за договором, штрафу та пені, не суперечить ст. 61 Конституції України, оскільки згідно зі ст. 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до ст. 230 ГК України є видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальност, відтак, нараховані позивачем втрати від інфляції, проценти за користування коштами в розмірі 3% річних, пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань в розмірі 2-ох облікових ставок НБУ, з 24.02.2022 року по 28.05.2024 року, в сумі відповідно, 9541,97 та 30 862,57 грн., не можуть бути виключені з розрахунку відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, так як останні відповідно до статті 230 ГК України є видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності, не є формами неустойки, то слід зазначити таке. Відповідно до ст. 1 Господарського кодексу України цей Кодекс визначає основні засади господарювання в Україні і регулює господарські відносини, що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб`єктами господарювання, а також між цими суб`єктами та іншими учасниками відносин у сфері господарювання. Відповідно до ст. 2 Господарського кодексу України учасниками відносин у сфері господарювання є суб`єкти господарювання, споживачі, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, а також громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками суб`єктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження на основі відносин власності. Згідно з\~п.\~1\~ч.\~1\~ст.\~4\~Господарського кодексу\~України не\~є предметом\~регулювання цього\~Кодексу майнові та особисті немайнові відносини, що регулюються\~Цивільним кодексом України. Таким предметом позову є кредитні відносини, які врегульовані Цивільним кодексом України, а також учасниками відносин у сфері господарювання є суб`єкти господарювання, споживачі, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, а також громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками суб`єктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження на основі відносин власності. Оскільки у спорі, який розглядається судом, відповідачем є фізична особа, а також спірні правовідносини врегульовані Цивільним кодексом України. Суд дійшов висновку про неможливість застосування норм Господарського кодексу у спорі, що розглядається. Суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів сторін), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04)»: згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, повязаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобовязує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обовязок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29). Також згідно з п. 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обовязок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України \~з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 378,50 грн. та стягнути з позивача на користь держави 2649,50 грн. судового збору.

Outcome: partial