Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-21 00:00:00

25 листопада 2024 року в суд надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В позовній заяві вказує, що з 19 травня 2001 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, який розірвано за рішенням суду від 15.11.2021р. Під час шлюбу у сторін народилися два сини [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , на утримання яких з 21 жовтня 2021 року з [PERSON] на її користь стягувалися аліменти до досягнення старшою дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [INFO] старший син [PERSON] досяг повноліття, проте, оскільки продовжує навчання на денній контрактній формі навчання у Вінницькому національному технічному університеті за спеціальністю «Інженерія програмного забезпечення» до 30 червня 2027 року, то на даний час не має самостійного доходу. Зауважує, що навчання є платним, зокрема, загальна вартість освітньої послуг становить 102 000, 00 грн.; за перший навчальний рік - 25 200, 00 грн. При цьому, окрім оплати навчання сина, також самостійно несе витрати на проїзд останнього з додому до місця навчання і назад (м. Новодністровськ - м.Вінниця), на харчування та одяг. Вважає, що\~ відповідач є особою працездатного віку, має регулярний офіційний дохід, а відтак має можливість надавати допомогу повнолітній дитині, яка продовжує навчання, проте добровільно такої допомоги не надає. Враховуючи вищенаведене, просить стягувати з відповідача [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з 21 листопада 2024 року і до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення ним двадцяти трьох років. Ухвалою суду від 25.11.2024р. відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання на 16 грудня 2024 року о 10 год. 00 хв., яке відкладено у зв`язку із першою неявкою відповідача на 22 січня 2025 року о 10 год. 00 хв. Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується розписками (а.с. 20, 30), в судове засідання не з`явилася, однак, 28 листопада 2024 року через канцелярію суду подала заяву від 21.11.2024р. про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує щодо винесення заочного рішення по справі (а.с. 21). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча неодноразово\~ повідомлявся про дату, час та місце проведення судових засідань за місцем своєї реєстрації за адресою: [ADDRESS] ; жодних заяв чи клопотань в суд не подавав, правом на надання відзиву на позов не скористався. При цьому, в суд повернулись поштові конверти у зв`язку із відсутністю адресата (а.с. 28-29, 33-34). Відповідно до п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, враховуючи відсутність відповідача за адресою його реєстрації, яка підтверджена матеріалами справи, зокрема, відповіддю № 922543 від 25.11.2024р. з Єдиного державного демографічного реєстру (а.с. 15), у зв`язку з чим в суд повернулися конверти із судовою повісткою про виклик, суд вважає відповідача таким, що повідомлений про дату, час та місце судового засідання належним чином. Третя особа [PERSON] в судові засідання не з`явився, хоча повідомлявся про дату, час та місце проведення судових засідань за місцем свого проживання, яке вказано у позовній заяві, за адресою: [ADDRESS] , та підтверджується довідкою Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради №57884 від 10.08.2023р. (а.с. 8). При цьому, в суд повернулися поштові конверти із судовою повісткою про виклик у зв`язку із відсутністю адресата (а.с. 31-32,\~ 35-36). Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Таким чином, враховуючи відсутність повідомлень від третьої особи щодо зміни місця свого проживання та надіслання судової повістки на адресу місця проживання, яка є зареєстрованим місцем проживання третьої особи, останній вважається таким, що повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи. При цьому, 02 грудня 2024 року третя особа [PERSON] через канцелярію суду подав заяву від 21.11.2024р. про розгляд справи без його участі; позовні вимоги [PERSON] підтримує в повному обсязі (а.с. 23). Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Беручи до уваги положення ст.ст. 223, 240 ЦПК України, суд прийшов до висновку про проведення судового засідання у відсутності учасників справи. Враховуючи неявку в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи і від якого не надійшло ні відзиву на позов, ні клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутності, про причини неявки суд не повідомлено, отримавши згоду позивача, суд відповідно до ст.ст. 280-281 ЦПК України постановив проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З`ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази, суд встановив, що [INFO] народився\~ [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 20.09.2006р. виконавчим комітетом Новодністровської міської ради Чернівецької області (а.с. 9). На даний час учасники справи зареєстровані та проживають за різними адресами, що підтверджується довідкою Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради №57884 від 10.08.2023р. відміткою у паспорті громадянина України серії [NUMBER] , виданому 30.05.2001р. Сокирянським РВ УМВС України в Чернівецькій області та відповідями №922534 і № 922543 від 25.11.2024р. з Єдиного державного демографічного реєстру (а.с. 3-5, 8, 14-15). З 21 жовтня 2021 року з відповідача на користь позивача на утримання двох дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , стягувались аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно і до досягнення старшою дитиною повноліття, що підтверджується судовим наказом Новодністровського міського суду Чернівецької області від 23.11.2021р. по справі №719/371/21 (а.с. 10). [INFO] син сторін [PERSON] досяг повноліття. При цьому, він продовжує навчання у Вінницькому національному технічному університеті на другому курсі денної контрактної форми навчання на факультеті інформаційних технологій та комп`ютерної інженерії для здобуття ступеня вищої освіти бакалавра за освітньою програмою 121 Інженерія програмного забезпечення, спеціальність Інженерія програмного забезпечення із терміном навчання з 01.09.2023 по 30.06.2027, що підтверджується Договором № К-1351-2023 від 11.08.2023р., за підписом ректора Вінницького національного технічного університету Біліченка В.В., та довідкою №576 від 01.11.2024р. (а.с.11- 12). Як вбачається із п. 1 розділу V Договору № К-1351-2023 від 11.08.2023р. загальна вартість освітньої послуги станом на 01.09.2023р. становить 102000, 00 грн. за весь термін навчання. Вартість платної освітньої послуги за перший навчальний рік складає 25500, 00 грн. Згідно відповіді № 922552 від 25.11.2024р. та №1052115 від 21.01.2025р. з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела та суми доходів,\~ отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майнових стан і доходи, за період з 1 по 4 квартали 2024р. [PERSON] з 24 липня 2024 року отримував регулярний дохід у вигляді заробітної плати\~ у ТОВ «ІК «ОБЕРТОН ГРУП» (а.с. 16, 37). [PERSON] самостійного доходу не має, що підтверджується відповіддю №1052113 від 21.01.2025р. з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суми річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи (а.с. 38). Інших відомостей про доходи чи витрати учасників справи суду не надано. При цьому, відповідач не надав суду жодних доказів відсутності можливості надавати матеріальну допомогу сину сторін, який продовжує навчання після досягнення повноліття, та не спростував твердження позивача про своє матеріальне становище. У ст. 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У постанові Верховний Суд від 17.04.2019р. по справі № 644/3610/16-ц зазначено, що правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Згідно з п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. З огляду на зазначене, беручи до уваги, що повнолітній [PERSON] , який не досяг 23 років, продовжує навчання в університеті на денній формі навчання і не має можливості працювати та отримувати самостійний дохід, суд вважає останнього таким, що потребує матеріальної допомоги батьків. Відповідно до ст.ст. 182, 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням наступних обставин: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;\~ наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. У ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У п. 4 ч. 3 ст. 2, ч.ч. 1, 3, 4 ст.12, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України визначено також, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки обов`язок брати участь в утриманні повнолітньої дитини, що продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, належить обом батькам, зважаючи, що на даний час добровільно допомогу повнолітньому сину надає лише мати, суд вважає, що відповідач [PERSON] повинен сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] до закінчення ним навчання, але не більше, ніж до досягнення останнім двадцяти трьох років. При визначенні розміру частки від заробітку (доходу) платника аліментів, яка підлягає стягненню, за відсутності заперечень відповідача щодо наявності у нього можливості надавати допомогу повнолітньому сину, суд враховує інформацію про працевлаштування останнього та наявність офіційного доходу, сплату ним аліментів на утримання одного неповнолітнього сина, а також зважає на інформацію про платність навчання та відсутність доходів у третьої особи і надання добровільної матеріальної допомоги лише позивачем. Таким чином, виходячи з розміру доходу учасників справи та розміру прожиткового мінімуму, а також розумності та достатності розміру аліментів, необхідних для задоволення потреб на утримання дитини, що продовжує навчання, і з реальної можливості відповідача такий розмір аліментів сплачувати щомісячно, не порушуючи при цьому його прав, суд вважає, що позов слід задоволити частково та стягувати з відповідача [PERSON] аліменти на користь позивача [PERSON] на утримання повнолітнього сина в розмірі 1/5 частки усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до закінчення [PERSON] навчання, але не більше, ніж до досягнення ним двадцяти трьох років. Суд зауважує, що аліменти на дитину, яка продовжує навчання, мають на меті забезпечити належні умови для продовження ним навчання, а позивач не навела достатніх аргументів та не надала доказів про необхідність стягнення із відповідача аліментів у заявленому нею розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При визначені дати, з якої присуджуються аліменти, суд враховує, що [PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON] 25 листопада 2024 року і не надала доказів, що раніше вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача та не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати, а тому такі присуджуються не з 21 листопада 2024 року, а з 25 листопада 2024 року. Згідно з ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню - у межах суми платежу за один місяць. Беручи до уваги, що позивач відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, а позов задоволено судом частково, то на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 968, 96 грн.\~ (1211,20 * 1/5 : 1/4), а в іншій частині покласти на рахунок держави. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved