Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача [PERSON] про реальний поділ незавершеного будівництвом будинку та виділ земельної ділянки. Позовні вимоги мотивовано тим, що з 22.11.2008 позивач перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого у них народилася одна дитина: дочка [PERSON] , [INFO] . Відповідачу до одруження з позивачем на підставі рішення Королівської селищної ради від 09 квітня 1992 року за №15 та рішення 6-ої сесії 1-го скликання від 08.02.1994 року виділено земельну ділянку площе 0,1000 га для будівництва та обслуговування жилого будинку по [ADDRESS] . 15 квітня 2009 року [PERSON] цю земельну ділянку приватизував, що стверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №429310. Станом на 07.12.2008 року відповідачем був збудований лише фундамент. Згідно довідки інвентарбюро це становило на той час 11 відсотків недобудованого будинку. Після одруження вони приступили до будівництва будинку і спільними коштами, працею, зусиллями при допомозі і підтримці своїх батьків побудували двоповерховий незавершений будівництвом будинок, у якому проживають з кінця 2011 року. До одруження відповідач оформив кредит, який після одруження спільно погашпли. Для покупки вікон металопластикових на другий поверх оформили споживчий кредит за № 74547 від 28 жовтня 2011 року на суму 25 000 ( двадцять п`ять) тисяч гривень строком на три роки. Також цей кредит був сплачений сторонами спільно. Позивач постійно працювала, що підтверджує трудовою книжкою та довідкою про доходи. Житловий будинок по [ADDRESS] будівництвом незавершений будівництвом - 61 процент готовності. Загальна площа незавершеного будівництвом житлового будинку становить 241 7 кв.м, в тому числі житлова 116,1 кв.м. Відносини в сім`ї загострились, відповідач звернувся до суду з позовом на розлучення, погрожує виселенням з будинку, тому у позивачки виникла потреба в реальному розподілі незавершеного будинку та надвірних споруд і виділення земельної ділянки для обслуговування частини будинку. Вказує, що недобудований будинок побудований подружжям в шлюбі за рахунок спільної праці та спільних коштів і підлягає поділу між ними в натурі та просить суд поділити реально між сторонами [PERSON] та [PERSON] згідно визначених частин судовою будівельно-технічною експертизою незавершений будівництвом будинок, який розташований по [ADDRESS] ; виділити на підставі судової земельно-технічної експертизи [PERSON] частину земельної ділянки, яка розташована по [ADDRESS] для будівництва та обслуговування незавершеного будівництвом будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] ; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати - судовий збір та витрати по проведенню експертизи. 16.03.2017 відповідач [PERSON] подав до суду заперечення на позовну заяву, за яким позовні вимоги не визнає та в задоволенні позову в частині вимог про поділ об`єкту незавершеного будівництва з підстав належності його в цілому до спільної сумісної власності подружжя та з підстав наявності в складі об`єкту незавершеного будівництва самочинного будівництва та самочинно збудованих надвірних (господарських) споруд на земельній ділянці 0,1000 га по [ADDRESS] просить відмовити (Т. 1 а.с. 148-161). Відповідач [PERSON] подав до суду зустрічну позовну заяву до [PERSON] про поділ майна, що є об`єктами спільної сумісної власності подружжя, яка ухвалою суду від 28.11.2016 об`єднана в одне провадження із первісним позовом. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] вказує, що за час його перебування у шлюбі з [PERSON] було придбано майно, про яке [PERSON] у позовній заяві не згадує і яке відповідно до ст. 60 СК України є об`єктами спільної сумісної власністю подружжя та підлягає поділу в рівних частина - по 1/2 кожному, а саме: газовий котел виробництва Італія - куплений в 2008 р. - 4000 грн; пральна машина - куплена в кредит в 2010 р. - 4000 грн; кухонні меблі - в 2011 р. - 8000 грн; кухонний кут - стіл та 3 стільці - в 2011 р. - 4500 грн; телевізор плазмовий «Оріон» 32 д. - в 2011 р. - 6000 грн; швейна електрична машинка - в 2012 р. - 3500 грн; комп`ютер LG - в 2013 р. - 5000 грн; стіл для комп`ютера - в 2013 р. - 500 грн; котел «Маяк» твердопаливний - в 2016 р. - 3000 грн; супутникова антена - 4500 грн, що разом становить суму 43000 (сорок три тисячі) гривень. Посилаючись на рівність часток у майні подружжя [PERSON] просить суд провести поділ спільного майна [PERSON] та [PERSON] : визнати за [PERSON] право власності на наступне майно: газовий котел виробництва Італія - 4000 грн; комп`ютер LG - 5000 грн; стіл для комп`ютера - 500 грн; телевізор плазмовий «Оріон» 32 д. - 6000 грн; супутникова антена - 4500 грн, що разом становить суму 20000 (двадцять тисяч) гривень; визнати за [PERSON] право власності на наступне майно: пральна машина - 4000 грн; кухонні меблі - 8000 грн; кухонний кут - стіл та 3 стільці - 4500 грн; швейна електрична машинка - 3500 грн; котел «Маяк» твердопаливний - 3000 грн., що разом становить суму 23000 (двадцять три тисячі) гривень; стягнути з відповідача на його користь судові витрати ( Т. 1 а.с. 67-70). Також 28.02.2017 позивач за зустрічним позовом подав до суду заяву про збільшення позовних вимог, згідно якої вказує, що шлюб між ними розірвано рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 08.11.2016 по справі № 299/1816/16-ц та просить зобов`язати [PERSON] повернути йому, [PERSON] наступне майно: дві шафи для одягу; 2-х спальне ліжко; дві тумбочки; 6-ть стільців; стіл розкладний; дзеркало з тумбою; холодильник «Samsung»; бак для води ємкістю 1,5 тонн; музичний центр «Sony»; телевізор «Samsung»; супутникову антену; тюнер до телевізора ( Т. 1 а.с. 103-106). 16.02.2017 представник позивача за первісним позовом [PERSON] подала до суду доповнення до позовної заяви та заперечення на зустрічну позовну заяв , відповідно до якої зазначає, що в зустрічній позовній заяві перелік придбаного майна за час шлюбу не вказаний в повному обсязі, а те, що вказане не відповідає вартості спільно приданого майна. При вирішенні справи просить суд врахувати, що проживає разом з дочкою відповідача та двома дітьми від попереднього шлюбу, зустрічний позов визнає частково ( Т. 1 а.с. 136-140). 17.07.2020 представник позивача за первісним позовом [PERSON] подала до суду заяву про уточнення позовних вимог, згідно якої просить суд постановити рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію на суму 518210,81 грн (п`ятсот вісімнадцять тисяч двісті десять гривень 81 копійку) за 1/2 (одну другу) частину незавершеного будівництвом будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] та витрати по справі ( Т. 2 а.с. 154-158). Сторони та їх представники будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися. Представник позивача за первісним позовом [PERSON] подала до суду заяву про підтримання уточнення позовних вимог та розгляд справи у відсутність позивача за первісним позовом та її представника. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновків про задоволення уточнених позовних вимог за первісним позовом з огляду на наступне. Згідно ч.1\~ст. 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Частиною 1\~ст. 61 СК України\~визначено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до частин 1, 2\~ст. 69 СК України\~дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Частиною 1\~ст. 70 СК України\~передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Також згідно частин 3, 4\~ст. 368 ЦК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Виходячи з положень частин 1, 2\~ст. 372 ЦК України\~майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться в постанові від 21 грудня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими\~статтями 69-72 СК\~та\~ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суди мають застосовувати положення частин 4, 5\~ст. 71 СК\~щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених\~ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені, між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Відповідно до частини першої статті 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до статті 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У пункті 15 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що до завершення будівництва (створення) майна, а якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, то до моменту прийняття його до експлуатації, або якщо право власності на таке нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то до моменту державної реєстрації право власності на новостворене майно та об`єкт незавершеного будівництва не виникає (стаття 331 ЦК України). У зв`язку із цим до виникнення права власності на таке майно право власності існує лише на матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення) майна. Отже, законом не передбачено можливість визнання права власності на новостворене майно та об`єкт незавершеного будівництва в судовому порядку, якщо право власності на таке майно не було зареєстроване раніше в установленому законодавством порядку. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою в постанові від 16 грудня 2015 року в справі № № 6-2710цс15 , новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього. Однак до цього, не будучи житловим будинком з юридичної точки зору, об`єкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов`язки, відтак є майном, яке за умов, передбачених законом, може належати на праві спільної сумісної власності подружжю і з дотриманням будівельних норм і правил підлягати поділу між ними. Згідно із вимогами ч. 1\~ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі, а у випадку, коли дружина та чоловік не домовилися між собою про порядок поділу майна, спір може бути вирішено судом. В судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що з 22.11.2008 по 08.11.2016 сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у сторін народилася одна дитина дочка [PERSON] , [INFO] . Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 08.11.2016 по справі № 299/1816/16-ц шлюб між сторонами розірвано. Питання про поділ майна подружжя в зазначеній справі не ставилось. Відповідачу за первісним позовом до одруження з позивачем за первісним позовом на підставі рішення Королівської селищної ради від 09 квітня 1992 року за №15 та рішення 6-ої сесії 1-го скликання від 08.02.1994 року виділено земельну ділянку пл. 0,1000 га для будівництва та обслуговування жилого будинку по [ADDRESS] . 15 квітня 2009 року [PERSON] приватизував дану земельну ділянку, що стверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №429310. Станом на 07.12.2008 року відповідачем за первісним позовом був збудований фундамент на вказаній земельній ділянці (11 відсотків недобудованого будинку). Сторони перебуваючи в шлюбі розпочали будівництво житлового будинку з надвірними спорудами, в якому стали проживати з 2011 року. Відповідно до технічного паспорта та довідки за №677 від 31 серпня 2016 року, виданої КП «Виноградівське районне бюро технічної інвентаризації», житловий будинок по [ADDRESS] будівництвом незавершений - 61 процент готовності, інвентаризаційна вартість будинку становить суму 431 980 (чотириста тридцять одна тисяча дев`ятсот вісімдесят) гривень. Загальна площа незавершеного будівництвом житлового будинку становить 241 7 кв.м., в тому числі житлова 116.1 кв.м. Окрім житлового будинку на земельній ділянці знаходяться наступні будівлі: вбиральня, господарська будівля. Згідно висновку експерта № 303/02-19 від 28.02.2019 року судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи, проведеної судовим експертом Колчар В.Д. на виконання ухвали суду від 19.10.2017, об`єкт незавершеного будівництвом будинку за [ADDRESS] не відповідає проектно-технічній документації на його будівництво від 02.06.1992 року. Невідповідності полягають у тому, що планування приміщень не відповідає даним будівельного паспорту за 1992 рік. Існуючий будинок фактично має два надземні поверхи без цокольного поверху, тоді як по будівельному паспорту передбачалось, що нижній поверх мав бути цокольним, а верхній - першим надземним. Фактична площа житлового будинку складає 241,3 м кв., в тому числі площа першого поверху -119,8 м кв., та другого поверху 121,5 м кв., тоді як в будівельному паспорті площу будинку було передбачено 164,0 м кв., в тому числі: цокольного поверху 72,2 м кв. та першого поверху 91,8 м кв. Розташування об`єкту незавершеного будівництвом будинку за [ADDRESS] на місцевості не порушує вимоги протипожежних та санітарних вимог. Дійсна ринкова вартість незавершеного будівництвом будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] на час проведення експертизи становить 1 083 443,05 грн (один мільйон вісімдесят три тисячі чотириста сорок три гривні 05 копійок) ( Т. 2 а.с. 1-87). Вказаний незавершений будівництвом будинок збудовано сторонами за час перебування в шлюбі за спільні кошти подружжя. Разом з цим Висновком експерта встановлено, що ця будова є самочинною. Відсутність дозволу на будівництво, проекту або порушення умов, передбачених у цих документах, спричиняє визнання такого будівництва самочинним відповідно до частини першої статті 376 ЦК України. Наслідком самочинного будівництва є те, що в особи, яка його здійснила, не виникає права власності на нього як на об`єкт нерухомості (частина друга статті 376 ЦК України). У розумінні частини першої статті 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а й об`єкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови вже існуючого об`єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно- будівельного контролю, оскільки внаслідок таких дій об`єкт втрачає тотожність із тим, на який власником (власниками) отримано право власності. Усі об`єкти нерухомого майна, які введені після одержання акту приймання в експлуатацію, незалежно від того, значились вони до одержання акту приймання в проектній документації чи ні, вважаються самочинними (пункт 3.4.1 Методичних рекомендацій з питань технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 05 вересня 2003 року № 146). При цьому за змістом частини першої статті 376 ЦК України правила про самочинне будівництво і його наслідки поширюються на всі випадки будівництва (реконструкції) всіх типів будівель, споруд та іншого нерухомого майна. Відповідно до правової позиції Верховного Суду викладеній у постанові Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 722/1882/16-ц , не підлягають поділу (виділу) об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна. До подібних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 06 травня 2020 року у справі № 722/823/17-ц (провадження № 61-45361св18). Отже, позивач за первісним позовом вибрала правильний спосіб захисту - стягнення грошової компенсації у частці майна. Враховуючи, викладене, вимога позивача за первісним позовом про стягнення з відповідача за первісним позовом грошової компенсації за 1/2 (одну другу) частину незавершеного будівництвом будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] , підлягає до задоволення. Щодо розміру грошової компенсації, відповідно до пунтку 4 Висновку експерта, якщо прийняти до уваги, що фундамент був побудований [PERSON] до одруження з [PERSON] , то в процентному відношенні частки сторін становитимуть: - частка [PERSON] - 52,17% (п`ятдесят дві цілих сімнадцять сотих відсотка); - частка [PERSON] - 47,83% (сорок сім цілих вісімдесят три сотих відсотка). У вигляді правильних дробів ці частки є наступними: - ідеальна частка [PERSON] - 12/23; - ідеальна частка [PERSON] - 11/23. Як було зазначено вище, дійсна ринкова вартість незавершеного будівництвом будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] на час проведення експертизи становила 1 083 443,05 грн (один мільйон вісімдесят три тисячі чотириста сорок три гривні 05 копійок). Таким чином, відповідно до Висновку експерта, частка позивача за первісним позовом [PERSON] становить 47,83 % із спільно побудованого незавершеного будівництвом будинку, що в грошову виразі становить суму 518 210,81 грн (п`ятсот вісімнадцять тисяч двісті десять гривень 81 копійка), а частка відповідача за первісним позовом [PERSON] - 52,7 % , що в грошовому виразі становить суму 565 232,24 грн (п`ятсот шістдесят п`ять тисяч двісті тридцять дві гривні 24 копійок). Відповідач за первісним позовом відповідно до будівельної амністії 2019 року, має можливість узаконити самовільне будівництво. У відповідності до положень ч.1, п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України понесені позивачем за первісним судові витрати підлягають стягненню з відповідача за первісним позовом. Щодо зустрічного позову суд зазначає наступне. У відповідності до п.3 ч.1\~ст.257 ЦПК України\~суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] повтовно в судове засідання не з`явився, заяв, клопотань від нього до суду не надходило. Таким чином, враховуючи, що позивач повторно не з`явився в судове засідання, про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не надіслав, суд вважає, що в наявності є всі підстави для залишення зустрічної позовної заяви без розгляду. На підставі викладеного,

Outcome: approved