Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-28 00:00:00

У березні 2024 року Акціонерне товариство «Таскомбанк» (далі - АТ «Таскомбанк», Товариство) звернулось до Верховинського районного суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №2215447769 від 04.06.2021 у загальному розмірі 133818,22 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 04.06.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (далі - ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень») та [PERSON] було укладено кредитний договір №2215447769, за умовами якого відповідачу було надано кредитні кошти у розмірі 82718,26 грн строком кредитування на 36 місяців, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі річних відсотків 11,99% від суми боргу за кредитом, а також щомісячних відсотків 3,19% від суми кредиту. У подальшому 17.12.2021 між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та АТ «Таскомбанк» було укладено договір факторингу №171221, за умовами якого позивач став новим кредитором боржника [PERSON] за кредитним договором №2215447769 від 04.06.2021 з усіма наступними додатками та змінами. Як указував у позовній заяві позивач, первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав належним чином, надавши відповідачу кредитні кошти. Однак [PERSON] належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконує, у зв`язку із чим за неї утворилась заборгованість, яка станом на 22.12.2023 становить 133818,22 грн, що складається з таких складових: 74770,63 грн - заборгованість по тілу кредиту; 12952,45 грн - заборгованість по річним процентам; 46095,14 грн - заборгованість по щомісячним процентам. Оскільки відповідач у добровільному порядку належним чином не виконала свого обов`язку з повернення кредитних коштів у визначені договором строки, позивач був змушений звернутися до суду із вказаним позовом відповідно до вимог якого просив суд стягнути з [PERSON] на свою корить вказаний розмір заборгованості, а також вирішити питання про розподіл судових витрат. Ухвалою Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 15 березня 2024 року позовну заяву АТ «Таскомбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором було передано за територіальною підсудністю до Голосіївського районного суду міста Києва. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.05.2024 для розгляду цивільної справи №938/223/24 визначено суддю Голосіївського районного суду міста Києва Митрофанову А.О. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 08 травня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, запропоновано відповідачу у 15-денний строк з дня вручення копії цієї ухвали суду подати суду відзив на позов. 01.09.2024 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, поданий представником [PERSON] через підсистему «Електронний суд», у якому останні заперечували проти позовних вимог Товариства в частині стягнення з відповідача заборгованості по щомісячним процентам в розмірі 46095,45 грн. В обґрунтування своїх заперечень у вказаній вище частині позовних вимог відповідач посилалась на те, що із наданого позивачем розрахунку заборгованості неможливо встановити розмір заборгованості за щомісячними відсотками, а саме за якою відсотковою ставкою здійснювалися нарахування та чи відповідають вони умовам договору. Позивач своїм право на подання до суду відповіді на відзив не скористався. Згідно вимог частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до вимог частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Суд, дослідивши подані сторонами заяви по суті справи, а також наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позовні вимоги АТ «Таскомбанк»підлягають задоволенню з огляду на таке. Положеннями статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому,що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (стаття 13 ЦПК України). Відповідно до приписів статті 12 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Як убачається з матеріалів справи та установлено судом, 04.06.2021 між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та [PERSON] укладено кредитний договір №2215447769, за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 82718,26 грн із строком кредитування 36 місяців з процентною ставкою 11,99% річних (щомісячні відсотки - 3,19%). За змістом пункту 1.3. цього кредитного договору позичальник зобов`язалась сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах, передбачених в Паспорті кредиту №5447769, який є невід`ємною частиною цього договору. У пункті 2.2 договору його сторони погодили, що він, паспорт кредиту №5447769 та Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» редакція від 04.01.2021 складають єдиний кредитний договір. Позичальник підписавши цей договір підтверджує, що свій примірник цього договору вона отримала. У пункті 6 Паспорту кредиту №5447769, який також підписаний позичальником, встановлений порядок повернення кредиту - кількість та розмір платежів, періодичність внесення (графік платежів). Останнім днем внесення останнього платежу з повернення кредитних коштів визначено 14.06.2024. Відповідно до пункту 5.8 Умов отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі. Таке положення розглядається як право кредитодавцю вимагати дострокове повернення кредиту в рамках статті 16 Закону України «Про споживче кредитування». З матеріалів справи убачається, що кредитор свої зобов`язання виконав належним чином, надавши відповідачу кредитні кошти. 17.12.2021 між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та АТ «Таскомбанк» укладено договір факторингу №171221, за умовами якого первісний кредитор відступив новому кредитору належні йому права вимоги, зокрема, за вказаним вище кредитним договором. Згідно пункту 1.1 даного договору «Права Вимоги» - означає всі належні клієнту на дату відступлення прав вимоги права грошової вимоги до позичальників за кредитними договорами щодо повернення сум основної заборгованості (кредиту, овердрафту тощо), сплати нарахованих процентів за користування коштами, та штрафних санкцій в обсязі, визначеному станом на дату відступлення прав вимоги, а також право нараховувати за умовами кредитних договорів і вимагати від позичальника сплати процентів за користування кредитом, штрафних санкцій та будь-яких інших платежів згідно з кредитними договорами та платежів, передбачених чинним законодавством, включаючи права вимоги за кредитним договором, що можуть виникнути в майбутньому. Пунктом 2.3 договору факторингу визначено, що відступлення права вимоги і всіх інших прав, належних клієнту за кредитними договорами, договорами поруки та їх перехід від клієнта до фактора відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру прав вимог згідно додатку №2 до цього договору, але не раніше оплати фактором суми зазначеної в пункті 3.1 договору, після чого фактор стає кредитором по відношенню до позичальником стосовно боргу та набуває всі права вимоги визначені цим договором та всі права вимоги за договорами поруки. З матеріалів справи убачається, що 17.12.2021 АТ «Таскомбанк» сплачено ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» ціну за договором факторингу №171221 від 17.12.2021, що підтверджується копією меморіального ордеру №833437008. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги до Договору факторингу №171221 від 17.12.2021 року АТ «Таскомбанк» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №2215447769 від 04.06.2021 в розмірі загальної суми боргу 82308,85 грн, з яких: 76715,68 - залишок заборгованості за тілом, 52,40 грн - залишок заборгованості за відсотками, 159,92 грн - залишок заборгованості за щомісячними відсотками, 1958,23 грн - сума простроченої заборгованості за тілом , 783,30 грн - сума простроченої заборгованості за відсотками, 2638,72 грн - сума простроченої заборгованості за щомісячними відсотками. Таким чином, враховуючи підписання первісним та новим кредитором реєстру прав вимог саме 17.12.2021 та сплату 17.12.2021 новим кредитором первісному відповідної суми за відступлення права вимоги, АТ «Таскомбанк» став новим кредитором відносно [PERSON] за кредитним договором №2215447769 від 04.06.2021 - з 17.12.2021, що передбачено п.2.3 договору факторингу №171221 від 17.12.2021. 20.09.2023 позивач направив на адресу [PERSON] повідомлення-вимогу за №157187/70.2.2, у якій повідомив останню про відступлення йому первісним кредитором права вимоги за кредитним договором №2215447769 від 04.06.2021, а також повідомив про необхідність дострокового повернення кредиту та сплати нарахованих відсотків за його користування. Так, згідно з даними наданого позивачем розрахунку заборгованості по кредитному договору №2215447769 від 04.60.2021 та виписками по особовому рахунку відповідача умови кредитного договору позичальником не виконані, кредитні кошти у встановлені договором (графіком погашення кредиту) строки не повернуті. Станом на 22.12.2023 заборгованість [PERSON] за вказаним вище кредитним договором становить 133818,22 грн., з яких: 74770,63 грн - заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена), 12952,45 грн - заборгованість по процентам (в т.ч. прострочені), 46095,14 грн - заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. простроченій). Зі змісту указаного розрахунку вбачається, що передбачені умовами договору, річні відсотки за ставкою 11,99% (від суми залишку заборгованості за договором) нараховані за період з 17.12.2021 по 30.06.2023, а щомісячні відсотки за ставкою 3,19% (від суми кредиту) нараховані за період з 16.12.2021 по 26.06.2023. Частинами першою, другою статті 207 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з частиною першою статті 626 та частиною першою статті 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до абзацу 2 частини першої статті 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з частинами першою, другою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно з вимогами статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. Як визначено положеннями частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Згідно зі статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Відповідно до вимог статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як установлено статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до частини першої статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з положеннями частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Як передбачено статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Відповідно до приписів частини першої статті 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу. Клієнт не відповідає за невиконання або неналежне виконання боржником грошової вимоги, право якої відступається і яка пред`явлена до виконання фактором, якщо інше не встановлено договором факторингу. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Отже, судом установлено, що кредитор взяті на себе зобов`язання за спірним кредитним договором виконав належним чином та надав [PERSON] грошові кошти у розмірі 82718,26 грн у вигляді кредиту. Однак, відповідач належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання за вказаним договором, не надавав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов вказаного договору. Таким чином, враховуючи обставини, установлені судом у сукупності з наданими доказами, суд вважає, що відповідач у порушення зазначених норм закону та умов вказаного договору зобов`язання за спірним договором належним чином не виконала. З огляду на правовідносини, які склалися між сторонами, на відповідача, як боржника у зобов`язанні за укладеним договором, покладено обов`язок погашення заборгованості за наданим кредитом, а позивач, як кредитор у зобов`язанні за укладеним договором має право вимагати погашення заборгованості за наданим кредитом. Відповідач належним чином не виконала свої зобов`язання за спірним договором, унаслідок чого у неї утворилася заборгованість зі сплати кредиту та відсотків, яка підтверджується відповідними розрахунками, наявними в матеріалах справи. Перевіривши наданий розрахунок заборгованості, суд погоджується з порядком нарахування позивачем загального залишку заборгованості за наданим відповідачу кредитом (тілом кредиту та процентами), який відповідає вимогам закону та положенням спірного договору. При цьому, вирішуючи спір у даній справі, суд відхиляє викладені у відзиві на позов доводи відповідача про те, що заявлені позивачем вимоги про стягнення заборгованості по щомісячним процентам є необґрунтованими з огляду на те, що з наданого ним розрахунку неможливо встановити дійсний розмір заборгованості за такими процентами. Відхиляючи вказані вище заперечення сторони відповідача в цій частині позовних вимог, суд виходить з наступного. Так, обґрунтовуючи свої вимоги в частині стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту та відсотками, АТ «Таскомбанк» посилалось, зокрема, на складову кредитного договору - Паспорт споживчого кредиту, у якому зазначені умови кредитування та який підписаний відповідачем. Матеріали справи свідчать про те, що [PERSON] , підписуючи кредитний договір №2215447769 від 04.06.2021, а також згаданий вище паспорт споживчого кредиту №5444769, в якому встановлені щомісячні проценти за ставкою 3,19% від суми наданого кредиту (згідно з графіком платежів) та річні проценти за ставкою 11,99% від суми боргу за договором (згідно з графіком платежів), погодилася із запропонованими умовами договору та взяла на себе зобов`язання з їх виконання. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства (пункт 3 частини першої статті 3 ЦК України). З наданих позивачем до суду письмових доказів беззаперечно убачається, що сторонами під час укладення кредитного договору були узгоджені умови щодо розміру щомісячних процентів за користування кредитних коштів, який за умовами кредитного договору визначений у фіксованій ставці - 3,19% від суми наданого кредиту, який відповідно до підписаного сторонами графіку платежів підлягав щомісячній сплаті в розмірі 2638,72 грн. Вказаний розмір нарахованих та не сплачених відповідачем щомісячних процентів повністю відображений у наданому позивачем розрахунку помісячно та у фіксованому розмірі, визначеному умовами кредитного договору. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Умови договору погоджені сторонами, що підтверджено їх підписами. Сторони своїм вільним волевиявленням визначили умови договору. Відповідно до вимог статтей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Враховуючи той факт, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Таскомбанк» не повернуті, що свідчить про порушення його прав, суд погоджується із тим, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом стягнення з боржника заборгованості з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та сплати процентів за їхнє користування. Відповідачем наданий банком розрахунок заборгованості жодними доказами не спростований, суду не надано своїх розрахунків погашення заборгованості, які б у свою чергу мали противагу розрахункам позивача. Також, відповідачем не надано доказів на підтвердження належного виконання вимог договору. Отже, доказів, які б спростовували правильність наданого представником позивача розрахунку заборгованості за кредитним договором, боржником не надано. Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129). Виходячи зі змісту частин першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків. Враховуючи викладене вище, а також приймаючи до уваги те, що відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконала, у зв`язку із чим за нею утворилась заборгованість по сплаті кредитних коштів, суд уважав наявними підстави для задоволення позову АТ «Таскомбанк» у повному обсязі. Згідно вимог статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат. Тому, відповідно до вимог частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3028 грн.

Outcome: approved