Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-27 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва Капітал» (далі ТОВ «ФК «Віва Капітал») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивований тим, що 14 квітня 2024 [PERSON] уклала із ТОВ «ФК «Віва Капітал» договір про надання фінансового кредиту продукту «Кредитна лінія старт» № 1410517838499, відповідно до якого отримала кредит у розмірі 3000 гривень шляхом безготівкового переказу на її банківський рахунок на строк 120 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом за фіксованою процентною ставкою у розмірі 2,25 % за перші 20 днів користування кредитом та 2,45% з 21 дня користування кредитом до дня повернення кредиту.\~Вказуючи,\~що у\~зв`язку\~з невиконанням\~відповідачкою належним\~чином умов\~договору у\~неї станом\~на 01\~серпня 2024\~року виникла\~заборгованість за\~тілом кредиту\~в розмірі\~3000\~гривень, за процентами\~ 8820\~гривень, позивач просив стягнути з відповідачки зазначену суму заборгованості та судові витрати. У судове засідання представник позивача не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи (а. с. 46, 47), у позовній заяві просив розглядати справу без його участі (а. с. 3). Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи в контексті положень частини восьмої статті 128 ЦПК України була належним чином повідомлена (а. с. 49), про причини неявки суд не повідомляла, відзив на позов не подавала. Враховуючи, що в судове засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ухвалою суду від 28 січня 2025 року постановлено проводити заочний розгляд справи. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов такого висновку. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною першою статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.\~Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. За змістом статті 639\~ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України\~«Про електронну\~комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. \~Статтею 3 цього Закону\~визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина п`ята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Судом встановлено, що 14 квітня 2024 року [PERSON] уклала із ТОВ «ФК «Віва Капітал» договір про надання фінансового кредиту продукту «Кредитна лінія старт» № 1410517838499 (далі Договір), відповідно до\~умов якого\~отримала кредит на суму 3000 гривень на строк 120 днів (до 12 серпня 2024 року) зі сплатою відсотків за користування кредитом за фіксованою процентною ставкою у розмірі 2,25 % за перші 20 днів користування кредитом та 2,45% з 21 дня користування кредитом до дня повернення кредиту, на який надається кредит, шляхом безготівкового переказу на банківську картку [PERSON] № [NUMBER] , згідно з встановленим графіком (а. с. 6-11). Кредитний договір, паспорт споживчого кредиту, анкета-заява на отримання кредиту, графік платежів та згода на взаємодію з третіми особами при врегулюванні проблемної заборгованості підписані відповідачкою електронним цифровим підписом шляхом використання одноразового ідентифікатора L3J5L4, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідачки, про що свідчить розділ 8 Договору (а. с. 10 на звороті). На виконання умов Договору 14 квітня 2024 року ТОВ «ФК «Віва Капітал» перерахувало кошти в сумі 3000 гривень на банківську картку відповідачки № [NUMBER] (номер транзакції 1\~393\~744\~845) (а. с. 15). ТОВ «ФК «Віва Капітал», надавши відповідачці кредит, свої зобов`язання за Договором виконало, цей договір є укладеним відповідно до вимог статті 1054 ЦК України, оскільки передача грошей відбулася і сторонами кредитного договору було досягнуто згоди відносно всіх його істотних умов. Такі ж висновки викладені у постанові Верховного Суду від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19), від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20), від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19 (провадження № 61-9071ск20). Згідно із частиною першою статті 1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048\~ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування. З розрахунку заборгованості ТОВ «ФК «Віва Капітал» станом на 27 листопада 2024 року видно, що заборгованість [PERSON] за кредитним договором становить 11820 гривень, з яких заборгованість за тілом кредиту 3000 гривень, заборгованість за процентами 8820 гривень (а. с. 21-22). Враховуючи, що відповідачка фактично отримала кредитні кошти в сумі 3000 гривень та використовувала їх, що й було предметом укладеного між сторонами договору, проте порушила його умови, що виразилося у неналежному виконанні договірних зобов`язань, а саме в простроченні платежів згідно з умовами договору та неповерненні кредитних коштів, то суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідачки суми заборгованості за тілом кредиту, що вона фактично отримала і на час розгляду цієї справи не повернула, є підставними і підлягають до задоволення. Проте, не можна погодитися із розміром нарахованих процентів за користування коштами, які позивач просив стягнути з відповідачки, з таких підстав. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (пункт 54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12). Відповідно до пунктів 1.2, 1.3, 1.4.1, 1.4.25 Договору сума кредиту становить 3000 гривень, строк позики 120 днів, сторони визначили, що за перші 20 днів користування кредитом застосовується дисконтна процентна ставка 2,25%, а починаючи з 21 дня користування кредитом до дня повернення кредиту застосовується базова процентна ставка 2.45 % (а. с. 5). Виходячи із змісту Договору, розмір процентів за користування кредитом буде становити 8700 гривень (3000 грн * 2,25% / 100 % * 20 дн. = 1350 грн; 3000 грн * 2,45 % / 100 % * 100 дн. = 7350 грн; 1350 грн + 7350 грн = 8700 грн), які слід стягнути з відповідачки. Відповідно до статті 141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу в розмірі 10600 гривень позивач надав копію договору про надання правової допомоги № 1 від 04 січня 2022 року, акт виконаних робіт відповідно до договору про надання правової допомоги №1 від 04 січня 2022 року, рахунок №11/26-4 від 26 листопада 2024 року та платіжну інструкцію №LK264/19 від 26 листопада 2024 року (а. с. 26-31). Відповідачка відповідно до положень частини п`ятої статті 137 ЦПК України клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу не заявляла, співмірності цих витрат наданим позивачу адвокатом послугам не спростовувала. Таким чином, з урахуванням того, що позов задоволено частково (98,98%), з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10491\~гривня 88\~копійок (10600\~грн *\~98,98\~%\~/\~100\~%\~=\~10491,88\~грн)та\~судовий збір\~у розмірі\~2997\~гривень 11\~копійок (3028\~грн *\~98,98\~%\~/\~100\~%\~=\~2997,\~11\~грн). На підставі викладеного, статей\~512, 514, 526, 530, 549, 610, 612, 625, 629, 634, 1046,\~1048\~ЦК України та

Outcome: partial