Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-21 00:00:00

Позивач звернулася до Франківського районного суду м. Львова із позовною заявою до Приватного акціонерного\~товариства страхова\~компанія «Український\~страховий стандарт»,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~треті особи,\~які не\~заявляють самостійних\~вимог щодо\~предмета спору\~ Моторне\~(транспортне)\~страхове бюро\~України,\~ [PERSON] ,\~про відшкодування\~шкоди внаслідок\~дорожньо-транспортної\~пригоди,\~стягнення моральної\~шкоди. Просила стягнути з Приватного акціонерного товариства страхова компанія «Український страховий стандарт», на її користь суму страхового відшкодування 76 379 гривень (сімдесят шість тисяч триста сімдесят дев`ять) 00 копійок та суму коштів на оплату за проведення транспортно-товарознавчої експертизи №03/23 у розмірі 4040 гривень 00 копійок, з [PERSON] , , відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 28 600 (двадцять вісім тисяч шістсот) гривень, з [PERSON] , кошти сплачені на допомогу адвоката у розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень, з Приватного акціонерного товариства страхова компанія «Український страховий стандарт», сплачений судовий збір у розмірі 3757 грн. 60 коп., та 67 гривень ( шістдесят сім) 64 копійок сервісного збору. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 30 жовтня 2022 року о 11 годині 00 хвилин на автодорозі по вул. Стрийський, 90 в м.Львові, [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки Toyota Corolla, д.н.з. [NUMBER] , рухаючись по своїй смузі руху, отримав удар в задню частину автомобіля від транспортного засобу PEUGEOT PARTNER, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який не обрав безпечної дистанції для руху та в порушення правил дорожнього руху спричинив зіткнення з автомобілем позивачки. Відповідно до повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 30.10.2022 року, [PERSON] вину в ДТП визнав. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивачки зазнав пошкоджень, зазначених в схемі повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. Внаслідок вказаного позивачці було завдано матеріальних збитків на 76379 гривень, що підтверджується висновком експерта транспортно-товарознавчої експертизи №03/23 від 10.01.2023. Оскільки автомобіль PEUGEOT PARTNER, реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] , а власником є [PERSON] , був належним чином застрахований, поліс № ЕР/207522038 ПРАТ "СК "УКРАЇНСЬКИЙ СТРАХОВИЙ СТАНДАРТ", то відповідно, страхова компанія також несе обов`язок з відшкодування заподіяної забезпеченим транспортним засобом шкоди. Крім матеріальних збитків, позивачці було завдано моральної шкоди, яка полягає у завданні їй негативних наслідків в результаті ДТП як в час вчинення адміністративного правопорушення, так і після нього. До негативних наслідків позивачка віднесла нервовий стрес, який вона пережила під час отримання повідомлення про ДТП за участю її сина. Син використовував її автомобіль для студентського заробітку - розвозив їжу замовникам. Це була суттєва грошова допомога у необхідних витратах під час навчання. Внаслідок ДТП ця стаття доходу фактично припинилася, оскільки втратив можливість займатися вказаною діяльністю. Позивачка дуже глибоко пережила як саму ДТП, так і наслідки пошкодження її транспортного засобу. Втратила можливість вільно пересуватися вулицями міста, вільно доставляти дітей до школи, до лікаря, зустрічатися з друзями, рідними. Щодо душевних страждань, пов`язаних з ушкодженням або знищенням автомобіля, то вони пов`язані з неможливістю користуватися транспортним засобом. Це зумовило порушення встановленого ритму життя, викликало постійні переживання та турботи, зумовило додаткові витрати тощо. З огляду на зазначене просила позов задоволити. Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 30.11.2023 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб. Позивачка, представник позивачки у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, з підстав, зазначених у позовній заяві. Позивачка пояснила, що після ДТП відповідач [PERSON] не намагався зв`язатись із позивачкою, щоб відшкодувати шкоду, завдану внаслідок ДТП. Додатково пояснила, що вона втратила можливість вільного пересування вулицями, відвозити малолітніх дітей до школи, лікарні. Просила стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 28600 грн. Представник позивача пояснив, що на момент вчинення ДТП відповідач ПАТ СК «Український страховий стандарт» не був у стані припинення. Представник відповідача [PERSON] адвокат Мартиневич Ю.О. в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив, вважає позовні вимоги безпідставними. Пояснив, що [PERSON] були виконані вимоги щодо страхування, тому така шкода повинна відшкодовуватись страховою компанією і водієм, який володів транспортним засобом. Позивачкою не доведений ні факт завдання шкоди, ні розмір шкоди. Шкоду повинен відшкодовувати відповідач [PERSON] , оскільки [PERSON] не може бути суб`єктом відшкодування. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Пояснив, що 30 жовтня 2022 року, керуючи транспортним засобом марки Toyota Corolla, д.н.з. [NUMBER] , прямуючи по вул. Стрийський у в м.Львові, відчув удар в задню частину автомобіля Toyota, після ДТП викликали єврокомісара та [PERSON] визнав свою вину. Представник МТСБУ в судове засідання не з`явився. Подав до суду письмові пояснення, в яких зазначив, що в дорожньо-транспортній пригоді, що мала місце 30.10.2022 року за участю транспортного засобу «Пежо», державний номер [NUMBER] та транспортного засобу «Тойота», державний номер [NUMBER] має нести відповідальність винна особа в дорожньо-транспортній пригоді. На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Пежо», державний номер [NUMBER] була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Український страховий стандарт» за полісом ЕР207522038. Таким чином, у деліктному зобов`язані зобов`язуючими суб`єктами, яке виникло внаслідок ДТП, є винна особа (безпосередній заподіювач шкоди) та його страхова компанія - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Український страховий стандарт» у межах ліміту відповідальності 130000,00 грн. Таким чином, позивачка належним чином обрала дієвий спосіб захисту та даний позов підлягає задоволенню в частині відшкодування матеріальної шкоди. Водночас позивачем заявлено позовні вимоги у розмірі ринкової вартості транспортного засобу до ДТП, відшкодуванню зі страхової компанії підлягає різниця між ринковою вартістю транспортного засобу та вартістю у пошкодженому стані, що становить: 76 379,00 мінус 15 709,00 дорівнює 60 670,00 грн., що повинна відшкодувати страхова компанія винуватця ДТП. Заслухавши пояснення учасників, їх представників, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд доходить до такого висновку. Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 30 жовтня 2022 року о 11 годині 00 хвилин на автодорозі по вул. Стрийський, 90 в м.Львові, [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки Toyota Corolla, д.н.з. [NUMBER] , рухаючись по своїй смузі руху, отримав удар в задню частину автомобіля від транспортного засобу PEUGEOT PARTNER, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який не обрав безпечної дистанції для руху та в порушення правил дорожнього руху спричинив зіткнення з автомобілем Toyota Corolla. Відповідно до повідомлення про ДТП від 30.10.2022 року [PERSON] визнав вину у вчиненні ДТП від 30 жовтня 2022 року о 11 годині 00 хвилин, яке відбулось на автодорозі по вул. Стрийський, 90 в м.Львові за участю автомобілів марки Toyota Corolla, д.н.з. [NUMBER] та PEUGEOT PARTNER, д.н.з. [NUMBER] . Згідно з висновком експерта № 03/23 від 10.01.2023 року ринкова вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля Toyota Corolla, д.н.з. [NUMBER] внаслідок його пошкодження у ДТП, становить 76379 гривень. Вартість відновлюваного ремонту автомобіля Toyota Corolla, д.н.з. [NUMBER] становить 151094,55 гривень. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] керував транспортним засобом PEUGEOT PARTNER, д.н.з. [NUMBER] на підставі технічного паспорта, наданого [PERSON] . На момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля PEUGEOT\~PARTNER,\~д.н.з.\~ [NUMBER] , була застрахована в ПРАТ "СК "УКРАЇНСЬКИЙ СТРАХОВИЙ СТАНДАРТ", згідно з полісом № EP/207522038. Автомобіль PEUGEOT PARTNER, д.н.з. [NUMBER] на день вчинення ДТП перебував у користуванні [PERSON] Автомобіль PEUGEOT PARTNER, д.н.з. [NUMBER] , належить відповідачу [PERSON] , що підтверджено у судовому засіданні. Позивачка 30.11.2022\~року зверталася\~до відповідача\~ПРАТ "СК\~"УКРАЇНСЬКИЙ\~СТРАХОВИЙ СТАНДАРТ" із заявою про страхове відшкодування, проте такі матеріали повідомлення повернулися 07.12.2022 року із вказанням причини повернення: адресат відсутній за вказаною адресою. Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). За правилом передбаченим ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 1 статті 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Також, п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України, передбачено, що шкода, завдана внаслідок кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відшкодування шкоди, заподіяної третій особі» встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц, зазначено, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. Відповідно до ст.66 Закону України «Про страхування» ліквідація страховика у разі прийняття Регулятором рішення про застосування до страховика заходу впливу у вигляді анулювання ліцензії страховика з підстав, не пов`язаних з віднесенням страховика до категорії неплатоспроможних, здійснюється відповідно до Цивільного кодексу України. Прийняття Регулятором рішення про застосування до страховика заходу впливу у вигляді анулювання ліцензії страховика з підстав, визначених пунктами 2-13,15частини другої\~статті 123 цього Закону, є підставою для звернення Регулятора до господарського суду з позовом про ліквідацію страховика. Ліквідація страховика у разі прийняття Регулятором рішення про віднесення страховика до категорії неплатоспроможних та про анулювання ліцензії страховика здійснюється відповідно до Кодексу України з процедур банкрутства. Прийняття Регулятором рішення про віднесення страховика до категорії неплатоспроможних та про анулювання ліцензії страховика відповідно до частини першої статті 123\~цього Закону є підставою для звернення Регулятора до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство страховика. Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 31.05.2023 року ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» перебуває в стані припинення. Згідно з вимогами п. 20.2, 20.3 ст. 20 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі ліквідації страховика за його власним рішенням визначені договором обов`язки цього страховика виконує ліквідаційна комісія. У разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів обов`язки за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виконує ліквідаційна комісія. Обов`язки страховика за такими договорами, для виконання яких у страховика, що ліквідується, недостатньо коштів та/або майна, приймає на себе МТСБУ. Виконання обов`язків у повному обсязі гарантується коштами відповідного централізованого страхового резервного фонду МТСБУ на умовах, визначених цим Законом. У пункті 41.1 ст. 40 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності; у разі недостатності коштів та майна страховика - повного члена МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. У пунктах 52.1., 52.5 ст. 52 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» членство страховика в МТСБУ припиняється у разі виключення такого страховика із членів МТСБУ або втрати цим страховиком статусу асоційованого члена МТСБУ. Виключення страховика з членів МТСБУ та/або позбавлення статусу повного члена МТСБУ здійснюється рішенням загальних зборів членів МТСБУ за поданням дирекції МТСБУ з таких підстав: д) ліквідація страховика - члена МТСБУ як юридичної особи; е) наявність заборгованості страховика - члена МТСБУ з оплати перестрахувальних платежів за договорами перестрахування, укладеними відповідно до вимог МТСБУ, понад шість місяців. Страховик, членство (у тому числі повне) якого припинено, зобов`язаний виконати свої зобов`язання згідно з укладеними ним договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Відповідно до п. 51.7 ст. 51 зазначеного Закону у разі ліквідації страховика або визнання його неплатоспроможним (банкрутом) відповідно до закону страховик зобов`язаний передати до МТСБУ всі матеріали щодо укладених ним договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. При цьому такий страховик зобов`язаний перерахувати до відповідних централізованих страхових резервних фондів кошти в обсягах сум незароблених страхових премій з цього виду страхування. Відповідно до ст. 248 ГК України у разі ліквідації суб`єкта господарювання до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців вноситься відповідний запис. Однак, з матеріалів справи вбачається, що ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» перебуває в стані припинення та на даний момент відомості щодо його ліквідації або банкротстві у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутні. На думку суду, внесення рішення засновників про прийняття загальними зборами страховика рішення про припинення юридичної особи не свідчить про повне її припинення, оскільки це лише перший етап ліквідації. У Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутні відомості про ліквідацію юридичної особи. У силу вимог ст. 52 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик ,членство якого припинено, зобов`язаний виконати свої зобов`язання згідно з укладеним ним договором з відповідачем. Відповідно до ст. 65 Закону України « Про страхування» при виході страховика з ринку виконання страхового портфеля передбачає виконання страховиком всіх зобов`язань, пов`язаних із здійсненням страхової діяльності, у тому числі перед застрахованими особами, вигодонабувачами, страхувальниками та іншими кредиторами страховика, крім субординованого боргу. Таким чином, суд дійшов до висновку, що незважаючи на те, що відповідач страхова компанія позбавлений ліцензії та перебуває в стані припинення, зобов`язаний виконати всі договірні зобов`язання з відшкодування шкоди за договорами обов`язкового страхування цивільної відповідальності, укладеними до позбавлення ліцензії. Суд вважає доведеним настання страхового випадку, невиконання протягом встановленого строку відповідачем страховою компанією своїх обов`язків як страховика і позивачем доведена сума для відшкодування. Тому позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди внаслідок ДТП до відповідача ПрАТ «СК\~«Український страховий\~стандарт» підлягають частковому задоволенню в розмірі 60670 грн. Стосовно вимог позивачки щодо стягнення на її користь з відповідачки [PERSON] моральної шкоди, суд з врахуванням вище досліджених доказів, доходить до такого. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. На підставі ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. При цьому, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, моральна шкода відшкодовується незалежно від наявності вини. Відповідно до п. 5 Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Відповідні обставини встановлюються судом на підставі доказів, поданих сторонами та іншими учасниками справи. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відшкодування шкоди, заподіяної третій особі» страхова компанія відшкодовує моральну шкоду у випадку завдання шкоди здоров`ю. Шкода здоров`ю позивачки не заподіяно. З огляду на те, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди в сумі 28600 грн. пред`явлена до власника транспортного засобу [PERSON] , яка не була водієм під час ДТП, а володільцем вказаного транспортного засобу під час ДТП був відповідач [PERSON] , [PERSON] з врахуванням вимог ст. 1167 ЦК України не є суб`єктом відповідальності за заподіяння моральної шкоди. Що стосується володільця автомобіля [PERSON] , то до нього зазначена позовна вимога не пред`являлася. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необгрунтованим. Ремонт вважається економічно необгрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Водночас Позивачем заявлено позовні вимоги у розмірі ринкової вартості транспортного засобу до ДТП. Для вірного визначення розміру регламентної виплати потрібно визначити різницю між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, що передбачено нормою ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Таким чином в предмет доказування по даному спору, що виник між позивачем та Відповідачем, входить визначення розміру страхового відшкодування у порядку передбаченому ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а отже відшкодування зі страхової компанії підлягає різниця між ринковою вартістю транспортного засобу та вартістю у пошкодженому стані, що становить: 76 379,00 мінус 15 709,00 та дорівнює 60 670,00 грн., що повинна відшкодувати страхова компанія винуватця ДТП. Крім того підлягають стягненню із ПрАТ «Український страховий стандарт» на користь позивачки кошти за оплату на проведення транспортно-товарознавчої експертизи №03/23 в сумі 4040 (чотири тисячі сорок гривень) грн. 00 коп, оскільки зазначена сума підтверджується актом виконаних робіт № 3 від 03.01.2023 року. Враховуючи те, що вимога про стягнення з [PERSON] на користь позивачки коштів сплачених на правову допомогу адвоката у розмір 15000 грн. не є позовною вимогою, позовних вимог до [PERSON] не пред`явлено, а питання про стягнення коштів на правову допомогу адвоката в розумінні 133 ЦПК України відносяться до судових витрат, то суд доходить до висновку, що в задоволенні такої вимоги необхідно відмовити. Відповідно до ст.263ЦПК\~України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить із такого. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин, оскільки позов підлягає частковому задоволенню, з урахуванням засад розумності та справедливості з відповідача Приватного акціонерного товариства страхова компанія «Український страховий стандарт» на користь позивачки підлягають стягненню фактично понесені нею витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7500,00 грн. та витрати у виді судового збору у розмірі 1073,60 гривень. Що стосується витрат у виді судового збору в сумі 2684 грн., то їх слід залишити за позивачкою, у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Outcome: partial