Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-26 00:00:00

Представник Товариства\~з обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія «Форінт» Кошман О. звернулася до Червонозаводського районного суду м. Харкова з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості у загальній сумі 247\~897 грн. 55 коп., яка складається з 3% річних у розмірі 72\~328,42 грн та інфляційних втрат у розмірі 175\~569,13 грн. за період з 23.02.2019 по 23.02.2022, а також судовий збір у розмірі 3718,47 грн. В обґрунтування позову представник позивача посилався на те, що 05.09.2008 між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] укладений кредитний договір №785-006/ФКВ-08, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 91200 дол. США зі сплатою відсотків у розмірі 12,2 річних за весь час фактичного користування кредитом на строк 300 місяців (до 02.09.2033 року). Згідно з додатком №1 до кредитного договору встановлений графік платежів. У відповідності до умов кредитного договору, банк здійснив видачу кредиту позичальнику в повному обсязі в межах суми, зазначеної в п. 1.1. Кредитного договору, що підтверджується Заявою на видачу готівки № 7 від 05.09.2008. У встановлений кредитним договором строк та суми погашення відповідач не здійснював, чергові платежі згідно графіку не сплачував, у зв?язку з чим у позичальника перед банком утворилася прострочена заборгованість, внаслідок чого 16 січня 2009 року банк вручив відповідачу (під особистий підпис) вимогу про дострокове повне виконання зобов`язань (вих. №03/1-227 від 16.01.2009). 22 січня 2009 року позичальник звернувся до банка з проханням звільнити від сплати комісії за обслуговування прострочених платежів, які виникли з 23.12.2008 та зазначив, що прострочені платежі пов`язані з господарською діяльністю, яка тривалий час не дає прибутку. 25 лютого 2009 року відповідач звернувся до банку з заявою про надання йому згоди щодо відстрочення погашення заборгованості за кредитним договором. 13 березня 2009 року банк відмовив відповідачу у відстроченні заборгованості за кредитним договором. 30.06.2010 між ТОВ «Укрпромбанк» та АТ «Дельта Банк» та Національним банком України укладено договір про передачу активів та кредитних зобов`язань ТОВ «Укрпромбанк» на користь АТ «Дельта Банк». Дельта Банку переходить (відступається) право вимагати (замість Укрпромбанку)\~ від боржників повного, належного та реального виконання обов`язків за кредитними та забезпечувальним договорами. У зв`язку з невиконанням прийнятих на себе зобов`язань, станом на 13.11.2013 у відповідача існує заборгованість за договором у розмірі 802915,80 грн.\~яка складається з: тіло кредиту -\~724101,86 грн.; заборгованість за відсотками - 67042,09 грн.; комісія за ведення кредиту - 11771,86 грн. 26.02.2014 рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова у справі №646/52/14-ц позов ПАТ «Дельта Банк» задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором № 785-006/ФКВ-08 від 05 вересня 2008 року\~\~в\~\~розмірі 802915,80 грн, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 441,00 грн. Заборгованість за вищевказаним рішенням станом на 02.05.2024 не погашена відповідачем. 17.06.2020 відбувся електронний аукціон з реалізації кредитного портфелю ПАТ "Дельта Банк" - права вимоги та майнових прав за кредитними договорами, які укладались з фізичними особами для придбання та/або під заставу іпотеки, автотранспорту, або карткові без застави/карткові та овердрафти, під заставу іншого забезпечення в кількості 267 угод, в тому числі права вимоги за кредитним договором укладеним з [PERSON] . Відповідно до протоколу електронних торгів від 17.06.2020 №UA-EA-2020-05-26-000017-b переможцем торгів визначено ТОВ "ФК "Форінт". 16.07.2020 ПАТ "Дельта Банк" та ТОВ "ФК "Форінт" за результатами відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом електронного аукціону від 17.06.2020 №UA-EA-2020-05-26-000017-b, уклали нотаріально посвідчений договір №2289/к про відступлення прав вимоги (далі - договір від 17.06.2020 №2289/к). За договором від 16.07.2020 №2289/к ПАТ "Дельта Банк" відступив на користь ТОВ "ФК "Форінт" права вимоги за кредитним договором, укладеним боржником з [PERSON] . Згідно з умовами договору від 16.07.2020 №2289/к ТОВ "ФК "Форінт" набуло прав вимоги до боржників, включаючи і право нараховувати та вимагати сплати 3% річних та індексу інфляції за неповернення кредитів. З огляду на те, що відповідач продовжує ігнорувати виконання судового рішення, позивач просив стягнути суд з відповідача на свою користь суму 3% річних та інфляційних втрат на суму заборгованості, визначеної у судовому рішенні від 26.02.2014, розрахованих в межах строку позовної давності за період з 23.02.2019 по 23.02.2022. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 04.06.2024 відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідно до п. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. На адресу зареєстрованого місця проживання відповідача судом було направлено судову повістку, разом з копією ухвали про відкриття провадження та копією позовної заяви з доданими до неї документами, які не вручені працівниками пошти у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Відзив станом на дату розгляду справи не надійшов, заяв або клопотань до суду не подано. Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 8 ст.128ЦПК України відмітка про відсутність особи за адресою місця проживання вважається врученням судової повістки цій особі, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Пунктом 99-1«Правил надання послуг поштового зв`язку», затвердженихпостановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року № 270, встановлено, що рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка». Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка», працівник поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за вказаною адресою», яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду. Отже, наведена норма права дає підстави вважати, що врученою судова повістка вважається в день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, що узгоджується з висновками, викладеними в постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17 (провадження № 14-507цс18), від 12 лютого 2019 року у справі № 906/142/18 (провадження № 12-233гс18) та постановах Верховного Суду від 27 лютого 2020 року у справі №814/1469/17 (провадження № К/9901/28703/19), від 01 квітня 2021 року у справі № 826/20408/14 (провадження № К/9901/16143/20), від 09 липня 2020 року у справі № 751/4890/19 (провадження № 61-2583св20), від 10 листопада 2021 року у справі № 756/2137/20 (провадження № 61-3782св21), від 29 липня 2022 року у справі № 148/2412/19 (провадження № 61-18085св21). Таким чином, судом виконано обов`язок щодо належного та своєчасного повідомлення відповідача про розгляд справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, оцінивши кожний доказ окремо та у їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов таких висновків. Так, судом встановлено, що 05 вересня 2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] \~був укладений кредитний договір № 785-006/ФКВ-08. Відповідно до умов договору банк надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 91 200,00 доларів США з розрахунку 12,2% річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 05.09.2008 по 02.09.2033. 16.01.2009 відповідачу особисто вручена вимога про дострокове повне виконання зобов`язань. На вимогу позивача про добровольну сплату заборгованості [PERSON] не прореагував. 25 лютого 2009 року [PERSON] звернувся до банку з заявою про надання йому згоди щодо відстрочення погашення заборгованості за кредитним договором. Листом вих. №03/1-3222 від 13 березня 2009 року банк відмовив відповідачу у відстроченні заборгованості за кредитним договором. \~30.06.2010 між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України укладеного договір про передачу активів та кредитних зобов`язань Укрпромбанку на користь Дельта Банку. Відповідно до умов договору ТОВ «Укрпромбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» право вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами. З витягу з додатку №2 до Договору про передачу активів та кредитних зобов`язань Укрпромбанку на користь Дельта Банку вбачається, що ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 785-006/ФКВ-08 від 05.09.2008. Згідно з заочним рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 26.02.2014 у справі №646/52/14-ц позов ПАТ «Дельта Банк» задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором № 785-006/ФКВ-08 від 05 вересня 2008 року\~\~в\~\~розмірі 802915,80 грн, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 441,00 грн. 17.06.2020 відбувся електронний аукціон з реалізації кредитного портфелю ПАТ "Дельта Банк" - права вимоги та майнових прав за кредитними договорами, які укладались з фізичними особами для придбання та/або під заставу іпотеки, автотранспорту, або карткові без застави/карткові та овердрафти, під заставу іншого забезпечення в кількості 267 угод, в тому числі права вимоги за кредитним договором укладеним з [PERSON] . Відповідно до протоколу електронних торгів від 17.06.2020 №UA-EA-2020-05-26-000017-b переможцем торгів визначено ТОВ "ФК "Форінт". 16.07.2020 ПАТ "Дельта Банк" та ТОВ "ФК "Форінт" за результатами відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом електронного аукціону від 17.06.2020 №UA-EA-2020-05-26-000017-b, уклали нотаріально посвідчений договір №2289/к про відступлення прав вимоги (далі - договір від 17.06.2020 №2289/к). За договором від 16.07.2020 №2289/к ПАТ "Дельта Банк" відступив на користь ТОВ "ФК "Форінт" права вимоги за кредитним договором, укладеним боржником з [PERSON] . Відповідно до пункту 1 договору № 2289/к від 16.07.2020, в порядку та на умовах, визначених цим договором ПАТ "Дельта Банк" (Банк) відступає ТОВ "ФК "Форінт" (Новому кредитору) належні Банку, а Новий кредитор набуває права вимоги Банку позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів (далі - боржників), _зазначених у додатку №1 до цього договору, включаючи права вимоги до їх правонаступників, спадкоємців або інших осіб, до яких перешли їх обов`язки за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту)) та/або договорами поруки та/або іпотеки (іпотечними договорами) та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у додатку №1 до договору (основні договори). Згідно з додатком № 1 до договору № 2289/к від 16.07.2020 до ТОВ "ФК "Форінт" перейшло право вимоги, у тому числі і до [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), що виникли на підставі кредитного договору № 785-006/ФКВ-08 від 05 вересня 2008 року\~(позиція №42 в додатку №1). Згідно з п.2 договору новий кредитор в день укладання договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання банком у повному обсязі коштів, відповідно до пункту 4 договору набуває усі права кредитора за основними договорами, включаючи: право вимагати належного виконання боржниками зобов`язань за основними договорами, сплати боржниками грошових коштів, сплати процентів у розмірах вказаних у додатку №2 до договору, право вимагати сплати неустойки, пені, штрафів, передбачених основними договорами, право вимагати сплати сум, передбачених статтею 625 ЦК України (індекс інфляції, 3% річних) та інше, в тому числі права, що випливають із судових справ, у тому числі справ про банкрутство боржників, виконавчих проваджень щодо боржників тощо. За відступлені права вимоги, які відступаються за договором та є складовою частиною пулу актів, що є предметом відкритих торгів (аукціону), результати якого оформлені протоколом електронного аукціону №UА-ЕА-2020-05-26-000017-b від 17.06.2020, новий кредитор сплатив банку грошові кошти у сумі 12 476 784,83 грн, на підтвердження чого надано платіжне доручення № 31 від 24.06.2020. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт», як правонаступник ПАТ "Дельта Банк" відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України звернулося з вимогами про стягнення з відповідача 3% річних за період з 23.02.2019 по 23.02.2022 у розмірі 72\~328,42 грн та інфляційних втрат за період з 23.02.2019 по 23.02.2022 у розмірі 175\~569,13 грн. (розрахунок зазначений у позовній заяві позивача). Відповідно до положень частин 1, 2 статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до частини 1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частин 1, 2 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Однією з підстав виникнення зобов`язання є договір або інший правочин (пункт 1 частина 2 статті 11 ЦК України). Факт укладення кредитного договору між [PERSON] та ТОВ Український промисловий банк встановлений судовим рішенням, яке набрало законної сили. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 82 ЦПК України). Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Як встановлено матеріалами справи, відповідач грошові кошти не повернув, допустив прострочення виконання кредитного договору. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також статей 509, 526, 1049 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішення у такій справі правовідносини. Суб`єктивними межами є те, що у двох справах беруть участь одні й ті самі особи чи їх правонаступники, чи хоча б одна особа, щодо якої встановлено ці обставини. Об`єктивні межі стосуються обставин, встановлених рішенням суду. Преюдиційні обставини не потребують доказування, якщо одночасно виконуються такі умови: обставина встановлена судовим рішення; судове рішення набрало законної сили; у справі беруть участь ті самі особи, які брали участь у попередній справі, чи хоча б одна особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу. Таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 11 грудня 2019 року у справі № 320/4938/17 (провадження N 61-26396св18). Преюдиціальність\~обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта. Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 06.07.2022 року у справі № 463/1294/19. Тобто, факт невиконання позичальником зобов`язань за Кредитним договором, розмір цього зобов`язання встановлений судовим рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 26.02.2014 у справі №646/52/14-ц станом на 13.11.2013 у загальному розмірі 802915,80 грн. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, позивач має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. У постанові Верховного Суду (у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду) від 26.10.2018 у справі № 922/4099/17 з огляду на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 26.04.2017 у справі № 918/329/16, наведено висновок про те, що вимоги про стягнення грошових коштів, передбачених статтею 625 ЦК, не є додатковими вимогами в розумінні статті 266 ЦК, а тому закінчення перебігу позовної давності за основною вимогою не впливає на обчислення позовної давності за вимогою про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат. Стягнення 3% річних та інфляційних витрат можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується останніми 3 роками, які передували подачі позову. Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову (постанова Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України підставою застосування передбаченої цією нормою відповідальності є прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (ч. 1 ст. 631 ЦК України). Доказів погашення невиконаного грошового зобов`язання відповідачем не надано. За матеріалами справи встановлено, що позивачем заявляються вимоги про стягнення 3% річних на суму заборгованості у розмірі 802\~915,80 грн, яка існувала станом на 13.11.2013, та за стягненням якої ПАТ «Дельта Банк» звернувся із позовом до суду та яка стягнута заочним рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 26.02.2014 у справі №646/52/14-ц. До приписів ст. 625 ЦК України застосовується загальний строк позовної давності у три роки, а тому стягнення 3% річних та інфляційних втрат можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується останніми трьома роками, які передували подачі позову. Отже, нараховані позивачем 3% річних та інфляційні втрати є відповідальністю за прострочення/невиконання грошового зобов`язання, передбаченою ч. 2 ст. 625 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). На підставі вищевикладених обставин, судом встановлено, що позивач є кредитором за кредитним договором №785-006/ФКВ-08 від 05.09.2008, відповідач порушив умови кредитного договору, не повернув отримані кошти у строки передбачені договором, та не сплатив проценти за користування цими коштами в період дії кредитного договору. Через несвоєчасне невиконання зобов`язань відповідачем, яке стягнуто за судовим рішенням, яке набуло чинності і залишається невиконаним, позивачем нараховані 3 проценти річних та інфляційні втрати відповідно до ч. 2 статті 625 ЦК України. Так,\~судом перевірено\~розрахунок 3%\~річних,\~складений позивачем\~та встановлено,\~що заборгованість\~відповідача перед\~позивачем ТОВ\~«Форінт»,\~що передбачена\~ст.625\~ЦК України,\~а саме\~по 3-м\~процентам річних\~за період\~часу з\~23.02.2019\~по 23.02.2022\~становить 20\~589,84\~грн. (802915,80*3%*312/365/100); за період часу з 01.01.2020 по 31.12.2020 року становить 24\~087,47 грн. (802\~915,80 x 3 % x 366 : 366 : 100); за період часу з 01.01.2021 до 23.02.2022 становить 27\~651,10 грн. (802\~915,80 x 3 % x 419 : 365 : 100). Тобто, загальна заборгованість відповідача перед позивачем ТОВ «Форінт» за вищезазначений період по 3-м процентам річних становить 72\~328,42 грн. Крім цього, суд перевірив та погоджується з розрахунком позивача інфляційних втрат за період з 23.02.2019 по 23.02.2022. Розрахунок здійснюється за формулою: ІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( ІІZ : 100 ) ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення, ...... ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення. IIc\~(100,90 : 100)\~x\~(101,00 : 100)\~x\~(100,70 : 100)\~x\~(99,50 : 100)\~x\~(99,40 : 100)\~x\~(99,70 : 100)\~x\~(100,70 : 100)\~x\~(100,70 : 100)\~x\~(100,10 : 100)\~x\~(99,80 : 100)\~x\~(100,20 : 100)\~x\~(99,70 : 100)\~x\~(100,80 : 100)\~x\~(100,80 : 100)\~x\~(100,30 : 100)\~x\~(100,20 : 100)\~x\~(99,40 : 100)\~x\~(99,80 : 100)\~x\~(100,50 : 100)\~x\~(101,00 : 100)\~x\~(101,30 : 100)\~x\~(100,90 : 100)\~x\~(101,30 : 100)\~x\~(101,00 : 100)\~x\~(101,70 : 100)\~x\~(100,70 : 100)\~x\~(101,30 : 100)\~x\~(100,20 : 100)\~x\~(100,10 : 100)\~x\~(99,80 : 100)\~x\~(101,20 : 100)\~x\~(100,90 : 100)\~x\~(100,80 : 100)\~x\~(100,60 : 100)\~x\~(101,30 : 100)\~x\~(101,60 : 100)\~= 1.21866444 Так, 802\~915,80 x 1.21866444 - 802\~915,80 =\~175\~569,13 грн. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про обгрунтованість вимог позивача щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат з 23.02.2019 по 23.02.2022 у розмірі 175\~569,13 грн. Крім цього, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 3718,47 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved