Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-16 00:00:00

07.08.2024 адвокат Біленко О.О., який діє в інтересах позивача [PERSON] , через підсистему "Електронний суд", звернувся до суду з позовом до [PERSON] , про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки, призначення опікуна та стягнення аліментів, з наступними вимогами: позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] ; встановити опіку над малолітньою [PERSON] , [INFO] ; призначити [PERSON] опікуном малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття, щомісячно. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої в свідоцтві про народження записані: [PERSON] та [PERSON] . [INFO] померла мати дитини - [PERSON] . З моменту смерті [PERSON] дитина [PERSON] проживає разом з бабусею - позивачем по справі [PERSON] , яка є матір`ю померлої [PERSON] . Разом з [PERSON] та малолітньою дитиною [PERSON] також проживають сестри по матері останньої, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , батька, яких рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 09.12.2022 по справі № 621/1770/22 позбавлено батьківських прав та опікуном яких призначено їх бабусю [PERSON] . Протягом тривалого часу, з дня смерті матері малолітня [PERSON] проживає разом з бабусею [PERSON] та перебуває на її повному матеріальному забезпеченні та утриманні. Саме [PERSON] виховує онуку, піклується про стан її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. При цьому, батько дитини взагалі ухиляється від виховання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дочки, не виховує її та не піклується про неї, а також не бере участі в її утриманні. Батько взагалі відсутній в житті дитини. Фактично батько свідомо усунувся від виконання своїх батьківських обов`язків без поважних на те причин. Протягом тривалого часу неодноразові прохання та вмовляння позивачем відповідача приступити до виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дочки [PERSON] , результатів не дали та жодним чином не вплинули на його поведінку, що дає підстави вважати про неможливість зміни ставлення відповідача до своє дитини. Враховуючи викладене зв`язку з тим, що ухиляється від виконання батьківських обов`язків, з метою захисту прав малолітньої [PERSON] , [INFO] , позивач [PERSON] , через свого представниказвернулася до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 24 вересня 2024 року провадження по справі відкрито, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 04 грудня 2024 року закрито підготовче провадження та справа призначена до розгляду по суті на 23.12.2024. 23.12.2024 у зв`язку з неявкою відповідача судове засідання відкладено до 17.01.2025. 17.01.2025 належним чином повідомлені учасники в судове засідання не з`явилися. Позивач [PERSON] до канцелярії суду надала заяву відповідно до якої просила проводити розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позову наполягала з підстав викладених в ньому. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, рекомендованими листами, направленими на його адресу місця реєстрації судом та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Причин неявки суду [PERSON] не повідомив, відзив на позов не надавав, будь яких заяв з процесуальних питань, в тому числі й щодо відкладення розгляду справи до суду не надходило. Представник виконавчого комітету Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області причини своєї неявки не повідомляв, будь-яких заяв з процесуальних питань, в тому числі й щодо відкладення розгляду справи до суду не надходило. Від начальника Служби у справах дітей Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області Корчагіної М. надійшов лист, відповідно до якого остання просила розглядати справу за відсутності представника служби та ухвалити рішення в інтересах дітей. Згідно зі статтею 280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, на підставі частини 4 статті 223, статті 280 Цивільного процесуального кодексу України та враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Оскільки розгляд справи проводиться без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12 зворот). Відповідно до копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища, № 00036173727, дата формування: 16.07.2022, 17 січня 2012 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, номер актового запису 01, після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено з " [PERSON] " на " [PERSON] " (а.с. 13). Позивач [PERSON] є матір`ю [PERSON] , що підтверджується Витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00036173643 від 16.07.2022, № 00036173619 від 16.07.2022, № 00036173727 від 16.07.22022, № 00036525560 від 17.08.2022та свідоцтвом про народження (повторно) Серія [NUMBER] (а. с. 11 зворот-14, 25). Згідно свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , у віці 33 років, місце смерті м. Зміїв Чугуївського району Харківської області (а. с. 15). З Витягу № 77 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб наданого головним спеціалістом сектору надання публічних (електронних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання відділу надання адміністративних послуг Зміївської міської ради [PERSON] від 24.06.2024, вбачається що [PERSON] , [INFO] , значиться зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] , разом з нею за вказаною адресою зареєстровані також [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 15 зворот). З Довідки наданої 04.07.2024 директором КЗ "Зміївський ліцей № 1" Дударєвою Л., вбачається що [PERSON] , [INFO] , навчається у 8-А класі КЗ "Зміївський ліцей № 1" Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області та виховується в сім' бабусі [PERSON] , за період навчання вихованням дитина займалася бабуся, батько [PERSON] , вихованням не займався, батьківські збори не відвідує, успіхами у навчанні та поведінкою дитини не цікавиться, із педагогічним колективом не спілкується і не взаємодіє (а.с. 16). З висновку про стан здоров`я заявника, виданого КПН "Зміївська центральна районна лікарня" Зміївської міської ради, Харківської області, копії Витягу з інформаційно-аналітичної системи "Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимостей" Міністерства внутрішніх справ, № ВР-004292345 наданого станом на 30.06.2024, [PERSON] , [INFO] , до кримінальної відповідальності не притягувалася, не знятої чи не погашеної судимості не має, в розшуку не перебуває, за станом здоров`я обов`язки опікуна виконувати може (а.с. 22). З Висновку органу опіки та піклування Зміївської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , затвердженого Рішенням Виконавчого комітету Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області № 866 від 02.12.2024. Відповідно до протоколу комісії з питань захисту прав дитини від 20.11.2024 № 20, орган опіки та піклування Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої [PERSON] , [INFO] ( а.с. 73). Відповідно до Висновку Служби у справах дітей Зміївської міської ради Харківської області про можливість бути опікуном від 06.11.2024 № 02-15/268 вбачається, що [PERSON] перебуває на обліку служби у справах дітей Зміївської міської ради як потенційний опікун від 30.08.2022 за № 6 та Служба у справах дітей вважає, що [PERSON] може виконувати обов`язки опікуна, піклувальника (а.с. 74). У пункті 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, лікування дитини, не спілкуються з дитиною, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. У відповідністю зі статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, духовного та соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Відповідно до ст. 11 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" Органами опіки та піклування є районні, районні у містах Києві та Севастополі місцеві державні адміністрації, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад. Органи опіки та піклування забезпечують вирішення питань щодо: встановлення статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування; надання опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, та застосування інших форм влаштування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування; соціального захисту і захисту особистих, майнових, житлових прав та інтересів дітей; забезпечення пріоритетних форм влаштування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування; притягнення до відповідальності осіб, які порушують права дитини; надання письмової згоди або заперечення на відчуження нерухомого майна (у тому числі житла) та іншого майна, власником якого є дитина; подання заяв, клопотань, позовів про захист прав дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Соціальний захист та захист прав дітей у межах своєї компетенції здійснюють районні, районні у містах Києві та Севастополі місцеві державні адміністрації, виконавчих органів міських, районних у містах, сільських, селищних рад. Органи опіки та піклування мають право перевіряти умови влаштування, утримання, виховання, навчання дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, можуть переводити дітей, життю та здоров`ю (у тому числі психічному) яких загрожує небезпека, до інших форм влаштування дітей. Присутність представника органів опіки та піклування на судових засіданнях є обов`язковою в разі, якщо розглядається справа стосовно дитини або з питань, що зачіпають права дитини. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У відповідністю зі статтею 165 Сімейного кодексу України право звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до частин 1-4 статті 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Відповідно до частин 3, 4 статті 155 Сімейного кодексу України, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. У відповідності з частинами 4, 5 статті 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Зазначеними вище, дослідженими в судовому засіданні доказами підтверджується, що відповідачі ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітніх дітей, і це, відповідно пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України, є підставою для позбавлення її батьківських прав. Відповідно до статті 55 Цивільного кодексу України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Відповідно до статті 58 Цивільного кодексу України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Відповідно до частин 3 статті 60 Цивільного кодексу України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до статей. 243, 244 Сімейного кодексу України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Не можуть бути опікунами, піклувальниками дитини особи, зазначені в статті 212 цього Кодексу. Відповідно до Правил опіки та піклування, затверджених Наказом Державного комітету України у справах сім`ї молоді, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства освіти України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26.05.1999 № 34/166/131/88, опіка (піклування) є особливою формою державної турботи про неповнолітніх дітей, що залишились без піклування батьків, та повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їх прав та інтересів. Згідно з п. п. 1.2 Правил опіки та піклування, затверджених Наказом Державного комітету України у справах сім`ї молоді, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства освіти України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 р. № 34/166/131/88, опіка (піклування) встановлюється для забезпечення виховання неповнолітніх дітей, які внаслідок смерті батьків, хвороби батьків або позбавлення їх батьківських прав чи з інших причин залишились без батьківського піклування, а також для захисту особистих і майнових прав та інтересів цих дітей. Згідно статті 62 Цивільного кодексу України опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки та піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника. Згідно статті 63 Цивільного кодексу України опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених ст. 60 цього кодексу. Орган опіки та піклування прийняв рішення про звернення до суду з проханням про призначення [PERSON] опікуном малолітньої [PERSON] , 2011 року народження; [PERSON] не відноситься до осіб, які не можуть бути опікуном відповідно до статті 64 Цивільного кодексу України та подала заяву з проханням призначити її опікуном, тому суд дійшов висновку, що позовна заява [PERSON] в частині позбавлення батьківських прав та встановлення опіки є обґрунтованою та підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до частини 2 статті 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до статті 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно статті 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. У відповідності до частини 1 статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Враховуючи положення частини 1 статті 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 статті 7 Сімейного кодексу України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умова для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Звертаючись до суду з позовом, позивач вказував, що усі обов`язки щодо утримання та виховання дитини несе самостійно. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дочки. Разом з тим, судом враховано, що позивач звернувся до суду за захистом прав дитини, що перебуває на її утриманні. Відповідно до статей 180, 181, 182, 183 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до її повноліття. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, а також інші обставини, що мають істотне значення. Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач відповідно до статей 80, 81 Цивільного процесуального кодексу України не надав доказів про спростування заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення аліментів з [PERSON] на утримання малолітньої дитини підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи що позивач згідно пункту 14 частини 2 статті 3 Закону України "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору, - з відповідача [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір за дві вимоги немайнового характеру у загальному розмірі 2 422 грн 40 к. Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення аліментів, за яку вона звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір", а від так в силу вимог статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідачів належить стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 1 211 грн 20 к. Відповідно до другого речення частини 5 статті 268 Цивільного процесуального кодексу України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved