Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-23 00:00:00

22 жовтня 2024 року адвокат Кадук В.В., яка діє в інтересах заявника [PERSON] , звернулась до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області із заявою про встановлення факту спільного проживання з чоловіком та перебування на його утриманні, заінтересовані особи: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області. В обґрунтування заяви зазначено, що з 15 серпня 1981 року [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . 10 квітня 1984 року шлюб між ними було розірвано, а 04 березня 1988 року повторно зареєстровано. З 1992 року подружжя постійно проживало за адресою: [ADDRESS] за місцем реєстрації чоловіка, при цьому заявниця разом з дітьми були зареєстровані за іншою адресою. Зазначила, що [INFO] [PERSON] помер. На день смерті чоловік заявниці працював на шахтах міста Кривого Рогу за професіями, які надавали право на пенсію на пільгових умовах за Списком №1, та право на пенсію незалежно від віку згідно ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, згідно ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці». На час смерті [PERSON] , заявниця працювала медпрацівником, а з вересня 2006 року отримувала пенсію за вислугою років, як працівник охорони здоров`я. Заробіток (дохід) чоловіка був більше ніж заробіток заявниці, тому родина, в тому числі заявниця, перебувала на утриманні свого чоловіка, тобто дохід померлого [PERSON] був вагомим, постійним (неодноразовим, а систематичним), а саме головне, основним джерелом засобів до існування заявниці, яка перебувала на утриманні свого чоловіка, постійно мешкаючи з останнім і маючи спільний бюджет. При зверненні до Пенсійного фонду заявниці було відмовлено у задоволенні заяви про перехід на пенсію по втраті годувальника через відсутність документів, які б підтверджували факт спільного проживання [PERSON] разом з померлим годувальником [PERSON] та її перебування на утриманні померлого чоловіка. Встановлення факту спільного проживання з померлим годувальником та перебування на утриманні померлого [PERSON] є необхідним заявниці для реалізації права переходу на пенсію по втраті годувальника. Ухвалою суду від 24 жовтня 2024 року судом відкрито провадження у справі та призначено розгляд заяви в порядку окремого провадження. 19 листопада 2024 року до суду надійшла заява від представника заінтересованої особи Головного управління\~Пенсійного фонду\~України в\~Вінницькій області про розгляд справи за відсутності представника заінтересованої особи, рішення у справі представник просив ухвалити відповідно до чинного законодавства. Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області до суду не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, заяв та клопотань до суду не надходило. Заявник [PERSON] до суду не з`явилась, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином. Представник заявника адвокат Кадук В.В. у судовому засідання просила задовольнити заяву. Суд, вислухавши пояснення представника заявниці, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] з 15 серпня 1981 року по 10 квітня 1984 року та з 04 березня 1988 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] , свідоцтвом про розірвання шлюбу [NUMBER] , свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.11-13) Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мали двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] . (а.с.14-15) [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.16) Відповідно до акту, складеного мешканцями будинку [ADDRESS] , та затвердженого майстром ТОВ «УЮТ-2011» від 23 вересня 2024 року, встановлено, що [PERSON] проживала за адресою: [ADDRESS] разом з дітьми сином [PERSON] , [INFO] , та донькою [PERSON] , [INFO] , без реєстрації з 1992 по 2012 року, а також чоловіком [PERSON] , [INFO] , з 1992 по 12 грудня 2007, знятий з реєстраційного обліку згідно свідоцтва про смерть [NUMBER] . (а.с.39) [PERSON] працювала медичним працівником в лікарнях міста Кривого Рогу, та з вересня 2006 року їй було призначено пенсію за вислугу років, як працівнику охорони здоров`я, що підтверджується копією трудові книжки серії [NUMBER] . (а.с.21-22) З 25.06.2019 року [PERSON] переведено на пенсію за віком на підставі заяви про перерахунок пенсії від 25.06.2019 №1887, що підтверджується заявою, розпискою-повідомленням. (а.с.34) [PERSON] працював шахтарем протягом повного робочого дня у підземних умовах на шахтах міста Кривого Рогу, що підтверджено копією трудової книжки серії [NUMBER] . (а.с.26-29) Заробітки померлого годувальника були більшими за заробітки заявника, що підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу форми ОК-5 заявника та померлого годувальника. (а.с.23-25, 30) Згідно індивідуальних відомостей ОК-5 померлого [PERSON] , його заробітки за 1999 2006 роки становлять 80791,67 грн. (4852,84 грн. за 1999 + 6948,14 грн. за 2000 + 8417,59 грн. за 2001 + 9949,46 грн. за 2002 + 14615,84 грн. за 2003 + 14633,29 грн. за 2004 + 18214,75 грн. за 2005 + 3159,76 грн. за 2006 = 80791,67 грн.).(а.с.30) В індивідуальних відомостях ОК-5 заявника [PERSON] зазначено, що заробітки за 1999-2006 становлять 40678,61 грн. (2348,05 грн. за 1999 + 2584,35 грн. за 2000 + 3262,30 грн. за 2001 + 3862,72 грн. за 2002 + 4556,81 грн. за 2003 + 5712,59 грн. за 2004 + 9641,00 грн. за 2005 + 8710,79 грн. за 2006 = 40678,61 грн.). (а.с. 23-25) Після смерті годувальника батька [PERSON] діти [PERSON] та [PERSON] отримувати пенсію по втраті годувальника, що підтверджується протоколом №478 від 10.12.2008 та розпорядженням №479 від 30.12.2008 (а.с. 31-33) Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що вона хрещена мати молодшої дитини заявниці [PERSON] , дружить з родиною з 1982 року. Зазначила, що з 1992 року по день смерті [PERSON] , родина проживала за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] працював шахтарем, отримував велику заробітну плату, [PERSON] працювала медиком, та постійно скаржилась, що заробітна плата маленька, старша дитина постійно хворіє, її доходу не вистачає. Дохід чоловіка був основним джерелом існування: з заробітної плати [PERSON] на роботі утримувались кошти на сплату комунальних платежів, він купував продукти харчування, одяг, ліки, робив ремонт в квартирі. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] зазначив, що в грудні 2004 року, його родина купила квартиру за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] мешкали до 2012 року в квартирі [ADDRESS] . З [PERSON] він працював на шахті [PERSON] , тому знав його раніше. Бачив, що померлий купував продукти харчування, ліки. З його заробітної плати бухгалтерією відраховувалась плата за комунальні платежі, тобто заробіток [PERSON] був основним доходом для родини. Зазначив, що він допомагав заявниці в похованні чоловіка. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила, що вона мешкає за адресою: [ADDRESS] з грудня 2004 року. З [PERSON] (сусідами) у них були дружні стосунки. Заявниця як медик неодноразово приходила робити уколи, коли їх родина хворіла. З розмов знала, що їх син постійно хворіє, [PERSON] часто з ним перебувала у лікарнях, її маленької заробітної плати ні на що не вистачає, і якби не заробітна плата [PERSON] , як шахтаря, то вони не могли б прожити. Він сплачував комунальні послуги, купував продукти харчування, ліки, одяг. Заявник отримує пенсію за віком у розмірі 4866,99 грн., що підтверджується розрахунком перерахунку пенсії від 02.09.2024. (а.с.35) У зв`язку з досягнення пенсійного віку 28.08.2024 [PERSON] звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про перехід на інший вид пенсії: у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що підтверджується заявою [PERSON] про перехід на інший вид пенсії: у зв`язку з втратою годувальника від 28.08.2024 разом з розпискою-повідомленням (а.с. 36) Заява про призначення/перерахунок пенсії встановленого зразка № 6733 від 28.08.2024 в порядку черговості була розподілена до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 04 вересня 2024 року (а.с.38) заявнику відмовлено в переведенні на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. В обґрунтування підстав відмови у переведенні у рішенні зазначено, що згідно п.2.11 Порядку, за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), виданий згідно із вимогами статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», або інші документи, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, що підтверджують такий факт. Заявницею відповідний документ не надано. Тому вирішено відмовити громадянці [PERSON] в перерахунку пенсії перехід на пенсію по втраті годувальника, оскільки факт спільного проживання на день смерті не підтверджено наданими документами. Заявник вказує, що у зв`язку зі смертю її чоловіка вона має право на отримання пенсії у разі втрати годувальника, однак для отримання пенсії їй потрібно підтвердити факт постійного проживання разом з чоловіком за однією адресою на момент його смерті. Згідно п.п.1, 6, ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами та належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народженням цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У відповідності до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 20 червня 2019 року в справі № 632/580/17 зазначив, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків. Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також не доведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права. Тобто якщо виникнення цивільного права залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. У постанові від 18 січня 2024 року в справі №560/17953/21 (провадження\~№ 11-150апп23) Велика Палата Верховного Суду наголосила, що до юрисдикції цивільних судів справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам право подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Аналогічні висновки зробив Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду в постановах від 05 червня 2024 року в справі № 557/1535/23(провадження № 61-1723св24), від 24 квітня 2024 року в справі № 694/2318/23 (провадження № 61-2911св24), від 08 травня 2024 року в справі № 214/4921/23 (провадження № 61-15863св23) та інших. Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується із наступним вирішенням спору про право, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. У статті 36 Закону України від 09 липня 2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV) визначено умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника. За вимогами цієї статті пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), та непрацездатним членам сім`ї особи, якій відповідно до Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування. Непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли віку 65 років, або пенсійного віку, передбаченого статтею 26цього Закону; Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058-IV, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, визначено, які документи надаються до заяви про призначення пенсії в зв`язку з втратою годувальника такі документи. До заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу. Також надається, зокрема, документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника. Тобто у будь-якому випадку один з подружжя, який виявив бажання отримувати пенсію у зв`язку з втратою годувальника зобов`язаний подати документи на підтвердження перебування його на утриманні померлого годувальника. У пункті 2.11 зазначеного Порядку закріплено, що у разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку. Чинне законодавство не містить обов`язкового позасудового порядку підтвердження вказаного юридичного факту. Заявниця звернулася до суду із заявою про встановлення факту спільного проживання та її перебування на утриманні чоловіка до смерті останнього, оскільки ГУ ПФУ відмовило їй у призначенні пенсії в разі втрати годувальника з підстав відсутності повного пакету документів, що підтверджують факт спільного проживання чи перебування на утриманні. Таким чином, суд враховує, що необхідність встановлення факту спільного проживання та перебування на утриманні чоловіка до смерті останнього необхідно заявниці для призначенні пенсії в разі втрати годувальника, і саме у зв`язку з тим, що заявниця не має іншої можливості одержати документ, який посвідчує такий факт, вона звернулася до суду в порядку окремого провадження разом із заявою про встановлення факту і подала докази на підтвердження того. Факт того, що [PERSON] постійно проживав разом із [PERSON] за адресою:\~ [ADDRESS] з 1992 року по день його смерті, а саме [INFO] , підтверджується зібраними та дослідженими в справі доказами, показаннями свідків. Також, згідно з наданими заявником документами, розмір її доходу був значно меншим, ніж розмір доходу, який отримував її померлий чоловік , що унеможливлювало її самостійне забезпечення себе. А тому вочевидь допомога чоловіка була постійним і основним джерелом її засобів до існування. При цьому, в даному випадку, отримання дружиною померлого пенсії не є підставою для відмови у встановленні факту перебування її на утриманні чоловіка. Згідно ч.3 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника Отже, факт перебування фізичної особи на утриманні померлого, має значення для переходу на пенсію в разі втрати годувальника, яку може бути призначено за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть, коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. З огляду на зазначене, оскільки допомога, яка надавалась\~ [PERSON] \~була для заявниці хоч і не єдиним, проте постійним і основним джерелом засобів до існування, суд доходить висновку про можливість задоволення заяви. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 13 січня 2021 року № 592/17552/18, від 22 жовтня 2020 року у справі № 210/343/19, від 22 травня 2019 року у справі № 520/6518/17. За таких обставин, оскільки встановлення даного юридичного факту необхідно заявниці для подальшого належного оформлення права на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, не пов`язаність встановлення цього юридичного факту із подальшим вирішенням спору про право, враховуючи відсутність у заявника можливості встановити даний юридичний факт у позасудовий спосіб, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність вимог заяви окремого провадження, а отже і про можливість її задоволення. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справі окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved