Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до Дзержинського районного суду міста Харкова з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служби у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 травня 2024 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служби у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради. Ухвалою Дзержинського\~районного суду\~м.\~Харкова від\~02\~вересня 2024\~року закрито\~підготовче провадження\~по цивільній\~справі за\~позовом [PERSON] \~до [PERSON] \~про позбавлення\~батьківських прав,\~за участю\~третьої особи,\~яка не\~заявляє самостійних\~вимог на\~предмет спору\~ Служби\~у справах\~дітей по\~Шевченківському району\~Департаменту служб\~у справах\~дітей Харківської\~міської ради. Справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. В судове засідання, [PERSON] не з`явилася, повідомлялася своєчасно та належним чином. Подала заяву з проханням слухати справу за її відсутності, просила позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. В судове засідання, [PERSON] повторно не з`явився, повідомлявся своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи - Служби у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, повідомлялися своєчасно та належним чином. Надали висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] . Також надали пояснення, в яких просили розглянути справу за відсутності представника органу опіки та піклування. Відповідач своїм правом на подання до суду відзиву на позовну заяву не скористався. Будь-яких заяв та клопотань, зокрема з процесуальних питань, про відкладення розгляду справи, чи про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, до суду не подав. Оскільки відповідачем у встановлений частиною сьомою статті 178 ЦПК України строк не подано до суду відзив на позовну заяву, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено частиною восьмою статті 178 ЦПК України. Таким чином, суд вважає, що відповідач повторно не з`явилася в судове засідання без поважних причин. Відповідно до частини четвертої статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З цього приводу Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву не подав, та, зважаючи на те, що сторона позивача проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного судового рішення не заперечувала, суд вирішив розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Відповідно до частини другої статті 247ЦПК\~України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.. 17 квітня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] (актовий запис № 383), у зв`язку з чим своє прізвище [PERSON] змінила на прізвище [PERSON] . Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають малолітню доньку, [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 09.02.2017 року у справі № 638/15167/16-ц шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] було розірвано. Після припинення шлюбних відносин та розірвання шлюбу в судовому порядку, спільна дитина [PERSON] , [INFO] , залишилася проживати з матір`ю у квартирі [ADDRESS] , яка належить [PERSON] на підставі договору дарування від 13 червня 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кондратьєвою Д. Ю. за реєстровим № 1752. Після розірвання шлюбу [PERSON] майже повністю припинив будь-яке спілкування з його дитиною, [PERSON] , належної участі у її вихованні не приймав, та, навіть, не намагався забезпечити належні умови розвитку, виховання та утримання малолітньої дитини. Фактично дитина, [PERSON] залишилась на повному утриманні та вихованні матері [PERSON] . Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 листопада 2017 року у справі № 638/12586/17 позовні вимоги [PERSON] було задоволено і вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. 00 коп. щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 22.08.2017 року Після ухвалення судового рішення щодо стягнення аліментів на утримання спільної малолітньої доньки, [PERSON] так і не приступив до надання будь-якої матеріальної допомоги по утриманню дитини. У зв`язку з цим, після набрання рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 листопада 2017 року у справі № 638/12586/17 законної сили у встановленому законом порядку воно було звернуто позивачем до примусового виконання. Починаючи з 09 липня 2018 року, в провадженні Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження № 56720373 з примусового виконання виконавчого листа, виданого на підставі рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 листопада 2017 року у справі № 638/12586/17 (провадження № 2/638/4490/17), про стягнення з [PERSON] , народженого [INFO] у м. Харкові, на користь [PERSON] , народженої [INFO] , аліментів на утримання [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 22.08.2017 року. Згідно довідки державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління МЮ (м. Харків) від 15 квітня 2024 року та відповідного розрахунку, за [PERSON] обліковується заборгованість зі сплати аліментів на утримання малолітньої [PERSON] за період у 5 років та 8 місяців в розмірі 120 435 (сто двадцять тисяч чотириста тридцять п`ять) грн. 48 коп. 04 березня 2021 року відомості за заявою [PERSON] про вчинене [PERSON] кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 164 КК України було зареєстровано в Єдиному державному реєстрі судових рішень та за нею розпочате відповідне досудове розслідування (дізнання), що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань в рамках кримінального провадження № 12021226240000148 від 04 березня 2021 року. [PERSON] та її донька [PERSON] були визнані потерпілими за вказаним кримінальним провадженням, [PERSON] було допитано в якості потерпілої та вручено пам`ятку про права та обов`язки потерпілої. 07 травня 2019 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Харківській області був зареєстрований шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 1196, в результаті чого прізвище заявниці « [PERSON] » було змінено на прізвище чоловіка « [PERSON] ». Після створення сім`ї вихованням та утриманням малолітньої [PERSON] займаються виключно позивачка [PERSON] та її чоловік [PERSON] . [PERSON] , як мати, більше опікується належними побутовими умовами проживання доньки, її моральним та фізичним розвитком, належним і достатнім вихованням. Так, згідно наданої на адвокатський запит за № 01-20/04-21 від 21 квітня 2021 року відповіді Комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча поліклініка № 14» Харківської міської ради від 06 травня 2020 року за № 148/3/0/549-20, саме [PERSON] в інтересах своєї доньки [PERSON] за їхнім місцем проживання уклала із лікарем педіатром поліклініки декларацію надання первинної медико-санітарної допомоги, звертається з дитиною на прийом до лікаря та отримує інформацію про стан здоров`я дитини. Крім того, за місцем постійного фактичного проживання малолітня донька [PERSON] спершу була влаштована останньою до Комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 30 Харківської міської ради» за адресою: м. Харків, вул. Асхарова, 13-Б. Згідно довідки Комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 30 Харківської міської ради» за вих. № 38-/01-55 від 16 квітня 2021 року, дитина [PERSON] відвідувала дошкільний заклад № 30 з 26 червня 2018 року по момент видачі довідки. Фізичний та психічний розвиток [PERSON] відповідає нормам фізіологічного розвитку її віку. Дівчинка завжди охайна, весела, рухлива, легко йде на контакт, доброзичлива по відношенню до дорослих та дітей. Емоційно-вольова сфера стабільна, легко дисциплінується, кмітлива, комунікабельна. Дуже легко, без стресів адаптується до нових вимог, швидко переключається з одного виду заняття на інше. Володіє достатнім рівнем знань, умінь та навичок, необхідних для дітей свого віку, проявляє інтерес до навчання, прагне всього нового. Це як результат великої уваги до розвитку [PERSON] її [PERSON] , яка постійно цікавиться поведінкою своєї дитини в дитячому садочку; бере активну участь у створенні комфортних умов в групі та закладі; своєчасно вносить оплату за утримання дитини в ДНЗ. За час перебування [PERSON] в дитячому садочку ніколи не з`являвся батько [PERSON] , приводить і забирає дитину її мати [PERSON] . Крім того, дитина [PERSON] також була влаштована її матір`ю на додаткове заняття з гімнастики, оскільки цей вид дозвілля дуже подобається дитині. Наразі [PERSON] приступила до навчання у Приватному закладі освіти «Харківський ліцей «Школа Ліберті» Харківської області». Згідно відповіді школи № 48 від 07.02.2024 року, біологічний батько дитини відповідач [PERSON] до навчального закладу ніколи не звертався, батьківські збори не відвідує, дитину з закладу не забирав та будь-яким іншим чином не займався навчанням та вихованням дитини, у закладі його жодного разу не бачили. Усіма питання щодо навчання та вихованні дитини займається мати [PERSON] . Дитина має позитивну навчальну характеристику, що підтверджується відповіддю Приватного закладу освіти «Харківський ліцей «Школа Ліберті» Харківської області» № 49 від 07.02.2024 року. Чоловік позивачки, [PERSON] також приймає активну участь у спілкуванні з дитиною, в її вихованні, а також в утриманні. [PERSON] , як і позивач, є суб`єктом підприємницькою діяльності і як чоловік, перш за все, авжеж докладає всіх необхідних зусиль, аби забезпечити сім`ю всіма необхідними матеріальними благами: житлом, власним сімейним транспортом (автомобілями), одягом, харчами, коштами на проживання. Водночас, [PERSON] також дуже багато часу приділяє питанню виховання [PERSON] та спілкуванню з нею. Фактично дитина [PERSON] вважає [PERSON] своїм батьком, а [PERSON] відноситься до дитини як до своєї рідної доньки. Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 19.11.2021 року у справі № 638/10954/21 було задоволено позовні вимоги [PERSON] і визначено місце проживання її дитини [PERSON] з матір`ю [PERSON] . Вказаним судовим рішенням, що набрало законної сили, встановлено, що згідно висновку Департаменту служб у справах дітей ХМР Деркач Віктор до служби не з`явився, ніяких доказів щодо виконання ним своїх батьківських обов`язків не надав. Дитина разом з матір`ю та вітчимом мешкає за адресою: [ADDRESS] , згідно акту обстеження житлово-побутових умов для дитини створено належні умови для проживання та розвитку. Вважають за доцільне визначити місце проживання дитини разом з її матір`ю. Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради № 186 від 19.04.2023 року було надано дозвіл позивачу [PERSON] на зміну прізвища малолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] , на прізвище [PERSON] . Відповідно до висновку Департаменту служб у справах дітей щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно малолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] Департамент служб, як представник органу опіки та піклування, вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] . Вказаний висновок обґрунтований тим, що дитина проживає разом з матір`ю, батько тривалий час ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не приймає участі у вихованні дитини, не цікавиться станом здоров`я доньки, матеріально не утримує. Статтею 51\~Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною згідно із постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Частиною першою\~статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до частини першої, другої\~статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»\~виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з частиною першою\~статті 14 Закону України «Про охорону дитинства»\~діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга\~статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»). За змістом\~статті 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України). Частинами першою,\~\~другою та четвертою\~статті 155 СК України\~передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно з частинами другою, третьою\~статті 157 СК України\~той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до пункту 2 частини першої\~статті 164 СК України\~мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 165 СК України\~визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно зі\~статтею 166 СК України\~позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. При вирішенні такої категорії спорів судам необхідно мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише за наявності вини у діях батьків. Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах: від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18 (провадження № 61-4014св20), від 13 квітня 2020 року у справі № 760/468/18 (провадження № 61-8883св19), від 11 березня 2020 року у справі № 638/16622/17 (провадження № 61-13752св19), від 23 грудня 2020 року у справі № 522/21914/14 (провадження № 61-8179св19). У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейський суд з прав людини наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). Відповідно до статей\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). Аналізуючи надані докази в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків: відповідач тривалий час не спілкується з дитиною, не приймає участі у її вихованні та розвитку, будь-яких заходів, які б свідчили про зацікавлення долею дитини не приймає. Розглядаючи позбавлення батьківських прав як виключний і надзвичайний засіб впливу на недобросовісних батьків, виходячи з характеру такого засобу, суд вважає, що позивачкою доведена наявність підстав, передбачених частиною першою\~статті 164 СК України. Таким чином, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. При цьому роз`яснює відповідачу, що у разі зміни його поведінки та обставин, що стали підставою для позбавлення батьківських прав, він в порядку ст.\~169\~СК України матиме право на звернення до суду із позовом про відновлення батьківських прав до досягнення дитиною повноліття. Суд розподіляє судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України, а саме: стягує з відповідача на користь позивачки сплачений нею судовий збір у розмірі 968,96.

Outcome: approved