Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-20 00:00:00

АТ «ТАСКОМБАНК» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №002/14674212-SP від 23.02.2022, в якому просить стягнути із відповідача на користь АТ «ТАСКОМБАНК» заборгованість за кредитним договором №002/14674212-SP від 23.02.2022 у розмірі 87778,32 грн. та 2422,40 грн. судових витрат. На обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 23.02.2022 між АТ «ТАСКОМБАНК» та [PERSON] було підписано заяву №1265199 про приєднання до публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank». [PERSON] з 23.02.2022 є власником поточного рахунку у гривні № [NUMBER] , який відкритий до заяви №1265199 з номером кредитного договору №002/14674212-SP. Відповідно до заяви №1265199 про приєднання до публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК», [PERSON] підтвердив, що ознайомився з умовами публічної пропозиції (оферти) АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, наданих банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank». Крім цього, позичальник беззастережно погодився з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку змінювати (зменшувати або збільшувати) розмір ліміту кредитування (дозволеного кредитного ліміту). Погодився з тим, що про зміни ліміту кредитування банк повідомляє позичальника шляхом надіслання повідомлень у мобільний додаток. Після отримання банком від [PERSON] цієї заяви-анкети, публічна пропозиція разом з додатками та цією заявою-анкетою, складають договір про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank». Згідно з п.1 заяви №1254199 про приєднання до частини 2 публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» відповідач просив надати банківські та фінансові послуги, зокрема: відкрити поточний рахунок № [NUMBER] у національній валюті. Позичальнику було надано послугу кредитування рахунку та встановлення ліміту кредитування рахунку в межах максимальної суми загального ліміту кредитування для вказаного продукту (що складає 100000 грн.), а сем надані кредитні кошти в сумі 50000,00 грн., процентна ставка за встановленим кредитним лімітом - 0,22%, строк кредитування - 12 місяців з автоматичною пролонгацією, цільове призначення кредиту - на споживчі потреби. Відповідач відкрив поточний рахунок у гривні № [NUMBER] , операції за якими можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів. Кредитні кошти відповідачу були видані у спосіб, зазначений в кредитному договорі, що підтверджується відповідною випискою, а отже кредитодавець свої обов`язки за кредитним договором виконав в повному обсязі. В подальшому відповідач перестав виконувати умови кредитного договору в повній мірі, а саме перестав сплачувати заборгованість по кредиту та процентах. Неодноразовими телефонними повідомленнями банку позичальника було сповіщено про наявність заборгованості за кредитним договором та про необхідність її погашення у стислі терміни. Станом на 28.11.2024 заборгованість за заявою-договором №002/14674212-SP від 23.02.2022 (кредитна заборгованість) становить 87778,32 грн., в тому числі: заборгованість по тілу кредиту - 49547,38 грн.; заборгованість за процентами - 38230,94 грн. Позивачем на адресу відповідача надіслано повідомлення-вимогу про дострокове повернення кредиту та погашення заборгованості за процентами тощо в стислі терміни, однак зазначені порушення не були усунені, а заборгованість так і не була погашена. Оскільки відповідач не погашає заборгованість, тому, позивач змушений звернутися до суду із даним позовом. 30 грудня 2024 року відповідно до ухвали судді відкрито спрощене позовне провадження у цій справі. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження на 21 січня 2025 року. Сторони у судове засідання не з`явилися, так як не викликалися. Про дату та час проведення судового засідання повідомлялися належним чином. Представник позивача подав заяву про розгляд справи без участі представника позивача. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подав, хоча про день розгляду справи повідомлявся належним чином, на підтвердження чого у матеріалах справи наявне рекомендоване повідомлення вих..№0610218661117, в якому стоїть відмітка про отримання 07.01.2025 (а.с.41). Відповідно до ч.3 ст.223, ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглянув справу за відсутності сторін, на підставі наявних доказів. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Заяви, клопотання: заява представника позивача (а.с.4 позовної заяви) про розгляд справи в порядку спрощеного провадження, без його участі, а також не заперечує проти заочного розгляду справи. Інші процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.34-37), про що постановлено ухвалу окремим процесуальним документом. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини: Із копії заяви №1265199 від 23.02.2022 [PERSON] підписав заяву про приєднання до публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank» (а.с.8-10). Із копії довідки №35879/47.7 від 27.11.2024 судом встановлено, що [PERSON] з 23.02.2022 є власником поточного рахунку у гривні № [NUMBER] , який відкритий до заяви №1265199 з номером кредитного договору №002/14674212-SP від 23.02.2022, № картки [NUMBER] , відкритого в АТ «ТАСКОМБАНК» (а.с.11). Із копії розрахунку заборгованості по кредитному договору №002/14674212-SP від 23.02.2022 та копії виписки по особовому рахунку кредитного договору №002/14674212-SP судом встановлено, що станом на 28.11.2024 кредитна заборгованість становить 87778,32 грн., в тому числі: заборгованість по тілу кредиту - 49547,38 грн.; заборгованість за процентами - 38230,94 грн. сума останнього платежу - 3153,83 грн. 29.12.2023 (а.с.16-20). 15.05.2024 за вих..№181055/70 на адресу [PERSON] надіслано повідомлення-вимогу про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором №002/14674212-SP від 23.02.2022 (а.с.21). Доказів, які б спростовували правильність наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором, відповідачем не надано, відтак розрахунок заборгованості узгоджується зі змістом договору та є належним доказом. Вказана позиція суду відповідає позиції, що міститься у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року по справі 753/16745/15-ц, провадження N0 61-40036св18. Дослідивши усі докази в їх сукупності, та беручи до уваги документально підтверджені доводи позивача, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні договірні цивільні правовідносини, за якими позивач зобов`язався надати та надав грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, встановлених договором, а відповідач зобов`язався повернути кредит та проценти за користування кредитом, однак у повному обсязі та вчасно свої зобов`язання не виконав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що після підписання кредитного договору, відповідач взяв на себе зобов`язання оплачувати послуги банку, що виникають в результаті використання платіжних карток, згідно тарифів. Також судом встановлено, що [PERSON] здійснив останню оплату по погашенню заборгованості у сумі 3153,83 грн. 29.12.2023. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Позичальник згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, стаття 1050 ЦК України зобов`язує його сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Судом встановлено, що кредитний договір укладався між сторонами в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 №675-УІІІ визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини першої ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» №851-ІУ від 22.05.2003, електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно ч.ч.1, 2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»). Порядок укладення електронного договору визначений ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», згідно якої пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Також, приписами ст.12 цього Закону, передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що між сторонами по даній справі в установленому законом порядку був укладений договір про надання банківських послуг в електронній формі, на підставі якого між ними виникли відповідні кредитні правовідносини. Оцінюючи усі докази, що є у справі, в їх сукупності, суд вважає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог і має підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі. А саме, суд має підстави стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість кредиту у сумі 87778,32 грн. Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені - платіжним дорученням №2379 від 20.12.2024, за правилами ст.141 ЦПК України підлягають відшкодуванню із відповідача у сумі 2422,40 гривень, а тому суд має підстави для стягнення із відповідача на користь позивача судових витрат по оплаті судового збору у сумі 2422,40 грн.

Outcome: approved