Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-22 00:00:00

04 жовтня 2024 року Позивач через свого представника звернулась до суду з позовом до Відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що між ними 24.12.2011 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 2214. Від шлюбу Сторони мають трьох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з Відповідачем не склалось через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння, втрату почуття один до одного, у зв`язку із чим у Сторін припинені шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе, тому з метою розірвання шлюбу Позивач звертається до суду. Ухвалою суду від 22.10.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 18.11.2024 року через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача [PERSON] - адвоката Лабовкіна О.О. надійшов відзив, в якому представник просить суд встановити строк для примирення між Сторонами, оскільки Відповідач має бажання та намагається зберегти шлюб та сім`ю, однак на даний час це неможливо, оскільки останній перебуває за кордоном у зв`язку з роботою. Ухвалою суду від 22.11.2024 року за клопотанням представника відповідача цивільну справу призначено у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 23.01.2025 р. Позивач та її представник у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена шляхом направлення судових документів електронним зв`язком, про що в матеріалах справи наявна довідка про успішну доставку. Від представника позивача на адресу суду надійшла заява, в якій останній просить суд розглянути справи без його участі та Позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, вказує, що позивачка примирення не бажає, з жовтня 2024 року відповідач жодних реальних кроків до примирення не вчинив, а відрядження відповідача не перешкоджає спілкуванню між сторонами. Відповідач у судове засідання не з`явився,повідомлений про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення судових документів на адресу реєстрації, однак конверт повернувся без вручення із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» та засобами електронного зв`язку, про що в матеріалах справи наявна довідка про успішну доставку. Від представника відповідача на адресу суду надійшло клопотання про відкладення судового засідання, оскільки Відповідач бажає з`явитись у судове засідання та отримати час на примирення, проте згідно довідки від 14.01.2025 року останній є членом екіпажу морського судна та відповідно до терміну працевлаштування перебуватиме за кордоном орієнтовно до 14 квітня 2025 року. Водночас, причини неявки у судове засідання представника відповідача Лабовкіна О.О. суду невідомі, будь-яких доказів на підтвердження поважних підстав неявки у клопотанні представник не зазначив, у поданій заяві від 15.11.2024 року було вказано про доцільність участі у справі представника відповідача. З метою дотримання розумних строків розгляду справи, враховуючи: тривалість розгляду цієї справи; відсутність доказів неможливості присутності у засіданні представника відповідача або самого відповідача з використанням власних технічних засобів; наявність у справі відзиву, суд вважає можливим на підставі ст. 223 ЦПК України, розглянути справу за відсутності відповідача і його представника. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на таке. Під час розгляду справи судом встановлено, що 24 грудня 2011 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що зроблено актовий запис № 2214. Від шлюбу Сторони мають трьох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. За положенням частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частинами третьою та четвертою статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач в позовній заяві зазначає про відсутність спільного господарства з відповідачем, що не підтримує шлюбні стосунки, неодноразові спроби зберегти шлюб не дали результат, тому стверджує, що збереження шлюбу суперечить її інтересам та порушує її права, просить не надавати строк для примирення. Щодо доводів Відповідача про надання строку на примирення суд зазначає наступне. За статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Відповідно до частини 7 статті 240 ЦПК України у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців. Передбачене частиною 1 статті 111 СК вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. Таким чином, з вищезазначеного випливає, що надання строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком. Натомість, суд звертає увагу, що Відповідачем не надано суду будь-яких підтверджень, що останній намагається зберегти шлюб та примиритися із Позивачем, які заходи ним вживаються. Крім того, цей позов надійшов до суду 04.10.2024 року, тобто з вказаного часу вже пройшло близько чотирьох місяців, що було достатнім часом Відповідачу вжити заходів для примирення з Позивачем. Однак, незважаючи на сплив вказаного строку, позивач все одно наполягає на задоволенні позову. Збереження шлюбу можливе лише на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а Позивач послідовно зазначає, що не має намір зберігати шлюб з Відповідачем, а тому відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Таким чином, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, що свідчить про обґрунтованість позовних вимог і необхідність їх задоволення судом. На підставі викладеного,

Outcome: approved