Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-27 00:00:00

У серпні 2024 року через систему «Електронний суд» від представника позивача до суду надійшла позовна заява, в якій вона просить суд стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» заборгованість у розмірі 80446,00 грн., яка складається з: 20000,00 грн. суми кредиту; 36566,00 грн. суми процентів за користування кредитом; 23880,00 грн. проценти за 60 календарних днів; а також понесені позивачем судові витрати в розмірі 2422,40 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн.. На обґрунтування позовних вимог зазначає, що 02.08.2023 року між відповідачем та ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір № 6924554, відповідно до якого відповідач отримав кредит у сумі 20000,00 грн., строком на 360 днів на картку № [NUMBER] . Відповідач не здійснив оплату процентів згідно графіку платежів та не повернув тіло кредиту. 27.05.2024 року ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» уклали Договір факторингу № 27.05/24-Ф, відповідно до якого ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло право грошової вимоги до відповідача за вказаним договором у сумі 80446,00 грн., з яких: 20000,00 грн. суми кредиту; 36566,00 грн. суми процентів за користування кредитом; 23880,00 грн. проценти за 60 календарних днів. Враховуючи невиконання відповідачем своїх зобов`язань просять стягнути суму заборгованості та судові витрати. Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09 серпня 2024 року вказана позовна заява передана для розгляду судді Юрченко Я.О. (а.с. 92). Відповідно до ч. 6 ст.187 ЦПК України, у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. 09 серпня 2024 року згідно з вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до відділу формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача. 10 вересня 2024 року надійшла відповідь з відділу формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача (а.с. 93). Ухвалою судді від 10 вересня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом\~Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна»\~до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с. 94). Ухвалою суду від 21 жовтня 2024 року за клопотанням представника відповідача, витребувано з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заявлену інформацію. Від представника відповідача Чекуріна С.А. подано відзив на позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна», відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнає в повному обсязі та обґрунтовує свою позицію тим, що ТОВ «Авентус Україна» не було повідомлено [PERSON] про відступлення прав вимоги за кредитним договором. Крім того, відповідно до розрахунку заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 6924554 від 02.08.2023 року, який вважає необґрунтованим, загальна сума заборгованості складає 56 566,00 грн.: основна сума боргу - 20 000,00 грн., сума заборгованості за відсотками 36 566,00 грн.. Крім того, нараховані проценти за 60 календарних днів, в межах строку договору, тобто позивачем неправомірно збільшено суму заборгованості процентів за користування кредитом, після закінчення строку кредитування, які є відповідальністю за порушення грошового зобов`язання згідно зі статтею 625 ЦК України, у непропорційно великій сумі, з чого вбачаються ознаки порушення позивачем справедливості умов договору в розумінні частини 5 пункту 3 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Зазначає, матеріали справи не містять допустимі письмові докази направлення Кредитором - ТОВ «Авентус Україна» та отримання боржником вимог про порушення останнім умов договору та вимог повернення боргу, підтвердження факту отримання споживачем суму позики у розмірі 20 000,00 грн. на свою банківську картку. Таким чином, відповідач змушений сплачувати непропорційно велику суму заборгованості за процентами по відношенню до тіла кредиту, що в розумінні вимог цивільного законодавства та Закону України «Про захист прав споживачів» є несправедливими умовами та такими, що суперечать принципу добросовісності. Наслідком чого є дисбаланс договірних прав та обов`язків, що діють виключно на шкоду позивача як споживача за вказаним договором. Зазначає, що позивачем під час судового розгляду понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 10000 гривень, суму якої вважає необґрунтованою та не співмірною із виконаною роботою. Звертає увагу суду на те, що первинним кредитором ТОВ «Авентус Україна», так і фактор ТОВ «ФК «Фінтраст України» повною мірою проігноровано положення діючого законодавства, які регулюють правовідносини в сфері кредитування на період військового стану та по відношенню до військових службовців, оскільки боржник [PERSON] перебуває на військовій службі з 2020 року по теперішній час (а.с. 131-137). Від представника позивача через підсистему «Електронний суд» за вих. 23134 від 30.10.2024 року подана відповідь на відзив, на обґрунтування якої зазначив, що кредитний договір, укладений між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем, повністю відповідає вимогам чинного законодавства України. Переказ коштів, виданих в рамках кредитного договору, здійснений шляхом перерахування на банківську картку № [NUMBER] , яку відповідачем вказано особисто в заяві на отримання кредиту та підтверджується копією довідки платіжного провайдера. Так, укладаючи Кредитний договір, сторони, передбачили нарахування процентів на наступних умовах: стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору. 01.09.2023 року відповідачем не здійснено оплату процентів згідно графіку платежу та він не повернув тіло кредиту. 06.09.2023 року відповідачем здійснено частково оплату процентів на рахунок Кредитора в розмірі 50.00 грн.. Позивачем нараховані проценти за 60 календарних днів (27.05.2024 - 25.07.2024), в межах строку договору відповідно до наступного: 20000 грн. * 1,99 % = 398 грн * 60 календарних днів = 23880 грн.. Згідно з п. 1.1. Договору факторингу № 27.05/2024-Ф від 27.05.2024 року, за цим договором Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Враховуючи те, що на момент укладання Договору факторингу № 27.05/2024-Ф від 27.05.2024 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», як клієнтом, та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», як фактором, строк Договору № 6924554 про надання споживчого кредиту від 02.08.2023 року не сплив, Позивачем було здійснено нарахування процентів за користування грошовими коштами за 60 календарних днів з 27.05.2024 року по 25.07.2024 року. Витрати про надання правової допомоги підтверджується підписаним сторонами актом прийому-передачі виконаних робіт від 18.07.2024 року та рахунком на оплату замовлення № 3699/18/07 від 18.07.2024 року в сумі 10 000,00 грн. (а.с.138-148). Від представника відповідача Чекуріна С.А. через канцелярію суду 04.11.2024 року подана відповідь на відзив представника позивача, в якій просив відмовити в задоволенні позовних вимог та посилався на те, що в матеріалах справи відсутні допустимі письмові докази направлення кредитором ТОВ «Авентус України» та отримана боржником вимога про порушення останнім умов договору та вимога про повернення боргу, а також підтвердження того факту, що споживач отримав суму позики у розмірі 20000,00 грн. на свою банківську картку. Навпаки, кредитор не повідомляє Споживача, не проводить жодних дій, спрямованих на погашення заборгованості, та навмисно збільшує заборгованість процентів за користування кредитом до моменту оформлення договору факторингу, продає борг, отримує грошові кошти та передає право вимоги боргу в сумі 56 566,00 грн. Фактору, який, в свою чергу, збільшує суму заборгованості по процентам ще на 23 880,00 грн., тобто позивач неправомірно збільшує суму заборгованості процентів за користування кредитом після закінчення строку кредитування, які є відповідальністю за порушення грошового зобов`язання згідно зі статтею 625 ЦК України, у непропорційно великій сумі, з чого вбачаються ознаки порушення позивачем справедливості умов договору в розумінні частини 5 пункту 3 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Отже, позовну вимогу позивача про стягнення заборгованості за нарахованими процентами у сумі 36 566,00 грн. + 23 880,0 грн. = 60 446,00 грн. відповідач вважає необґрунтованою та такою, що не може бути задоволена згідно із чинним законодавством, оскільки розмір процентів за користування кредитом був визначений у Договорі у сумі 8 955,00 грн. за період користування кредитом (за 30 днів). Тому, позиція позивача в частині того, що нарахування процентів за 60 днів в межах строку договору, на думку сторони відповідача, помилкова, оскільки суть факторингу передбачає право грошової вимоги боргу, а не виконання умов кредитного договору. Звертає увагу про те, що боржник [PERSON] перебуває на військовій службі з 2020 року по теперішній час, що було відомо первинному кредитору - ТОВ «Авентус України», та підтверджується довідкою військової частини (а.с. 149-150). 11.11.2024 року через канцелярію суду надійшла відповідь АТ КБ «ПриватБанк» на виконання ухвали суду від 21.10.2024 року, де зазначено, що на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , в банку емітовано картку № [NUMBER] , на яку 02.08.2023 року здійснено переказ грошових коштів на суму 20000,00 гривень (а.с.164). Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні просив відмовити в позові у повному обсязі. Представник позивача подав клопотання про розгляд справи у його відсутність, просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що 02 серпня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та\~\~ [PERSON] був укладений Договір № 6924554 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» надає відповідачу кредит у загальному розмірі 20000,00 грн. строком на 360 днів, зі сплатою відсотків, тип процентної ставки - фіксована, стандартна процентна ставка становить 1,99 % в день, який підписаний [PERSON] електронним підписом з одноразовим ідентифікатором С9440. Крім того, між сторонами досягнуто згоди стосовно складеної Банком таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с. 29-34). 02.08.2023 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» було погоджено та підписано паспорт споживчого кредиту в якості інформації, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит за стандартизованої формою (а.с. 40-41). Відповідно до п.1.1 Договору № 6924554 про надання споживчого кредиту від 02.08.2023 року, укладення цього Договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується Споживачу через Веб-сайт або Мобільний додаток. Електронна ідентифікація Споживача здійснюється при вході Споживача в Особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі, шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону Споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до Особистого кабінету. У пункті 2.1 даного Договору про надання споживчого кредиту, закріплено, що кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Відповідно до пункту 2.4 цього Договору, кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно п. 2.1. Договору. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, є договором приєднання, що визначено у ст. 634 ЦК України. При цьому, стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України - «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитодавець свої зобов`язання виконав повністю та надав позичальнику можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, що підтверджується наданою АТ КБ «Приватбанк» інформацією, а саме, що на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , в банку емітовано карту № [NUMBER] , на яку 02.08.2023 року здійснено переказ грошових коштів на суму 20000,00 гривень (а.с.164). Крім того, з письмового підтвердження ТОВ «Універсальні платіжні рішення» вих. № 485 від 27.05.2024 року, вбачається, що 02.08.2023 року о 05:42 ТОВ «Авентус Україна» успішно проведено транзакцію 268668878 на платіжну карту № [NUMBER] у розмірі 20000 грн. (а.с. 38-39). Враховуючи, що дата та час вказаної транзакції фактично співпадає з датою та часом підписання відповідачем спірного договору № 6924554 про надання споживчого кредиту, а платіжна картка, на яку здійснений переказ грошових коштів в сумі 20000,00 гривень, належить саме [PERSON] , заперечення факту отримання споживачем суму позики у розмірі 20 000,00 грн. на свою банківську картку є неспроможними, враховуючи також те, що відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 6924554, [PERSON] 05.09.2023 року на виконання зобов`язань по договору про надання споживчого кредиту вніс платіж у розмірі 50 грн., які були направлені Товариством на погашення загальної заборгованості. Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідач скористався наданим кредитом, проте зобов`язання належним чином за кредитним договором не виконав, в результаті чого виникла заборгованість. З розрахунку заборгованості за договором № 6924554 від 02.08.2023 року вбачається, що заборгованість клієнта [PERSON] складає 56566,00 грн., з яких: сума кредиту 20000,00 грн., сума процентів за користування кредитом 36566,00 грн. (а.с. 70-77). У подальшому, 27 травня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» як клієнтом та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» як фактором був укладений Договір факторингу № 27.05./24-Ф, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» відступило за плату Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» права грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якими настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників, який формується згідно Додатку № 1 та є невід`ємною частиною Договору (а.с. 57-68). Згідно з Витягом з Реєстру боржників до даного Договору факторингу від 27 травня 2024 року, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» перейшло право вимоги за Договором № 6924554 про надання споживчого кредиту від 02.08.2023 року, укладеного з відповідачем, загальна сума заборгованості 56566,00 грн., з яких: 20000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 36566,00 грн. сума заборгованості за відсотками (а.с. 35). Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами чинного законодавства, заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва. Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» є правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та стало новим кредитором у зобов`язанні за кредитним договором, який укладений з [PERSON] .. Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Однак, відповідач заборгованість за вищезазначеним кредитним договором так і не сплатив. Таким чином судом встановлено, що відповідачем було порушено право позивача на повернення йому грошових коштів, наданих позичальнику у кредит, яке підлягає судовому захисту. Також судом встановлено, що відповідач [PERSON] згідно з наданою Військовою частиною [NUMBER] довідкою від 22.10.2024 року № 2758, перебуває на військовій службі за контрактом у військовій частині [NUMBER] [INFO] з 17.10.2020 року по теперішній час (а.с.137). Відповідно до п. 15 ч. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. З даних підстав відповідачу [PERSON] , як військовослужбовцю, який брав і бере участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, проценти за користування кредитом перед позивачем ТОВ «ФК «Фінтраст Україна»,- не нараховуються, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення заявлених 36566,00 грн. нарахованих процентів, задоволенню не підлягають, тобто позов підлягає частковому задоволенню лише по тілу кредиту у розмірі 20000 грн.. Доводи представника позивача про те, що відповідач не звертався до фінансової установи та не надавав документів, які дають йому відповідні пільги передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в даному випадку не заслуговують на увагу, оскільки з урахуванням конкретних обставин цієї справи, відсутність звернення відповідача до первісного кредитора та позивача, не спростовує той факт, що на [PERSON] розповсюджується дія Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». При цьому, за наявності позову банку про стягнення боргу за кредитним договором суди повинні самостійно здійснювати перерахунок кредитної заборгованості з огляду на поширення на позичальника пільг, передбачених пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (зменшити визначений банком обсяг заборгованості за тілом кредиту на суми зарахованих платежів на погашення штрафних санкцій, пені та процентів за користування кредитом). Такий висновок відповідає та узгоджується з позицією Верховного Суду, визначеною у постанові від 18 січня 2023 року по справі № 642/548/21. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що підстави для стягнення з відповідача [PERSON] відсотків за користування кредитом з 17.10.2020 року по строк закінчення дії кредитного договору, відсутні. А тому, з відповідача\~\~ [PERSON] на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» слід стягнути заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 6924554 від 02 серпня 2023 року у розмірі 20000,00 грн., у зв`язку з чим позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» підлягають частковому задоволенню. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (частина 1, 3 статті 133 ЦПК України). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 3, 4 статті 137 ЦПК України). Згідно із частиною 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до частини 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 137 ЦПК України). Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 137 ЦПК України). У постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Позивач просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.. В обґрунтування заявленої суми на надання правничої допомоги представником позивача надано копію договору № 17/07-2024 про надання правової допомоги від 17.07.2024 року (а.с. 9-10); рахунок на оплату по замовлення № 3699/18/07 від 18.07.2024 року (а.с. 43); акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно договору № 17/07-2024 від 17.07.2024 року від 18.07.2024 року (а.с. 69), ордер на надання правничої допомоги ТОВ «Фінтраст Україна» адвокатом Столітнім М.М. (а.с. 44), копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с. 45). З акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 18.07.2024 року вбачається, що оплата клієнтом вартості виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) має відбутися протягом 30 календарних днів з моменту набуття рішення суду по справі законної сили. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу суд враховує складність справи та надані адвокатом послуги, також те, що справа судом розглядалася у порядку спрощеного позовного провадження, за результатом розгляду якої позовні вимоги задоволені частково. За висновками Верховного Суду, викладених у постановах у справах № 905/1795/18 та № 922/2685/19, визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial