Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-29 00:00:00

06.11.2024 року позивач [PERSON] звернулася з позовом в якому просить розірвати шлюб з [PERSON] укладений 21 вересня 2019 року та зареєстрований Новобузьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, за актовим записом №80. В обґрунтування позовної заяви посилається на те, що 21.09.2019 року вона зареєструвала з відповідачем шлюб. Від спільного проживання з відповідачем мають малолітню доньку: [PERSON] , [INFO] .. Сімейне життя з відповідачем не склалося, оскільки між ними поступово склались напружені відносини, вони втратили взаєморозуміння один з одним. Внаслідок цього вони втратили почуття любові один до одного, між ними почали виникати сварки, свідками яких були їхні діти, що могло негативно вплинути на їх психологічний стан. Їх спроби налагодити стосунки не призвели до позитивного результату, у них склались зовсім різні погляди на життя, зокрема щодо ведення домашнього господарства, виховання та утримання дитини. Як наслідок, з 10.03.2022 року вони фактично припинили відносини як дружина та чоловік. Після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище « [PERSON] ». Позивачка в судове засідання не з`явилася, але надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча був завчасно, належним чином повідомлений про слухання справи, у відповідності до вимог ст.128 ЦПК України. Заяви про розгляд справи без його участі на адресу суду не подавав. При таких обставинах суд постановив провести, на підставі вимог ст. 281 ЦПК України, заочний розгляд справи. Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явились, а відтак, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 21 вересня 2019 року, який зареєстровано Новобузьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, за актовим записом №80. Згідно з ч.ч. 2,4 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Стаття 24 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що розлад у сім`ї є стійким, сторони спільного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують, проживають окремо один від одного. Також, судом встановлено, що від спільного проживання сторони мають малолітню доньку: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження копія якого наявна в матеріалах справи. Як встановлено судом, спору між сторонами про проживання дитини та поділ майна на час розгляду цієї справи немає. Аналізуючи наведені докази, встановивши дійсні мотиви розірвання шлюбу та з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і недоцільним, суперечило б інтересам сторін, а тому позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню, внаслідок чого шлюб між сторонами слід розірвати. Окрім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають до стягнення на користь позивача понесені судові витрати, які складаються з 1211,20 грн. судового збору.

Outcome: approved