Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-26 00:00:00

1. Описова частина. 1.1. Позиція позивача. 27 листопада 2024 року через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» Товариство з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» (далі позивач, ТОВ «Іннова Фінанс») звернулося в суд з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 03 травня 2024 року між ТОВ «Іннова Фінанс» та відповідачем був укладений договір надання грошових коштів у позику, за умовами якого, відповідач отримав у позику 8\~000,00 грн. зі строком кредитування 360 днів та сплатою відсотків за користування позикою у розмірі 1,5% на день (стандартна процентна ставка) або 1,12 % на день (знижена процентна ставка). Посилаючись на те, що позичальник неналежним чином виконує взяті на себе зобов`язання по своєчасному погашенню заборгованості за кредитом, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 38\~422,40 грн., з яких 8\~000,00 грн. основна сума боргу, 24\~000,00 грн. заборгованість за процентами з розрахунку 200 днів по 1,5% на день, 4\~000,00 грн. неустойка. 1.2. Позиція відповідача. Відповідач у письмовому відзиві від 20 січня 2025 року позовні вимоги заперечила повністю. Узагальнені доводи відповідача зводяться до того, що позивач не вправі нараховувати неустойку під час діє воєнного стану на території України. Також вказує, що максимальний розмір відсоткової ставки перевищує 1% на день, що суперечить ст.8 Закону України «Про споживче кредитування». Крім того зазначає, що позивачем не були надані первинні бухгалтерські документи, що підтверджують факт видачі кредиту. 1.3. Рух справи. Ухвалою суду від 27 листопада 2024 року відкрито провадження у справі та визначено проводити розгляд в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) учасників справи. 2. Мотивувальна частина. Вивчивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, з таких підстав. 2.1. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 03 травня 2024 року між ТОВ «Іннова Фінанс» та відповідачем був укладений договір надання грошових коштів у позику, за умовами якого, відповідач отримав у позику 8\~000,00 грн. зі строком кредитування 360 днів та сплатою відсотків за користування позикою у розмірі 1,5% на день (стандартна процентна ставка) або 1,12 % на день (знижена процентна ставка). Згідно наданого позивачем розрахунку, заборгованість відповідача становиь 38\~422,40 грн., з яких 8\~000,00 грн. основна сума боргу, 24\~000,00 грн. заборгованість за процентами з розрахунку 200 днів по 1,5% на день, 4\~000,00 грн. неустойка. Отже, спірні правовідносини стосуються повернення отриманого фізичною особою кредиту, який отриманий у фінансовій установі, який складається із тіла кредиту, нарахованих відсотків та неустойки за ним. 2.2. Норми права, що регулюють спірні правовідносини. 2.2.1. Загальні норми цивільного законодавства. Оскільки спірні правовідносини виникли стосовно повернення кредитну, вони врегульовані відповідними положеннями Цивільного кодексу України (далі ЦК України), а також Законом України «Про споживче кредитування» від 15.11.2016 №1734-VIII (далі Закон №1734-VIII). Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша статті 526 ЦК України). За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами або законом про банки і банківську діяльність. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (стаття 536 ЦК України). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 625). Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (частина перша статті 1048 ЦК України). Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина перша статті 1050 ЦК України). Частиною п`ятою статті 8 Закону №1734-VIII передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. 2.2.2. Спеціальні норми, які регулюють відносини кредитування під час воєнного стану. Окрім загальних норм цивільного законодавства, які регулюють відносини споживчого кредитування, актуальним у даному випадку будуть спеціальні норми, які діють під час діє воєнного стану. Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). 2.3. Позиція суду. 2.3.1. Щодо отримання відповідачем кредиту. Відповідач одним із своїх доводів вказує, що вона не отримувала від позивача позикою, а сам позивач не надав належних доказів про ці обставини. Однак такі доводи відповідача суд відхиляє, адже факт отримання позики підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією до платіжної інструкції №19846-1354-105592168 ТОВ ФК «Конрактовий дім», з якої слідує, що ТОВ «Іннова Фінанс» перерахувало на платіжну картку [NUMBER] , яка емітована АТ «Сенс Банк», грошові кошти у розмірі 8\~000,00 грн. Такий же номер платіжної картки визначений сторонами у кредитному договорі. Доказів того, що платіжна картка [NUMBER] не належить відповідачеві, остання суду не надала. Отже, за наявних у справі доказів суд встановив, що відповідач дійсно отримала кредит у розмірі 8\~000,00 грн. 2.3.2. Щодо порушення відповідачем умов договору стосовно повернення отриманої основної суми позику. Зі встановлених судом обставин слідує, що позивач дійсно порушила свої зобов`язання за кредитним договором, а саме не повернув кредит повністю у строк, встановлений договором, чим порушив приписи частини першої статті 526 ЦК України. Окрім того, судом встановлено, що договірні відсотки була нараховані позивачем в межах строку кредитування, що відповідає правильному застосуванню положень ст.ст.625, 1048 ЦК України. Оскільки судом встановлений факт неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору, а позивачем здійснено нарахування договірних процентів в межах строку кредитування, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення основної суми кредиту слід задовольнити. 2.3.3. Щодо нарахування позивачем відсотків за користування позикою. Як вже зазначав суд вище, частиною п`ятою статті 8 Закону №1734-VIII передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Вказана норма\~законодавства була\~введена в\~дію Законом\~України «Про\~внесення змін\~до деяких\~законів України\~щодо удосконалення\~державного регулювання\~ринків фінансових\~послуг» від\~22\~листопада 2023\~року № 498-IX та набрала чинності 22 грудня 2023 року. Отже, укладаючи 03 травня 2024 року договір надання грошових коштів у позику, який за своєю суттю є договором споживчого кредитування, позивач не мав права визначати денну проценту ставку у розмірах 1,5% та 1,12%, оскільки її максимальний розмір не може перевищувати 1% на день. У зв`язку з цим суд здійснює самостійний розрахунок розміру заборгованості за відсотками, виходячи зі ставки 1% на день та строком користування коштами 200 днів (як заявляє позивач у позові). В такому випадку розмір відсотків за користування кредитом становить 16\~000,00 грн. (8\~000,00 х 0,01 х 200) і суд задовольняє позовні вимоги про стягнення відсотків лише у цій частині. 2.3.4. Щодо нарахування неустойки. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 на території України воєнний стан з 24 лютого 2022 року. В подальшому він неодноразово продовжувався та діяв як на час укладення спірного договору позику, так і на час розгляду цієї справи. Як вже зазначав суд вище, пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено що у період дії в Україні воєнного стану у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Отже, оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання за договором позику у період дії на території України воєнного стану, неустойка йому не може бути нарахована у будь-якому випадку, у зв`язку з чим в цій частині позовних вимог слід відмовити. 2.3.5. Загальний висновок суду. Оскільки судом був підтверджений факт отримання відповідачем від позивача позики та порушення зобов`язання з її повернення, враховуючи встановлений законодавством максимальний розмір денної процентної ставки у 1% та встановлену заборону нарахування неустойки на час дії воєнного стану, позовні вимоги слід задовольнити частково стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість у загальному розмірі 24\~000,00 грн., з яких 8\~000,00 грн. основна сума позики та 16\~000,00 грн. відсотки за користування позикою. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити за безпідставністю. 2.3.6. Щодо розподілу судових витрат Оскільки суд задовольнив позов частково, на підставі статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно задоволеним вимогам, що становить 1\~614,93 грн. (2\~422,40 грн. х (24\~000 / 36\~000)). На підставі наведеного та

Outcome: partial