Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-28 00:00:00

У вересні 2023 [PERSON] звернуся до суду із позовом, в якому просить усунути [PERSON] від права на спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування позову позивач вказувала, [INFO] помер його батько [PERSON] . Спадкоємцями за законом є позивач та його брат [PERSON] . Батько був особою похилого віку, часто хворів, потребував стороннього догляду, мав хронічні хвороби? наявні когнітивні порушення. Після перенесеної хвороби Covid-19 у 2020 році фактично повністю втратив здатність до самообслуговування та потребував постійної сторонньої допомоги, не міг вільно пересуватись. З початку 2022 року та до моменту смерті був повністю лежачим та перебував у безпорадному стані. Доглядом за батьком, забезпечення його ліками, продуктами харчування та засобами гігієни займався позивач та його дружина. Однак батько крім їх допомоги, потребував допомоги брата. Він з дружиною неодноразово просив брата щоб хоч інколи приходи та допомагав з батьком, однак той відмовився, і маючи можливість жодної допомоги не надавав. Від приватного нотаріуса дізнався, що брат подав заяву про прийняття спадщини після смерті батька. Також з братом мали домовленість, що будинок батьків залишиться йому. Враховуючи викладене, просить суд усунути [PERSON] від права на спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . У відзиві на позов представник відповідача [PERSON] просить відмовити у його задоволенні. Вказує, що майже до самої смерті батька син відповідача проживав з ним та надавав допомогу. Відповідач разом з сином відвозив батька до себе додому де його купали. Заперечує наявність якоїсь домовленості щодо будинку батьків. Зазначає, що не надано доказів ухилення відповідача від надання допомоги спадкодавцю. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позов з підстав, наведених позовній заяві. Ствердила що батько сторін був особою похилого віку, часто хворів та потребував стороннього догляду. Після перенесеної хвороби корона вірусом фактично повністю втратив здатність до самообслуговування, перебував у безпорадному стані. Доглядом батька займався позивач та його дружина, а брат жодної допомоги не надавав. У зв`язку з чим просить усунути відповідача від права на спадкування за померлим батьком позивача. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] заперечив проти задоволення позову, ствердив, що разом з померлим проживав його онук, який є сином відповідача. Жодних підстав для задоволення позову немає. Відповідач разом зі своїм сином допомагав батьку. Після захворювання батька коронавірусом, позивач та його дружина вигнали внука. У судове засіданні приватний нотаріус Шкарампота В.Д. не з`явився, подавши заяву про розгляд справи без його участі. Суд, заслухавши представника позивача, представника відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.6). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.05.2023 року спадкоємцями майна [PERSON] , який помер [INFO] є його: син [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Згідно довідки ЦНАП Вишківської селищної ради Хустського району Закарпатської області від 19.06.2023, на день смерті [PERSON] , який помер [INFO] , разом з ним були зареєстровані та проживали: син [PERSON] , [INFO] ; невістка [PERSON] , [INFO] ; дочка невістки [PERSON] , [INFO] (а.с.11). Відповідно до акту обстеження від 23.08.2023 у будинку в [ADDRESS] , фактично проживають [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] . Також у даному будинку був зареєстрований та проживав [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . З слів сусідів померлий [PERSON] хворів на хвороби через які потребував стороннього догляду. У 2021 р. хворів на Ковід-19, який дав ускладнення. Протягом року до моменту смерті, перебував у такому стані, який потребував постійного стороннього догляду. Такий догляд здійснював син [PERSON] та невістка [PERSON] . Більше ніхто не доглядав за померлим та не надавав допомогу. Іншого сина померлого за цей період не бачили (а.с.10). Згідно виписки з медичної карти амбулаторного хворого на ім`я [PERSON] , [INFO] , останньому встановлено діагноз: УХС кардіосклероз атеросклеротичний, гіпертонічна хвороба з застійною недостатністю; дисциркуляторна енцефалопатія, церебральний атеросклероз з когнітивними порушеннями (а.с.7). У процесі розгляду справи представником позивача також було долучено лист КНП «Вишківський ЦПМСД ім. О.Грінбергера» від 18.03.2024, відповідно до якого [PERSON] , який помер [INFO] , мав декларацію медичних гарантій з лікарем ЗПСМ [PERSON] . На основі записів в амбулаторній карті даний пацієнт на протязі 2018-2022 рр. неодноразово звертався за медичною допомогою, поскільки мав важкі супутні захворювання. Сімейний лікар багаторазово надавав медичну допомогу в т.ч. вдома. З 2020 року даний пацієнт потребував стороннього догляду, але в медичній амбулаторній карті немає даних за офіційне оформлення стороннього догляду (а.с.39). Також на виконання ухвали суду про витребування доказів КНП «Вишківський ЦПМСД ім. О.Грінбергера» надано лист віл 10.04.2024, яким повідомлено, що [PERSON] отримував неодноразову медичну допомогу працівником центра [PERSON] , що зафіксовано в амбулаторній карті, а також працівниками служби екстренної медичної допомоги. На час смерті [PERSON] лікар [PERSON] була працівником КНП «Хустський ЦПМСД». В електронній системі охорони здоров`я України немає Декларації гарантій, укладених з даним пацієнтом. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] , який є сином відповідача показав, що він з 8 років жив з дідусем. У 2022 році дідусь захворів коронавірусом і його почала виганяти звідти дружина позивача. Він проживав з дідусем майже до самої смерті. У дідуся були хвороби, і в останній час, десь рік перед смертю, він не міг самообслуговуватися, лише весь час лежав. За дідусем доглядала його сім`я, а також сім`я позивача. Вони носили йому їсти, купали його. Його дядько живе у тому ж дворі? що й дідусь, в іншому будинку. Дідусь помер у 2023 році влітку. У той час він уже жив зі своєю сім`єю, і саме він знайшов мертвого дідуся коли ніс йому їсти. Похороном займалися усі. Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] , яка проживає по сусідству з позивачем та померлим [PERSON] , суду пояснила, що молодший син [PERSON] доглядав за батьком, вони жили на одному дворі. Той був старшим чоловіком та слабим. Десь за 2-3 місяці до смерті зляг. Молодший син кормив його, виводив на двір, а старший рідко приходив. Внук [PERSON] іноді приходив до діда спати, можливо щось і приносив, але вона того не знає. Похоронами займалися молодший син і невістка. Коли дідо ще був живий, то бувало, що старший син забирав його до себе на вечерю, але коли дідо зляг то такого вже не було. Лише молодший син з невісткою його тоді доглядали. Дід ніколи не скаржився на старшого сина. Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] , яка проживає по сусідству з позивачем та померлим [PERSON] , а також є кумою позивача, суду пояснила, що дружина [PERSON] померла раптово, десь за рік до його смерті, і з того часу йому ставало все гірше. Молодший син доглядав його, старший син [PERSON] іноді приходив. Поки батько ще ходив, то [PERSON] брав його на обід, а коли перестав ходити, то кормили його лише невістка та син [PERSON] . [PERSON] дуже рідко приходив, було що приводив сімейного лікаря. Знає, що [PERSON] хотів їхати на заробітки за кордон та просив брата щоб доглядав батька, але той відмовив, це їй відомо зі слів [PERSON] та його дружини. Похорони організовував [PERSON] , але можливо старший син також брав участь у цьому. Внук [PERSON] іноді ходив ночувати до діда, не бачила щоб при цьому приносив їжу чи щось інше? він приходив пізно ввечері і вона бачила його мотоцикл. Допитана у судовому засіданні як свідок [PERSON] , яка проживає по сусідству з позивачем та померлим [PERSON] , суду пояснила, що коли дід був хворий, то [PERSON] з невісткою доглядали його, а другий син ні разу не ходив. Малий [PERSON] одного разу п`яний прийшов до діда. [PERSON] займався похоронами. Також знає що все купляла невістка [PERSON] . Допитана у судовому засіданні як свідок [PERSON] , яка працює лікарем у КНП «Вишківський ЦПМСД», суду пояснила, що у [PERSON] у 2020 році почали виявлятися проблеми - головокружіння і проблеми з пам`яттю. У 2021 році він переніс ковід, який дав ускладнення на серцево-судинну систему. Розвилася легка деменція. Коли вона його відвідувала, то він поводився адекватно, призначила лікування і стан трохи покращився. Йому неодноразово викликали швидку, однак була відмова від госпіталізації з боку сім`ї його сина [PERSON] , і він лікувався вдома. Він потребував догляду, бо були у нього набряки і задишка. Однак його психічний стан був відповідний віку. В останні два місці погіршилася робота серця і не зважаючи на лікування він помер. Вона не може характеризувати його стан саме як безпорадній, він лише потребував допомоги. До неї, як до лікаря більше звертався син [PERSON] , і рецепти саме йому давала, а жив [PERSON] разом з сином [PERSON] на одному подвір`ї. Коли вона приходила до [PERSON] , то біля нього були присутні обидва сини. За змістом ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Як встановлено п. 2 ч. 3 ст. 1224 ЦК України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов`язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ (ч.ч. 5 - 6 ст. 1224 ЦК України). Таким чином закон передбачає можливість усунення особи від права на спадкування спадкоємця за умови встановлення судом певного юридичного складу. Виходячи зі змісту ч. 5 ст. 1224 ЦК України та з урахуванням роз`яснень, наданих у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило ч. 5 ст. 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Суд при вирішенні справи про усунення особи від права на спадкування повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини. Так, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до ч. 5 ст.1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Таким чином, лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Зазначений правовий висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі № 127/11015/17 (провадження № 61-13141 св 18). Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Крім того, підлягає з`ясуванню судом питання чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємців за умови отримання її від інших осіб. Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 02.03.2020 у справі № 133/1625/18 (провадження № 61-1419св20), від 19.06.2019 у справі № 491/1111/15-ц (провадження № 61-14655св18), від 04.07.2018 у справі № 404/2163/16-ц (провадження № 61-15926св18). З досліджених в судовому засіданні доказів та фактичних обставин справи суд не встановив юридичного складу для ухвалення рішення про усунення відповідача від спадкування спадщини, що залишилась після смерті [PERSON] , [INFO] , з наступних підстав. Суд зауважує, що жодних належних медичних документів, які б свідчили про те, що внаслідок хвороби чи старості [PERSON] перебував у безпорадному стані суду надано не було, а наявний у справі акт обстеження та покази свідків не є достатніми доказами для підтвердження такої обставини.При цьому покази свідків є суперечливими у цій частині. Зокрема свідок [PERSON] , яка була лікарем померлого [PERSON] ствердила, що хоча й [PERSON] внаслідок віку та наявності певних хвороб (які здебільшого притаманні особам його віку) і потребував сторонньої допомоги, однак вона не може назвати його стан безпораднім. Таким чином, позивачем не доведено, що померлий [PERSON] перебував в безпорадному стані та потребуваву зв`язку з цим допомоги відповідача. Крім того, позивачем не доведено факту ухилення відповідача від надання допомоги померлому [PERSON] при наявності у нього можливості. З показів свідків убачається, що відповідач [PERSON] все ж таки брав певну участь в догляді за своїм батьком. Та обставина, шо така участь була меншою ніж участь позивача та його дружини не є достатньою для висновку про ухилення відповідача від надання допомоги батьку. Судом не встановлено інших обов`язкових елементів необхідних для ухвалення рішення про усунення відповідача від права на спадкування. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, суд встановив, що позивач не надав належних, допустимих та безспірних доказів потреби спадкодавця у наданні допомоги відповідачем, звернення до відповідача прохання (вимоги) про надання такої допомоги, а також ухилення відповідача від надання спадкодавцеві такої допомоги, а тому в задоволенні позову про усунення його від права на спадкування слід відмовити. З огляду на викладене в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити повністю. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи те, що суд відмовляє у задоволенні позову повністю, судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed