Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-21 00:00:00

В грудні 2024 року ТОВ "Укр Кредит Фінанс" звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за Договором № 1305-3364 від 21.11.2023 року, що утворилася станом на 25.11.2024 в розмірі 42 500,00 грн, з тих підстав, між ТОВ "Укр Кредит Фінанс" та [PERSON] за допомогою Веб-сайту (navse.in.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС", в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1305-3364. При укладенні договору Відповідачем здійсненні дії, які чітко свідчать про його свідомий вибір щодо укладення договору. Без відповідних дій з боку відповідача укладення договору було б неможливе. [PERSON] було надано одноразовий ідентифікатор С6196, для підписання договору, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів. Відповідно до умов Кредитного договору ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" взяв на себе зобовязання надати [PERSON] кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 8500,00 грн, строк кредитування 300 днів, базовий період 14 днів, комісія за видачу кредиту - 15,00 % від суми кредиту, знижена % ставка 1,20 % в день, стандартна % ставка 1.50 % в день. ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" свої зобовязання виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного Кредитного договору. Відповідач підтвердив виникнення своїх зобовязань, відповідно до умов укладеного Кредитного договору, шляхом прийняття виконання зобовязання ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС", а саме отримавши кредитні кошти Відповідач не скористався своїм правом протягом 14 календарних днів з дня укладення Кредитного договору відмовитися від договору без пояснення причин. Розмір грошових вимог кредитодавця до відповідача, які виникли на підставі Кредитного договору станом на 25.11.2024 року становить 42 500,00 грн, а саме прострочена заборгованість за кредитом 8 500,00 грн, прострочена заборгованість за нарахованими процентами 34 000,00 грн, при загальному розмірі заборгованості в сумі 47668,00 грн (прострочена заборгованість за кредитом 8 500,00 грн, прострочена заборгованість за нарахованими процентами 37 893,00 грн, прострочена заборгованість по комісії за видачу кредиту 1 275,00 грн). Разом з тим, кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС", а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими комісією та процентами у загальній сумі 5 168,00 грн за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитиним договором в розмірі 42 500,00 грн. Відповідач не повернув в повному обсязі кредит ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС", а також не виконав в повному обсязі грошові зобовязання перед ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" за Кредитним договором після спливу строку кредитування встановленого умовами Кредитного договору. У звязку з цим, просили суд стягнути з відповідача [PERSON] кредитну заборгованість в розмірі 42 500,00 грн (прострочена заборгованість за кредитом 8 500,00 грн, прострочена заборгованість за нарахованими процентами 34 000,00 грн), та понесені позивачем судові витрати в розмірі 2422,40 грн сплаченого судового збору. Разом з позовом, представник позивача Резуєв Є. В. подав клопотання про розгляд справи до [PERSON] про стягнення заборгованості, без участі представника позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідно до частини 2 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами позовного провадження у порядку загального або спрощеного провадження. 23.12.2024 в справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. 21.01.2025 від представника відповідача [PERSON] адвоката Сікорської І. С. надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказує, щодо строку його подачі, то він подається у визначений судом строк, з часу отримання представником відповідача матеріалів справи через електронний суд. В обгрунтування якого вказала, що у разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування ст. ст. 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем відповідних правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказуються факт укладення договору позики і його умов. Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї матеріалів, на підтердження своїх вимог позивач надав суду договір про відкриття кредитної лінії № 1305-3364 від 21.11.2023 року, довідку про перерахування суми кредиту та розрахунок заборгованості. При цьому, договір, як зазначає позивач, було укладено в електронному вигляді за допомогою одноразового ідентифікатора у порядку положень Закону України "Про електронну комерцію". Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Закон України "Про електронну комерцію" застосовується лише в частині правочинів, вчинених в електронній формі, яка не суперечить спеціальному законодавству, в тому числі, і Закону України "Про електронний цифровий підпис", яким підлягають регулювання спірні правовідносини. У контексті наведених правових норм, слід відхилити доводи, що укладення договору позики здійснюється з використанням одноразового ідентифікатора, передбаченого ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію". Відповідно до Повідомлення Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 13 лютого 2019 року, належним доказом підтвердження укладення фінансовою установою зі споживачем електронного договору може бути посвідчена керівником фінансової установи роздруківка інформації з електроного файлу, що визначає послідовні дії учасників електронної комерції (фінансової установи та споживача) в ІТС, якою зафіксовано чітку послідовність (хронологію) всіх дій фінансової установи та споживача щодо укладення електронного договору в інформаційно-телекомунікаційній системі, яку фінансова установа використовує для укладення електронних договорів. Будь-які належні та достовірні докази, які свідчать про те, що договір підписаний відповідачем і відповідач погодився з його умовами, в тому числі сумою кредиту, строком повернення, розміром процентів, в матеріалах справи відсутні. Паспорт споживчого кредиту та Правила кредитування не підписані відповідачем. Таким чином, наданий позивачем договір не може бути належним та достовірним доказом укладення кредитного договору. Позивачем не надано доказів реєстрації відповідача в інформаційно-телекомікаційній системі ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС", не надано рішення ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" про видачу кредиту та пропозицію укласти договір в особисому кабінеті. Також не надано доказів укладення договору у вигляді електронного документу, а саме: не надано доказу про ідентифікацію відповідача, не надано доказів підписання електронним підписом, відтвореним шляхом використання відповідачем одноразового ідентифікатора. Позивачем не доведено, що при підписанні договору про відкриття кредитної лінії сторони погодили умови надання всіх послуг. Зокрема, предмет договору, порядок та умови надання кредиту, порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, відповідальність, оскільки докази ознайомлення відповідача із текстом кредитного договору, умовами надання кредиту в матеріалах справи відсутні. Посилання позивача та часткову оплату заборгованості по договору та відповідно визнаання боргу є безпідставним оскільки докази такої оплати в матеріалах справи відсутні. Належним та досторівним доказом проведення безготівкового розрахунку є відповідний платіжний документ, передбачений положеннями Інструкції про безготівкові розрахунки по Україні в національній валюті, що затверджена постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 № 22, заповнений відповідно до вимог цього нормативного документу, та який містить відповідні відмітки про виконання цього платіжного документа банком платника та Законом України "Про платіжні системи та перекази коштів України". А тому, з урахуванням такого, довідка позивача та лист АТ КБ "ПРИВАТ БАНК" не є належними і достовірними доказами того факту, що відповдіач дійсно отримав позику, і, відповідно, що договір позики є укладеним. У вказаній довідці та листі банку не вказано номер рахунку на який було перераховано грошові кошти та не вказано хто є отриимувачем грошових коштів. Крім того, позивачем неправомірно нараховано проценти за договором. Вимоги банку про стягнення процентів після сплину строку кредитування не грунтується на вимогах чинного законодавства. Крім того, нарахований позивачем розмір відсотків є явно неспівмірним з сумою основного боргу, становить надмірний та невиправданий майновий тягар для відповідача, порушує принципи добросовісності та розумності. Вимоги позивача про стягнення з відповідача процентів за кредитом, нарахованих внаслідок неналежного виконання позичальником свого зобов`язання, задоволенню не підлягають. Навіть за умови наявності підстав для задоволення позову відсотки мають бути зменшені, згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України (розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення), оскільки вони майже в шість разів перевищують розмір заборгованості за тілом кредиту. Враховуючи викладене, представник відповідача просила суд відмовити у задоволенні позову ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитиним договором. Розглянути справу без участі сторони відповідача. У судове засідання сторони не з`явився, повідомлені належно, що підтверджено матеріалами справи. Надійшли заяви про слухання справи за їх відсутності. Вказані обставини та норми ст. ст. 223, 275, 279 ч. 5 ЦПК України, вказують на наявність підстав для розгляду справи без участі сторін в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки клопотання про інше від сторін не надходили. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. На офіційному\~веб-сайті\~ТОВ "УКР\~КРЕДИТ ФІНАНС"\~(navse.in.ua) у вільному доступі для всіх клієнтів ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" розміщена повна інформація щодо договору кредиту та порядку його укладення, а саме, документи: Договір кредиту (примірний Договір на момент укладення); Правила надання грошових коштів у кредит (діючі на момент укладення договору); Згода на обробку персональних даних; Публічна інформація; Положення про конфіденційність. Крім того на веб-сайті ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" розміщена довідкова інформація з наданням розгорнутої інформації щодо порядку та умов надання послуг. Так, Клієнт з метою оформлення кредитної угоди за допомогою Веб-сайту створює заявку на отримання кредиту, проходить перевірку та надає сканкопї документів або верифікується за допомогою технологій BankID (спосіб електронної авентифікації за допомогою їхніх даних в банку, де вони обслуговуються), та вчиняє інші дії в інформаційно-текомунікаційній системі кредитора з метою отримання кредиту, та в атоматичному режимі за вказаними реквізитами отримує кредитні кошти, на умовах укладеного договору. Згідно статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до статті 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Згідно статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. У статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частин 1, 2 статті 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЗУ "Про електронну комерцію"). Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, у справі № 404/502/18 від 23 березня 2020 року, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Згідно статті 11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію", вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко розяснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці розяснення логічно повязані з нею. Положеннями статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як вбачається із матеріалів справи, 21.11.2023 року відповідач [PERSON] за допомогою веб-сайту navse.in.ua,\~який є\~сукупністю інформаційних\~та телекомунікаційних\~систем ТОВ\~"УКР\~КРЕДИТ ФІНАНС",\~в рамках\~якої реалізуються\~технології обробки\~інформації з\~використанням технічних\~і програмних\~засобів і\~які у\~процесі обробки\~інформації діють\~як єдине\~ціле,\~ уклав, в електронній формі, з ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" (позивач) Договір про відкриття кредитної лінії № 1305-3364 продукту "НА ВСЕ", який містить інформацію про позичальника (дані паспорту, місце проживання, РНОКПП, електронну адресу), номер особистого електронного платіжного засобу [NUMBER] , а також суму кредиту: 8500,00 грн (пункт 4.1. договору), базовий період 14 календарні дні (пункт 4.4. договору), строк кредитування, тобто строк на який надається кредит 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику, дата поверненя кредиту 15.09.2024 року (пункт 4.9. договору), та нарахування і сплату процентів за користування кредитом, стандартну проценту ставку, яка становить 1.50% за кожен день користування кредитом (пункти 4.5., 4.6 договору), інформацію про наслідки невиконання або неналежне виконання позичальником обовязків за договором (розділ 8 договору), програму лояльності (розділ 10 договору), відомості про сукупну вартість кредиту 43 893,68 грн, яка вкючає в себе: суму кредиту, комісію за видачу кредиту (пункт 4.7. договору) та проценти за користування кредитом, який [PERSON] підписані ЕЦП у формі одноразового ідентифактора (одноразовим паролем) номер С6196. В пункті 11.13 Договору про відкриття кредитної лінії №1305-3364 продукту "НА ВСЕ", вказано, що невідємною частиною цього договору є додатки: (1) Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), (2) Паспорт споживчого кредиту, (3) Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором (Графік платежів за Договором) відповідно до Методики Національного банку України розрахований за умови застосування зниженої процентої ставки за користування кредитом у розмірі 1.20% на день, (4) Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором (Графік платежів за Договором) відповідно до Методики Національного банку України розрахований за умови застосування стандартної процентої ставки за користування кредитом у розмірі 1.50% на день, які відповідачем [PERSON] підписані ЕЦП у формі одноразового ідентифактора (одноразовим паролем) номер С6196. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Тобто, відповідач [PERSON] здійснив дії, спрямовані на укладення договору позики шляхом заповнення анкети-заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором, на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якого, в подальшому, згідно листа АТ КБ "ПРИВАТБАНК" через систему платежів LiqPay на підставі договору № 4010 від 02.12.2019 року, та довідки ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" про перерахування суми кредиту, кредитодавцем було перераховано 21.11.2023 грошові кошти в розмірі 8500,00 грн на банківську картку card_mask [NUMBER] , зареєстровану для цієї цілі в особистому кабінеті на сайті кредитодавця, ID платіж № 2393997261, за номером договору 1305-3364. Частина 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. У пункті 12 спірного договору зазначені персональні дані [PERSON] (адреса місця проживання, реєстраційний номер облікової картки платника податків, серія та номер паспорта, засоби звязку), які могли бути повідомлені лише особисто позичальником при укладенні кредитного договору. Отже, судом встановлено, що відповідач підписав кредитний договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором (у відповідності до статті 12 ЗУ "Про електронну комерцію"). Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України). У силу вимог частини 1 статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Аналізуючи в сукупності докази, які містяться в матеріалах справи, представником відповідача не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності кредитного договору, зазначений договір недійсним не визнано, суд вважає, що факт підписання Договору про відкриття кредитної лінії № 1305-3364 продукту "НА ВСЕ" в електронному вигляді за допомогою одноразового ідентифікатора (С6196) [PERSON] є доведеним (представником відповідача будь-яких доказів на спростування останнього до суду подано не було). За загальними принципами цивільного судочинства змагальності та диспозитивності (статті 12, 13 ЦПК України) сторони є рівними у своїх правах щодо подання доказів та вільними у виборі способів доказування. Якщо відповідач заперечує проти позову, то згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України саме на нього покладається обовязок доводити такі заперечення відповідними доказами. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зазначено, що стаття 204 ЦК України встановлює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обовязки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обовязки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. У справі, що розглядається, позичальником не доведено належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених вказаними договорами, презумпція правомірності яких не спростована. Таким чином, у даному випадку слід виходити з презумпції правомірності правочину (стаття 204 ЦК України), а також презумпції обовязковості виконання договору (стаття 629 ЦК України). Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, а договір є обовязковим для виконання сторонами. Кредитодавець ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" виконав взяті на себе зобовязання в повному обсязі, надав [PERSON] кредитні кошти (8500,00 грн) відповідно до умов укладеного договору. Відповідач підтвердив виникнення своїх зобовязань, відповідно до умов укладеного кредитного договору, шляхом прйиняття виконання зобовязання кредитодавця, а саме отримавши кредитні кошти відповдіач не скористався своїм правом протягом 14 календарних днів з дня укладення кредитного договору відмовитися від договору без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів. Згідно частин 1, 3 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Згідно з частиною 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позики кредитор має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом. Згідно з статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). [PERSON] , отримавши кредит, всупереч умовам кредитного договору, ст. 12 Закону України "Про споживче кредитування", ст. ст. 525, 526, 530, 536, 610, 612 ЦК України, порушив взяті на себе зобов`язання, заборгувавши ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" кошти в розмірі 47 668,00 грн. Разом з тим, кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС", а саме часткового списання заборгованості у загальній сумі 5 168,00 грн за умови погашення позичальником решти заборгованості за договором. Відповідно до статті 606 ЦК України зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора. З урахуванням викладеного, загальна сума заборгованості відповідача [PERSON] перед позивачем ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС", підлягає зменшенню на суму прощеного боргу, і становить 42 500,00 грн, з них: прострочена заборгованість за кредитом 8500,00 грн, прострочена заборгованість за нарахованими процентами 34000,00 грн. На підтвердження заборгованості позивачем надано розрахунок заборгованості за договором № 1305-3364 від 12.11.2023 року, станом на 25.11.2024 (останнім днем нарахування відсотків є 15.09.2024 (300 день) і становить суму 37 893,00 грн), що являється випискою з рахунку позичальника, і є належним та допустимим доказом у справі, що узгоджується з висновками Верховного Суду у постановах від 30 січня 2018 року у справі № 161/16891/15-ц, від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15ц, від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц та у справі № 753/16762/15-ц від 15.01.2025 року (банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Таким чином, надані банком виписки за картковими рахунками позичальника, яким суди дали оцінку у сукупності з іншими зібраними у справі доказами, підтверджують обставини видачі кредиту та його розміру, а також заборгованість по кредиту, розмір якої відображено у детальному розрахунку та не спростовано будь-яким контррозрахунком відповідача.). Указаний розмір заборгованості не спростований представником відповідача. Не подано до відзиву жодних доказів на спростування факту укладення договору, використання кредитних коштів чи розміру заборгованості. Власного контррозрахунку представник позивача не надала. Верховний Суд у постанові від 25 січня 2023 року у справі № 209/3103/21 вказав, що при вирішенні цивільних справ судами враховується стандарт доказування "більшої вірогідності", стороною відповідача не спростовано розмір заборгованості, завлений стороною позивача, тому висновки суду про недоведеність вимог у частині розміру заборгованості є необґрунтованими. За відсутності доказів, які б спростовували подані позивачем розрахунки заборгованості за вищевказаним договором, суд не має підстав піддавати їх сумніву. Також представником відповідача не надано доказів на підтвердження належного виконання умов договору. Згідно статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ст. 15 ЦК України). Надані позивачем на обґрунтування своїх вимог докази суд вважає належними та допустимими і такими, що підтверджують укладення відповідачем вищевказаного кредитного договору, який не оспорений у встановленому законом порядку та згідно з презумпцією правомірності договору є правомірним (дійсним) станом на час розгляду справи в суді. Також суд вважає, що представник відповідача не спростувала належними і допустимими доказами того, що відповідач не укладав указаного кредитного договору та не отримував кредит у позивача. Відтак, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у сукупності, суд вважає, що позов є обґрунтованим, позовні вимоги є доведеними, а тому із [PERSON] підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у повному обсязі. Згідно статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2422,40 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved