Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-20 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Римик В.М., звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який мотивує тим, що 08.05.2019 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] . Спільних дітей у шлюбі у них не народилося, спільно нажитого майна у сторін також не має. Подружнє життя між ними не склалося, так як відповідач не дбає про збереження сім`ї, внаслідок чого сторони припинили спільне проживання, ведення спільного господарства, бюджету, між ними втрачені почуття любові та взаємоповаги, розлад у сім`ї носить стійкий характер. Позивач уважає, що збереження шлюбу та примирення між ними неможливе. А тому просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності та у відсутності позивача, у якій зазначила, що позивач позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд задовольнити позов. Відповідач у судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що проти розірвання шлюбу не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд уважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено по справі, 08 травня 2019 року сторони уклали шлюб, що стверджується долученим до справи свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , що повторно видане Іршавським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хустському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 27.07.2024 року. Як встановлено згідно пояснень позивача у позовній заяві, і не спростовано відповідачкою, через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та ведення спільного господарства між сторонами втрачено почуття любові та взаємоповаги і розлад у сім`ї носить стійкий характер. Сторони припинили спільне проживання, спільного господарства не ведуть. Позивач бажає розірвати шлюб і не має наміру йти на примирення з відповідачкою, зазначаючи, що збереження шлюбу та подальше спільне життя є неможливим, про що свідчить зміст позовної заяви. Відповідач позов визнала. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого, передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи зі змісту ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 24 цього Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведене, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, беручи до уваги вимоги ч. 1 ст. 24 СК України, відповідно до якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved