Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та вимоги обґрунтовує тим, що позивач перебував у шлюбі з відповідачем. Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 07.09.2016 року шлюб між ними розірвано. Від шлюбу ми маємо дітей: сина [PERSON] - [INFO] та доньку [PERSON] - [INFO] . Рішенням Біляївського районного суду Одеськох області від 03.10.2017 року вирішено стягувати з позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1000 гривень щомісяця. Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 02.11.2022 року змінено спосіб стягнення аліментів на дітей. Після розірвання шлюбу діти залишились проживати за місцем своєї реєстрації разом з відповідачкою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . 21.06.2022 відповідач обрав шлюб з [PERSON] 15.05.2024 старший державний виконавець Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) Ткаченко С.А. за заявою стягувача [PERSON] про повернення виконавчого документа без виконання, так як боржник [PERSON] сплачує аліменти та претензій до нього немає та залишок нестягнутої суми відсутній, постановила повернути виконавчий лист N? 496/43332/22 стягувачу. Станом на зараз аліменти для утримання дітей позивач сплачує самостійно, шляхом щомісячної оплати визначної судом суми перерахування на ім?я [PERSON] грошових переказів через Укрпошту, копії квитанцій додаю до позову, як письмові докази. батька з дітьми. Наразі, між сторонами не досягнуто порозуміння щодо порядку спілкування 02.08.2024 позивач звернувся до органу опіки та піклування в особі виконавчого органу Біляївської міської ради Одеського району Одеської області із заявою про встановлення графіку спілкування з дітьми для визначення порядку у їх вихованні.12.09.2024 виконавчим комітетом Біляївської міської ради Одеського району Одеської області рішенням N? 177 затверджений висновок про визначення порядку спілкування батька [PERSON] з малолітніми дітьми, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Звернувшись 10.10.2024 до [PERSON] у месенджері отримав відмову у спілкуванні з дітьми, а в кінці розмови відповідачка заблокувала мій мобільний номер, тому що зв?язатись з нею повторно не має можливості взагалі. У зв`язку з викладеними обставинами позивач був змушений звернутися до суду. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 17 грудня 2025 року було закрито підготовче провадження і справу призначено до судового розгляду, задоволено клопотання представника позивача про виклик свідка. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибув, заяв про відкладення судового засідання суду від нього не надходила. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з зазначених в позові підстав, просила суд їх задовольнити і визначити графік спілкування, який був раніше узгоджений з органами опіки та піклування. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Славська Л.М., в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнали. Свою позицію обґрунтували тим, що з моменту розірвання шлюбу батько не зустрічався з дітьми, не проявляв бажання спілкуватися з ними, хоча вони живуть в одному селі. Зараз позивач з дітьми не спілкується. Крім того, позивачем не надано доказів, що відповідачка перешкоджає його спілкуванню з дітьми. Відповідачка зараз перебуває у новому шлюбі, вказала, що дітей утримує сама. Представник третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Біляївської міської ради Одеського району Одеської області підтримала позицію, яка була викладена у висновку від 12.09.2024 року, згідно з яким орган опіки та піклування виконавчого комітету Біляївської міської ради вважає за доцільне визначити час та місце спілкування [PERSON] з малолітніми дітьми, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , за наступним графіком: - один раз на тиждень у робочий день (понеділок-п?ятниця) з урахуванням зайнятості на роботі батька з 15:00 до 20:00 години за місцем проживання батька [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , без присутності матері дітей [PERSON] , при цьому, обов?язок щодо забирання дітей та послідуючого повернення матері покласти на [PERSON] ; - один раз на тиждень у вихідний день (субота-неділя) з урахуванням зайнятості на работі батька з 15.00 до 20.00 години за місцем проживання батька [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , без присутності матері дітей [PERSON] , при цьому, обов?язок щодо забирання дітей та послідуючого повернення матері покласти на [PERSON] . Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є матір`ю позивача вказала, що діти спілкувалися з батьком, доки він не одружився вдруге, зараз позивач хоче з ними спілкуватися, але діти не хочуть з ним розмовляти. Вказала, що дітей налаштовують проти батька та його родини. Свідок [PERSON] , яка є матір`ю відповідача пояснила, що позивач з дітьми не спілкувався, навіть не вітався на вулиці, при цьому мати не налаштовує дітей проти батька. Крім того, у судовому засіданні була заслухана думка дітей: [PERSON] та [PERSON] , які пояснили, що з батьком спілкуватися не хочуть, бо він не приймав участі в їх житті. Суд, заслухавши пояснення сторін, представника відповідача, дослідивши докази у справі, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, з наступних підстав. Суд встановив, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 13.01.2012 року. Під час шлюбу у сторін народилися діти: син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 10) та донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 11). Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 07.09.2016 року шлюб між сторонами розірваний (а.с.12). Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 02.11.2022 року за позовною зало [PERSON] змінено спосіб стягнення аліментів на дітей. Вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця та не більше 5 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення повноліття сина [PERSON] , тобто до [INFO] та в подальшому у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення повноліття доньки [PERSON] , тобто до [INFO] , починаючи з дати набрання законної сили даного рішення суду. В матеріалах справи є докази сплати аліментів щомісячної оплати визначної судом суми перерахування на ім?я [PERSON] грошових переказів через Укрпошту (а.с.18-28). При цьому в матеріалах справи наявна заява від [PERSON] у якій просить повернути виконавчий лист про стягнення аліментів з [PERSON] на її користь, претензій до боржника не має (а.с.15). Крім того, відповідачка в судовому засідання вказала, що не потребує аліментів на утримання дітей від [PERSON] . Згідно з ст.157 СК України позивач, оскільки він проживає окремо від дітей, зобов`язаний брати участь у їх вихованні і має право на особисте спілкування з ними. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. У преамбулі Конвенції ООН про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, визначено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ст.9 вказаної Конвенції, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я визнається природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на спілкування батьків. Батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно з ст.15 цього Закону, дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Як вбачається з позовної заяви звернувшись 10.10.2024 до [PERSON] у месенджері позивач отримав відмову у спілкуванні з дітьми, а в кінці розмови відповідачка заблокувала його мобільний номер, тому що зв`язатись з нею повторно не має можливості взагалі. За зверненням позивача 12.09.2024 виконавчим комітетом Біляївської міської ради Одеського району Одеської області рішенням N? 177 затверджений висновок про визначення порядку спілкування батька [PERSON] з малолітніми дітьми, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] орган опіки та піклування виконавчого комітету Біляївської міської ради вважає за доцільне визначити час та місце спілкування [PERSON] з малолітніми дітьми, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , за наступним графіком: - один раз на тиждень у робочий день (понеділок-п`ятниця) з урахуванням зайнятості на роботі батька з 15:00 до 20:00 години за місцем проживання батька [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , без присутності матері дітей, [PERSON] , при цьому, обов?язок щодо забирання дітей та послідуючого повернення матері покласти на [PERSON] ; - один раз на тиждень у вихідний день (субота-неділя) з урахуванням зайнятості на роботі батька з 15.00 до 20.00 години за місцем проживання батька [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , без присутності матері дітей, [PERSON] , при цьому, обов`язок щодо забирання дітей та послідуючого повернення матері покласти на [PERSON] (а.с. 32). Відповідно до ч.1 ст.159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. З огляду на такі встановлені обставини та норми чинного законодавства, а саме характер спірних правовідносин, взаємовідносини сторін, принцип рівності прав батьків у вихованні дітей, а також інтереси дітей, які мають пріоритет над інтересами батьків, вік дітей, режим їх розпорядку дня і навчання та їх стан здоров`я, у тому числі психоемоційний, суд погоджується з висновком органу опіки та піклування щодо участі позивача у вихованні та спілкуванні з дітьми. Водночас в судовому засіданні з пояснень представника позивача і з показань свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , допитаних судом, встановлено, що позивач дійсно тривалий час не спілкувався з дітьми, а також встановлено факт того, що діти не бажаються спілкуватися з батьком. Жодних належних та допустимих доказів того, що з 2016 року по теперішінй час відповідач чинила перешкоди позивачу у спілкуванні з дітьми, позивач не надав суду. В умовах відверто неприязних стосунків між позивачем та відповідачем, у зв`язку з чим, можливо, позивач не міг зустрітися з дітьми за місцем їх проживання (в будинку і в квартирі), позивач не вважав за необхідне і можливе відвідати дітей в навчальному закладі або поза ним, у будь-якому зручному для дітей місці, не був позбавлений можливості вітати дітей з днем народження та іншими святами, не був позбавлений можливості відправляти їм подарунки за їх адресою проживання. За таких обставин, враховуючи вік дітей та виключно в інтересах забезпечення їх психологічного добробуту, суд вважає, що спілкування батька з дітьми можливе виключно за їхньої згоди. На переконання суду, такий спосіб участі батька у вихованні дітей та спілкуванні з ними на даний час у повній мірі відповідатиме інтересам дітей, забезпечить справедливу рівновагу між інтересами дітей та батьків, а також рівність прав батьків щодо дітей. Сторонам слід роз`яснити, що у разі зміни обставин, пов`язаних з віком дітей, станом їх здоров`я, зокрема психоемоційного стану, їх розвитку та потреб, навчання, місця проживання тощо, жодна із сторін не позбавлена в майбутньому можливості звернутися до суду з позовом про зміну визначеного способу участі у вихованні дітей, що буде відповідати, насамперед, інтересам дітей.

Outcome: partial