Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-23 00:00:00

У вересні 2024 року [PERSON] звернувся до Подільського районного суду м. Києва із вищезазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що в кінці липня 2024 року на телефон позивача почали надходити дзвінки від ТОВ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» (який начебто є новим кредитором за договором відступлення прав вимог № GL1N426202/1 від 25.07.2024) з вимогою погасити залишок заборгованості по кредиту, який був наданий позивачу 02.08.2022 р. Акціонерним товариством «БАНК ФОРВАРД». Сума, що підлягає стягненню з відповідача за виконавчим написом становить 39 518 грн 15 коп. На прохання позивача надати відповідні документи, що підтверджують факт відступлення права грошової вимоги та інформацію про суми виплаченого боргу та залишку по кредитному договору відповідач 01.07.2024 року на електронну пошту позивача надіслав: - копії першої та шостої сторінки Договору відступлення прав вимог №GL1N426202/1 від 25.07.2024 року; - загальну інформацію про заборгованість до кредитного Договору №300023775 від 02.08.2022 року у вигляді таблиці; - інформацію про заборгованість станом на дату надання відповіді; - інформацію про правове обґрунтування відступлення прав вимог; - інформаційний витяг з реєстру Боржників; - реквізити на які потрібно сплачувати заборгованість. 02 серпня 2024 року позивач надіслав на поштову скриньку ТОВ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» клопотання про надання в повному обсязі Договору відступлення прав вимог від 25.07.2024 року № GL1N426202/1.02 серпня 2024 року позивач надіслав на поштову скриньку ТОВ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» клопотання про надання в повному обсязі Договору відступлення прав вимог від 25.07.2024 року № GL1N426202/1. 07 серпня 2024 року ТОВ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» повідомило: «Ми не можемо надати Вам повний екземпляр договору факторингу так як там міститься конфіденційна інформація, яка не стосується Вашої справи. Перша і друга сторінка підтверджувала наявність переуступки права». З наданої відповіді вбачається, що у Договорі відступлення прав вимог від 25.07.2024 року № GL1N426202/1 інформація про борг позивача відсутня. Таким чином, позивач вважає, що у відповідача є зобов`язання надати запитувані споживачем фінансових послуг документи, що стосуються укладеного кредитного договору та заборгованості за цим договором, а також фактично сплачених сум за кредитним договором. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 04.10.2024 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що в кінці липня 2024 року на телефон позивача почали надходити дзвінки від ТОВ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» (який начебто є новим кредитором за договором відступлення прав вимог № GL1N426202/1 від 25.07.2024) з вимогою погасити залишок заборгованості по кредиту, який був наданий позивачу 02.08.2022 р. Акціонерним товариством «БАНК ФОРВАРД». Сума, що підлягає стягненню з відповідача за виконавчим написом становить 39 518 грн 15 коп. На прохання позивача надати відповідні документи, що підтверджують факт відступлення права грошової вимоги та інформацію про суми виплаченого боргу та залишку по кредитному договору відповідач 01.07.2024 року на електронну пошту позивача надіслав: - копії першої та шостої сторінки Договору відступлення прав вимог №GL1N426202/1 від 25.07.2024 року; - загальну інформацію про заборгованість до кредитного Договору №300023775 від 02.08.2022 року у вигляді таблиці; - інформацію про заборгованість станом на дату надання відповіді; - інформацію про правове обґрунтування відступлення прав вимог; - інформаційний витяг з реєстру Боржників; - реквізити на які потрібно сплачувати заборгованість. 02 серпня 2024 року позивач надіслав на поштову скриньку ТОВ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» клопотання про надання в повному обсязі Договору відступлення прав вимог від 25.07.2024 року № GL1N426202/1.02 серпня 2024 року позивач надіслав на поштову скриньку ТОВ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» клопотання про надання в повному обсязі Договору відступлення прав вимог від 25.07.2024 року № GL1N426202/1. 07 серпня 2024 року ТОВ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» повідомило: «Ми не можемо надати Вам повний екземпляр договору факторингу так як там міститься конфіденційна інформація яка не стосується Вашої справи. Перша і друга сторінка підтверджувала наявність переуступки права». З наданої відповіді вбачається, що у Договорі відступлення прав вимог від 25.07.2024 року № GL1N426202/1 інформація про борг позивача відсутня. Таким чином, позивач вважає що у відповідача є зобов`язання надати запитувані споживачем фінансових послуг документи, що стосуються укладеного кредитного договору та заборгованості за цим договором, а також фактично сплачених сум за кредитним договором. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Стаття 34 Конституції України гарантує, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Відповідно до статті 5 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. При цьому банк зобов`язаний докладати максимальних зусиль для уникнення конфлікту інтересів працівників банку і клієнтів, а також конфлікту інтересів клієнтів банку. У Рішенні Конституційного Суду України від 10.11.2011 № 15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг йдеться, що положення п. п. 22, 23 ст.1, ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями ч.4 ст. 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Таким чином, законодавство про захист прав споживачів розповсюджуються на всі правовідносини, що діють між сторонами, як при підписанні кредитного договору так і впродовж всього строку його дії. Відповідно до п. 19 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб. Тобто, права на інформацію є про продукцію передбачено законодавством про захист прав споживачів. В даному випадку продукція це надання послуги щодо споживчого кредитування. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено право необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію не вважається рекламою. В силу ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє його інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до статті 56 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банки зобов`язані на вимогу клієнта надати, зокрема, інформацію та консультації з питань надання банківських послуг. Згідно з ч. 1 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не більше одного разу на місяць, а також у разі зміни істотних умов договору про споживчий кредит, включаючи випадки, коли така зміна відбувається внаслідок настання умов, визначених таким договором, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє споживачу інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства та договором про споживчий кредит. Отже відповідач діяв неправомірно, коли надавав позивачу відповіді без надання запитуваних документів або ж причин неможливості їх надання. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). У ч. 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов до наступних висновків. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Стаття 133 ЦПК України визначає види судових витрат і передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У свою чергу, одним з видів витрат, пов`язаних з розглядом справи є витрати на професійну правничу допомогу, які несуть сторони судової справи (крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави). Суд зазначає, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved