Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-20 00:00:00

13 листопада 2024 року представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтував тим, що 31 березня 2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір (оферти) №30.03.2024-100002772, за яким останньому надано кредит у розмірі 14 000,00 гривень строком на 140 днів, які ним отримані. Процента ставка фіксована та складає 1% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, комісія пов`язана з наданням кредиту - 15% від суми кредиту та дорівнює 2 100,00 гривень. Спосіб надання кредиту [PERSON] - перерахування на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача - [NUMBER]. ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, в свою чергу [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку із чим, станом на 06 листопада 2024 року утворилась заборгованість у розмірі 39 200,00 гривень, яка складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 14 000,00 гривень, по процентам в розмірі 19 600,00 гривень, комісії 2 100,00 гривень, та неустойки 3 500,00 гривень, яку позивач просить суд стягнути з [PERSON] . Ухвалою суду від 15 листопада 2024 року відкрито провадження по даній справі та призначено до розгляду в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача Чайка І.В. в судове засідання не з`явилась, в позовній заяві зазначила, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі та просить проводити розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився за невідомими суду причинами, про час і місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про поважні причини неявки до суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав, тому суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України та наявних у справі доказів ухвалює заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 31 березня 2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір №30.03.2024-100002772 у електронній формі. Електронний кредитний договір складається з пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), розміщеної на вебсайті кредитодавця у загальному доступі, а також у особистому кабінеті позичальника на вебсайті кредитодавця; заявки, сформованої на сайті кредитодавця після ідентифікації позичальника, обрання ним конкретних умов та їх схвалення кредитодавцем; відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), сформованої на сайті кредитодавця та підписана позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (кода), отриманого позичальником в смс-повідомленні на номер телефону, вказаний при його ідентифікації на сайті. За умовами якого кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію. Кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування позичальнику коштів у рахунок кредиту: банківський рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача [NUMBER]. У заявці зазначено, що сума кредиту складає 14 000,00 гривень, строк на який надається кредит 140 днів з дати його надання, дата повернення (виплати) кредиту - 17 серпня 2024 року. Процента ставка - фіксована незмінна у розмірі 1% на 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Комісія, пов`язана з наданням кредиту - 15% від суми кредиту та дорівнює 2100,00 гривень. Орієнтована реальна річна процента ставка 6 469,14%, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача - 30 155,74 гривень, неустойка 140,00 гривень за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Договір підписано [PERSON] одноразовим ідентифікатором Е156 (а. с. 11-18). Отримання [PERSON] грошових коштів за вказаним договором підтверджується квитанцією LIQPAY, ID платежу: 2443971265, з якої вбачається, що 31 березня 2024 року на картку № [NUMBER] сплачено 14 000,00 гривень з призначенням: видача за договором №30.03.2024-100002772 (а. с. 10). Відповідач не надав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, тобто зобов`язання за вказаним договором не виконав. У встановлені договором строки відповідач зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим заборгованість [PERSON] за період з 31 березня 2024 року по 17 серпня 2024 року склала 39 200,00 гривень, з яких 14 000,00 гривень - сума основної заборгованості, 19 600,00 гривень - проценти, 2 100,00 гривень - комісія, 3 500,00 гривень - неустойка (а. с. 19). Відповідно до ч. 1-2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договору не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року (далі - Закон) електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим законом. В силу ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» №1734-VIII від 15 листопада 2016 року (далі - Закон), договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону, до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладання такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. За кредитним договором ТОВ «Споживчий центр» передало [PERSON] грошові кошти, отже вказаний правочин, у розумінні ст. 1054 ЦК України було укладено. Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок виплати яких встановлюється договором. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Враховуючи той факт, що відповідач [PERSON] дотепер неналежно виконує свої обов`язки з повернення отриманого ним кредиту, таке невиконання (неналежне виконання) є порушенням його зобов`язань у розумінні норм ЦК України, а тому, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Також, згідно вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved