Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-19 00:00:00

У липні 2024 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] про відшкодування майнової шкоди, завданої залиттям квартири. Свої вимоги обґрунтували тим, що [PERSON] є співвласником 2/5 частки, двокімнатної квартири [ADDRESS] . [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є співвласником по 1/5 частки вказаної квартири. 27.04.2024 року, в будинку [ADDRESS] в квартирі [ADDRESS] з вини мешканців квартири [ADDRESS] в будинку 4/56 сталося залиття квартири [ADDRESS] , в результаті обриву різьбового з`єднання трубопроводу холодного водопостачання на кухні квартири [ADDRESS] , про що було складено акт про залиття від 22 травня 2024 року. В акті зазначено, що було залито коридор площею 7,4 кв. м., стіни - обої прості - виявлено руді плями по свій товщині, підлога - паркет - вздуття та відставання по всій площі. Кімната - 11.7 кв. м. стіни - обої прості - виявлено руді плями по свій площині, підлога - паркет - вздуття та відставання по всій площі. Кімната - 19.1 кв. м. стіни - обої - виявлено руді плями по свій площі 14,2 кв.м. В квартирі [ADDRESS] відсутнє світло в туалеті, на кухні, не працюють розетки в кімнаті 11,7 кв.м. та на кухні, пошкодження внутрішньо-квартирної розводки. Згідно звіту про незалежну оцінку майнового збитку (майнової шкоди) в наслідок залиття квартири [ADDRESS] складеного в ТОВ «Тригла - Центр» 06 червня 2024 року була встановлена ринкова вартість майнового збитку (майнової шкоди) завданої власникам квартири [ADDRESS] та становить 112 385,00 грн. Враховуючи вищевикладене, посилаючись на положення ст. ст. 22, 1166 Цивільного кодексу України, позивачі просять суд стягнути з відповідачів 122 385, 00 грн. у відшкодування матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири та 10 000, 00 грн. витрат на проведення оцінки матеріального збитку У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючу суддю Горбенко Н.О. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 15 липня 2024 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачам строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 25 липня 2024 року відкрито провадження у даній справі та постановлено провести розгляд даної справи в порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання. 04.09.2024 року на адресу суду надійшов відзив відповідача [PERSON] на позовну заяву, у якій відповідач заперечила проти заявлених позовних, посилаючись на їх безпідставність та недоведеність, оскільки акт про залиття є неналежним доказом на підтвердження викладених позивачами у позові обставин. [PERSON] звертає увагу на той факт, що Акт складено майже через 1 місяць після дати події, в акті відсутні підписи потерпілої сторони та відповідачів, більше того, відповідачів ніхто не запрошував на складання Акту, огляд квартири відповідачів ніхто не проводив. За таких обставин, висновки про винуватість відповідачів у залитті квартири позивачів є безпідставними та такими, що ґрунтуються на недопустимих доказах. Відповідачі були позбавлені об`єктивної можливості надати свої заперечення проти фактів описаних в Акті, а також перевірити обсяги пошкодженого майна Позивачів. На підтвердження розміру завданих збитків, позивачами долучено Звіт про незалежну оцінку майнового збитку внаслідок залиття квартири [ADDRESS] від 06.06.2024 року, складений суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] . Відповідно до висновків Звіту вартість ремонтно-будівельних робіт по відновленню оздоблювальних покриттів стель та підлоги, які були пошкоджені внаслідок залиття квартири [ADDRESS] станом на 06.06.2024 року становить 107 770,00 грн. з урахуванням ПДВ. [PERSON] не погоджується з розміром матеріального збитку. Відповідно до інформації, що міститься у Звіті, візуально-інструментальний огляд квартири позивачів проводився 06.06.2024 року, тобто через 40 днів з моменту залиття. За такий тривалий термін в квартирі позивачів могли виникнути інші пошкодження не пов`язані із залиттям квартири, що мало місце 27.04.2024 року. Визначаючи розмір фізичного зносу суб`єкт оціночної діяльності не проводив жодних досліджень, а керувався виключно словами власника, про що прямо зазначено у Звіті. Разом з тим, жодних належних та допустимих доказів того, що ремонт в квартирі проводився 10 років тому Звіт та матеріали справи не містять. Також визначаючи розмір матеріального збитку оцінювач визначав, що було ушкоджено паркетну дошку із бука, проте жодних доказів того, що саме такий матеріал деревини, а не будь-яка інша порода деревини, були використані під час виготовлення пошкодженої паркетної дошки матеріали Звіту та матеріали справи не містять. Тобто, зазначеній частині Звіт є безпідставним та ґрунтується виключно на припущеннях оцінювача. [PERSON] звертає увагу суду на те, що оцінювач [PERSON] не має кваліфікації оцінювати рухомі речі та має компетенції проводити товарознавчі дослідження на предмет ідентифікації та визначення найменування, призначення різноманітних товарів. 04.09.2024 року на адресу суду надійшло клопотання відповідача [PERSON] про призначення у справі комплексної судової будівельно-технічної та товарознавчої експертизи. 16.09.2024 року через систему «Електронний су» представником [PERSON] - адвокатом Іщенко Г.М. подано клопотання про відкладення розгляду справу у зв`язку із наданням можливості сторонам укласти мирову угоду. У клопотанні вказано, що відповідач вважає за доцільне відшкодувати лише ту частину збитків, яка безпосередньо пов`язана з наслідками затоплення. Сторона відповідача готова відшкодувати позивачу завдані збитки в розумному обсязі, який буде визначено за результатами переговорів. 12.11.2024 року через систему «Електронний суд» від представника відповідачів Іщенко Г.М. надійшло клопотання про доручення до матеріалів справи рецензію на звіт про незалежну оцінку майнового збитку (майнової шкоди) внаслідок залиття квартири. 03.12.2024 року через систему «Електронний суд» від представника відповідачів Іщенко Г.М. надійшли додаткові пояснення на позовну заяву, у яких вона вказала, що з огляду на наявні у матеріалах справи докази, зокрема фото квартири, не можна стверджувати, що відновлення порушеного права буде дорівнювати заявленим позовним вимогам, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Звернула увагу, що у Звіті, поданому позивачем, не зазначено реальної вартості вказаного майна до залиття. 03.12.2024 року через систему «Електронний суд» від представника позивачів [PERSON] надійшли додаткові пояснення у справі, у яких сторона позивачів заперечила щодо поданої стороною відповідачів рецензії ТОВ «ЕКСПЕРТ ІН», яка містить необґрунтовану критику, що суперечить підзаконним нормативно-правовим актам, які регулюють порядок проведення оцінки майна, є упередженою та такою, що не спростовує обставин викладених в позовній заяві. Щодо виявлених розбіжностей у вартості, що визначена оцінювачем, зазначено, що така розбіжність є технічною опискою, у зв`язку із чим позивачі звернулися до ТОВ «ТРИГЛА ЦЕНТР» з метою її виправлення. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 04.12.2024 року, внесеною до протоколу судового засідання, клопотання відповідачів про призначення у справі комплексної судової будівельно-технічної та товарознавчої експертизи залишено без розгляду за клопотанням представника відповідачів Іщенко Г.М. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 04 грудня 2024 року закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивачів [PERSON] підтримав подану позовну заяву та просив її задовольнити. Представник відповідачів заперечив щодо задоволення позову, вказуючи на необґрунтованість та недоведеність належними доказами, вказаних у позові обставин. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення даних правовідносин, суд приходить до наступного висновку. Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що двокімнатна квартира [ADDRESS] належить на праві власності позивачам: 2/5 частки квартири належить [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про право власності та Свідоцтвом про право на спадщину за законом; 1/5 частки квартири належить [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про право власності; 1/5 частки квартири належить [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про право власності; 1/5 частки квартири належить [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про право власності. 27.04.2024 року в будинку [ADDRESS] в квартирі [ADDRESS] з вини мешканців квартири [ADDRESS] в будинку 4/56 сталося залиття квартири в результаті обриву різьбового з`єднання трубопроводу холодного водопостачання на кухні квартири [ADDRESS] . Вказана обставина підтверджується актом про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) від 22 травня 2024 року, складеного комісією у складі головного інженера виконавця послуг Демченка С.О. - Голови комісії, майстра технічної дільниці - Бенчук О.О., майстра ремонтної дільниці - Бурса К.Д. , слюсаря - сантехніка - Фаленюк Ю.О . В акті зазначено, що було залито коридор площею 7,4 кв. м., стіни - обої прості - виявлено руді плями по свій товщині, підлога - паркет - вздуття та відставання по всій площі. Кімната - 11.7 кв. м. стіни - обої прості - виявлено руді плями по свій площині, підлога - паркет - вздуття та відставання по всій площі. Кімната - 19.1 кв. м. стіни - обої - виявлено руді плями по свій площі 14,2 кв.м. В квартирі [ADDRESS] відсутнє світло в туалеті, на кухні, не працюють розетки в кімнаті 11,7 кв.м. та на кухні, пошкодження внутрішньо-квартирної розводки. Вказаний акт був затверджений начальником ЖЕД № 6 КП «ККОЖФ Святошинського району м. Києва» Фещін Я.В. Згідно звіту про незалежну оцінку майнового збитку (майнової шкоди) внаслідок залиття квартири [ADDRESS] складеного в ТОВ «Тригла - Центр» 06 червня 2024 року була встановлена ринкова вартість майнового збитку (майнової шкоди) завданої власникам квартири [ADDRESS] та становить 112 385,00 грн. У ході розгляду справи відповідачі намагалися врегулювати спір шляхом укладення мирової угоди, вказуючи, що погоджуються відшкодувати позивачам реальні збитки завдані залиттям з урахуванням стану належної їм квартири до залиття. З наведеного суд робить висновок, що фактично відповідачі то оспорюють сам факт затоплення, то ні - намагаючись вирішити спір шляхом укладення мирової угоди (узгодити розмір матеріального збитку), а у подальшому зосереджуються на запереченні щодо розміру завданих збитків. Суд, розглядаючи заперечення відповідачів щодо акту виходить з того, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 12, частина друга статті 13 ЦПК України). Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд вважає, що у вказаному акті зазначені всі обов`язкові реквізити, а саме: дата та місце складання; члени комісії, що складають акт; місце, де трапилося залиття; подія, що трапилася; наслідки залиття, а також причини залиття, отже даний акт відповідає вимогам Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76, і є належним та допустимим доказом. Та обставина, що відповідачі не підписали даний акт, не свідчить про недостовірність вказаного акта комісії, адже відповідачі жодними належними та допустимими доказами не спростували факт залиття квартири позивачів внаслідок обриву різьбового з`єднання трубопроводу холодного водопостачання на кухні квартири [ADDRESS] . У постанові Верховного Суду від 12 листопада 2018 у справі №753/20314/15 зазначено, що не підписання акта відповідачем не впливає на його правильність, оскільки зворотнього останній не довів. Відтак, якщо власник квартири, у якій сталася аварійна ситуація, що спричинила залиття, не підписав письмовий акт обстеження, це не призведе до втрати таким документом юридичної сили, а отже й доказового значення для справи. Тому аргумент відповідачів про те, що позивачі не довели, що затоплення належного їм приміщення відбулось сталося саме з вини відповідачів і акт не підтверджує вину відповідачів, оскільки складений без їх участі, судом відхиляється. Незважаючи на заперечення відповідачів проти позову, ними не було надано жодних доказів, які б спростували факт відповідальності за заподіяння шкоди позивачам внаслідок залиття квартири. Будь-які докази на спростування зазначених у цьому Акті відомостей відповідачами не надано, хоча це є їхнім процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди. Також суд зауважує, що посилаючись на недоведеність позивачами причини затоплення та вини відповідачів, водночас відповідачі не спростовували своєї вини у залитті квартири позивачів, не зазначали, хто, на їх думку, є заподіювачем шкоди. При цьому, клопотання відповідачів про призначення у справі комплексної судової будівельно-технічної та товарознавчої експертизи було залишено без розгляду за клопотанням представника відповідачів Іщенко Г.М . Отже, суд вважає, що залиття сталося з вини відповідачів. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України). Суд, оцінивши докази (акт, звіт про незалежну оцінку майнового збитку (майнової шкоди), які подані позивачами у їх сукупності, виснував, щодо вони є достатніми для висновку про наявність обставин справи, які входять до предмета доказування, зокрема, щодо факту залиття квартири позивачів, причини та наслідків. Суд, враховуючи принцип змагальності, виходить з відсутності будь-яких доказів з боку відповідачів, які б підтверджували іншу версію подій щодо обставин залиття. Отже, з огляду на викладене суд вважає безпідставними посилання відповідачів на невідповідність складеного акту про залиття вимогам нормативних актів щодо його змісту, оскільки інформація зазначена в цьому акті фактично підтверджується сукупністю інших доказів у справі. Верховний Суд у постанові від 27 березня 2019 року у справі №643/19078/15 вказав на те, що відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Тобто, відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити завдавач шкоди, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При цьому, позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги. Під час судового розгляду відповідачі не спростували належними та допустимими доказами відсутність своєї вини у залитті квартири позивачів, не надали інших доказів щодо розміру спричиненої позивачам шкоди, хоча це є їхнім процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди. Суд, оцінивши докази у справі, також дійшов висновку, що позивачі повністю підтвердили розмір матеріальної шкоди, посилаючись на Звіт про незалежну оцінку майнового збитку (майнової шкоди) внаслідок залиття квартири [ADDRESS] , що належить позивачам від 06.06.2024 року. Відповідно до цього Звіту ринкова вартість майнового збитку, завданого залиттям двокімнатної квартири, загальною площею 51,7 кв.м., житловою 30,8 кв.м., що знаходиться на 3 поверсі будинку [ADDRESS] становить 112 385,00 грн., що є вартістю відновлювального ремонту квартири. Таки висновок є належним, достатній та допустимий доказом. Відповідачами не надано суду жодних переконливих доказів, які б спростовували висновки оцінювача ТОВ «ТРИГЛА - ЦЕНТР» Т. Куць, не обґрунтували свої заперечення щодо розміру збитків. Адвокатом відповідачів замовлялась рецензія на цей Звіт. Дослідивши зміст наведеної рецензії та надавши їй оцінку в сукупності з іншими наявними в матеріалах справи доказами, суд дійшов висновку, що указана рецензія не може бути визнана достатнім доказом для висновку про недоведеність вимог позивачів та розміру завданого з вини відповідачів матеріального збитку внаслідок залиття належної їм квартири, вказані в ньому невідповідності є технічними помилками, які були усунені оцінювачем за звернення замовника. Згідно з частиною четвертою статті 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. У випадках самостійного проведення оцінки майна органом державної влади або органом місцевого самоврядування складається акт оцінки майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до статті 12 цього Закону. Договір на проведення оцінки майна укладається в письмовій формі та може бути двостороннім або багатостороннім. Під час укладання багатостороннього договору крім замовника оцінки стороною договору може виступати особа-платник, якщо оплату послуг суб`єкта оціночної діяльності здійснює інша особа, а не замовник. У цьому випадку на платника як сторону договору поширюються обмеження, зазначені в статті 8 цього Закону. Замовниками оцінки майна можуть бути особи, яким зазначене майно належить на законних підставах або у яких майно перебуває на законних підставах, а також ті, які замовляють оцінку майна за дорученням зазначених осіб. Замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення його оцінки (ст. 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»). Звіт про оцінку майна є документом складеним, зокрема, в електронному вигляді з дотриманням законодавства про електронні довірчі послуги, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності (ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»). Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб`єкта оціночної діяльності. Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до цієї статті мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна). Висновки рецензії не є такими, які мають сталий/незмінний характер, на рецензування подавалась стороною відповідача копія звіту про оцінку, рецензія може бути переглянута у разі виявлення розбіжностей між оригінальним примірником звіту та завіреною копією, яка надійшла на рецензування. Частиною третьою статті 386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини (частина друга статті 1166 ЦК України). Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідачів покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір. Позивачі довели, і це не спростовано відповідачами, що залиття належної позивачам квартири відбулось з квартири відповідачів, яка розташовано поверхом вище, в результаті чого позивачам спричинено матеріальну шкоду. При цьому сам факт залиття квартири позивачів відповідачами не спростовано та під час розгляду справи відповідачі ініціювали питання щодо мирного врегулювання спору шляхом відшкодуванню позивачам реально понесених ними збитків внаслідок залиття квартири. Однак сторони не узгодили такий розмір. Оскільки позивачами доведено наявність шкоди спричиненої їм залиттям квартири, а відповідачами не доведено, що шкоду завдано не з їхньої вини, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачів 112 385,00 грн. у відшкодування завданої шкоди, розмір якої визначено Звітом ринкової вартості майнового збитку, проведеної на замовлення позивачів, який виготовлено з метою подання позову до суду. Заперечення відповідачів щодо досудового врегулювання спору суд відхиляє, оскільки такі заходи не є обов`язковими згідно із законом. Заперечуючи проти визначеної вартості матеріального збитку, представник відповідачів вказала, що безпідставно до суми збитку включено ПДВ. Оскільки під час розгляду справи судом встановлено, що відновлювальний ремонт у квартирі позивачами не проведено, а у випадку непроведення фактичного ремонту у квартирі або проведення його особою, яка не є платником цього податку, то ПДВ не сплачується, тому розмір суми матеріального збитку слід зменшити на суму ПДВ. Особи, які порушили права і законні інтереси інших осіб, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення претензії чи позову (частина друга статті 16 ЦПК України). Таким чином, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, беручи до уваги вищенаведені обставини та те, що позивачі зазнали матеріальної шкоди внаслідок залиття квартири саме внаслідок неправомірних дій відповідачів, враховуючи, що вартість ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень, які утворились унаслідок залиття квартири підтверджена Звітом про незалежну оцінку майнового збитку, суд вбачає необхідним стягнути вказані грошові кошти з відповідачів на користь позивачів за вирахуванням суми ПДВ, що складає 20% та становить 18 730,80 грн., відтак стягненню з відповідачі підлягає розмір матеріального збитку у сумі 93 654,00 грн. Щодо розподілу судових витрат. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (частина восьма статті 141 ЦПК України). Відповідно до частини першої, пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору (частина дев`ята статті 141 ЦПК України) Позивачами понесені наступні витрати: судовий збір у загальному розмірі 1 1223,85 грн., який покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (83.33%) та складає 1 019,83 грн., а також витрати за складення висновку про вартість майнового збитку у розмірі 10 000,00 грн. Спір виник внаслідок неправильних дій відповідачів, суд визнав обґрунтованим розмір збитків, визначений у цьому висновку, тому судові витрати, пов`язані з його оплатою покладаються на відповідачів.

Outcome: partial