Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-21 00:00:00

І. Описова частина. 1.1.Зміст вимог та заперечень учасників справи. [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] , з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить: 1) Поділити майно, що є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] , шляхом визнання за [PERSON] , права власності на: - 1/2 частку квартири загальною площею - 58,6 кв.м., за адресою: [ADDRESS] ; - 1/2 земельної ділянки цільового призначення: землі промислового транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення, площею 0,26 га, кадастровим номером земельної ділянки - 6125286900:01:001:2672, що розташована на території Підгородянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області. 2) Поділити транспортні засоби, які є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] , шляхом: - припинення частки [PERSON] у праві власності на 1/2 частину автомобіля MERCEDES BENZ SPRINTER 316 NGT, 2009 року випуску, об`єм двигуна 2143 см. куб., державний номерний знак [NUMBER] . Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію, що становить 1/2 частину вартості транспортного засобу, а саме в сумі 201 315,00 грн. (двісті одна тисяча триста п`ятнадцять грн. 00 коп.); - припинення частки [PERSON] у праві власності на 1/2 частину автомобіля RENAULT TRAFIC, 2012 року випуску, об`єм двигуна 1995 см. куб., державний реєстраційний номер [NUMBER] . Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію, що становить 1/2 частину вартості транспортного засобу, а саме в сумі 171 925,00 грн. (сто сімдесят одна тисяча дев`ятсот двадцять п`ять грн. 00 коп.); - припинення частки [PERSON] у праві власності на 1/2 частину автомобіля MERCEDES BENZ SPRINTER 316 NGT, 2012 року випуску, об`єм двигуна 2143 см. куб., державний номерний знак [NUMBER] . Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію, що становить 1/2 частину вартості транспортного засобу, а саме в сумі 257 635,00 грн. (двісті п`ятдесят сім тисяч шістсот тридцять п`ять грн. 00 коп.); 3) Визнати майнові права [PERSON] в повному обсязі на об`єкт незавершеного будівництва житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , який не здано в експлуатацію. Визнати [PERSON] забудовником добудованого під час шлюбу, але не введеного в експлуатацію об`єкта незавершеного будівництва - житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Визнати за [PERSON] право на завершення будівництва та здачу об`єкта в експлуатацію та отримання правовстановлюючих документів на будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 4) Визнати земельну ділянку площею 750,0 кв.м. з земель житлової і громадської забудови (для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд), яка має кадастровий номер 6125286900020012217, та розташована на території с. Підгороднє Тернопільського району Тернопільської області особистою приватною власністю [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що квартира за адресою: [ADDRESS] , земельна ділянка площею 0,26 га, кадастровим номером земельної ділянки - 6125286900:01:001:2672 та транспортні засоби MERCEDES BENZ SPRINTER 316 NGT, 2009 року випуску, RENAULT TRAFIC, 2012 року випуску, MERCEDES BENZ SPRINTER 316 NGT, 2012 року випуску набуті за час шлюбу із відповідачем та є спільною сумісною власністю подружжя. Об`єкт незавершеного будівництва житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , який не здано в експлуатацію та земельна ділянка площею 750,0 кв.м. кадастровий номер 6125286900020012217 хоч і набуті за час шлюбу та право власності зареєстровано за відповідачем, придбані за її особисті кошти на є її особистою власністю. Щодо зустрічного позову [PERSON] заперечила, та зазначила, що спірні автомобілі MERSEDES BENZ SPRINTER, 2005 р.в. та MERSEDES BENZ SPRINTER 316 CDI, 2011 року випуску були відчужені за згодою колишнього чоловіка один із них спільній дочці, а інший за довіреністю. [PERSON] звернувся в суд із зустрічним позовом до [PERSON] , просить, з урахуванням заяви про відмову від позову в частині позовних вимог, стягнути грошову компенсацію половини вартості автомобіля MERSEDES BENZ SPRINTER, 2005 р.в., кузов [NUMBER] , об`єм двигуна 2686 см.куб, д.н.з [NUMBER] , дата реєстрації 17.02.2009 року - в розмірі 216 700 ( двісті шістнадцять тисяч сімсот ) гривень, автомобіля MERSEDES BENZ SPRINTER 316 CDI, 2011 року випуску, об`єм двигуна 2143 см.куб, кузов [NUMBER] , д.н.з [NUMBER] - в розмірі 323 275 ( триста двадцять три тисячі двісті сімдесят п`ять ) гривень. Позов мотивовано тим, що вказані автомобілі набуті за час шлюбу із [PERSON] , є спільною сумісною власністю подружжя та відчужені колишньою дружиною без його згоди. Крім того, заперечив позов [PERSON] в частині стягнення вартості автомобілів MERCEDES BENZ SPRINTER 316 NGT, 2009 року випуску, RENAULT TRAFIC, 2012 року випуску, MERCEDES BENZ SPRINTER 316 NGT, оскільки вказані транспортні засоби були відчужені і кошти використані в інтересах сім`ї, а саме виховання спільного сина, а також на благодійну допомогу. Також заперечив, що житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка під ним є особистою власністю колишньої дружини, оскільки вони його будували за час шлюбу за спільні кошти. Не заперечив проти задоволення позову в частині визнання права власності на - 1/2 частку квартири за адресою: [ADDRESS] та 1/2 земельної ділянки площею 0,26 га, кадастровим номером земельної ділянки - 6125286900:01:001:2672. 1.2 Рух справи в суді. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06.10.2023 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду із занесенням до протоколу судового засідання від 05.02.2024 прийнято заяву позивача про уточнення позовних вимог, та ухвалою суду прийнято до спільного розгляду зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. Ухвалою суду від 12.02.2024 року вжито заходів забезпечення позову. Ухвалою суду від 04.03.2024 року призначено у справі судову будівельно-технічну експертизу, провадження по справі зупинено. Поновлено провадження ухвалою від 10.09.2024 у зв`язку із надходженням висновку експерта. Ухвалою суду із занесенням до протоколу судового засідання від 19.09.2024 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. ІІ. Мотивувальна частина. 2.1. Досліджені докази та фактичні обставини встановлені судом. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 12.07.1995, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.08.2023 у справі №607/9518/23. В цьому шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] . За час шлюбу сторони набули у власність таке майно: Рухоме майно. 1) земельна ділянка із земель житлової та громадської забудови (для будівництва і обслуговування житлового будинку, будівель і споруд) кадастровий номер 6125286900020012217 яка розташована на території села Підгороднє Тернопільського району Тернопільської області загальною площею 750 кв.м та розміщений на ній незавершений будівництвом житловий будинок по [ADDRESS] загальною площею 260 кв.м. Вказане майно придбане на підставі договорів купівлі продажу від 04.02.2011, які посвідчені приватним нотаріусом міського нотаріального округу Денисюком І.Л. Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 28.08.2024 №226/227/24-22 ступінь будівельної готовності незавершеного будівництвом житлового будинку по [ADDRESS] станом на день огляду об`єкта дослідження становить 100,00%. Враховуючи нормативну базу, об`ємно-планувальне та конструктивне рішення житлового будинку, його технічний стан, рівень комфорту, площу будинку, поділ в натурі житлового будинку по [ADDRESS] на два об`єкти відповідно до часток позивача та відповідача, для окремого проживання з влаштуванням існуючого рівня комфорту, влаштуванням окремих входів є технічно можливим. Ринкова вартість житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] , визначена порівняльним підходом, станом на день дослідження становить: 4874740 грн. Ринкова вартість житлового будинку по [ADDRESS] , визначена порівняльним підходом, станом на день дослідження становить: 4422852 грн, земельної ділянки площею 7,5 сотих -638945,00грн. 2) Квартира [ADDRESS] , була придбана на підставі договору купівлі продажу посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Іваненко О.С. 29.10.2003. В подальшому квартира була перепланована, її загальна площа становить 58,9 кв.м. житлова 24.0 кв.м. (т.1 а.с. 167-173). Відповідно до висновку про вартість майна СОД ФОП [PERSON] станом на 24.11.2021 вартість квартири становить 822392 грн. 3) земельна ділянка цільового призначення: землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення, кадастровий номер 6125286900:01:001:2672, яка розташована на території Підгороднянської сільської ради загальною площею 0,26 га, яка придбана на підставі договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Кузьмович Н.В. 31.05.2016. Відповідно до висновку про вартість майна СОД ФОП [PERSON] станом на 24.11.2021 вартість квартири становить 811200 грн. Транспортні засоби. 4) автомобіль MERCEDES BENZ SPRINTER 316 NGT, 2009 року випуску, об`єм двигуна 2143 см. куб., державний номерний знак [NUMBER] зареєстрований за [PERSON] 29.05.2020. Відповідно до висновку експерта [PERSON] від 03.12.2021 №395/21 середня вартість транспортного засобу на день проведення експертизи становить 402630 грн. Відповідно до висновку експерта [PERSON] від 26.11.2024 №7869 середня ринкова вартість автомобіля на дату оцінки 26.11.2024 становить 604763 грн (т.2 а.с. 218-233). 5) автомобіль RENAULT TRAFIC, 2012 року випуску, об`єм двигуна 1995 см. куб., державний реєстраційний номер [NUMBER] ., зареєстрований за [PERSON] 31.05.2019. Автомобіль на підставі договору купівлі-продажу від 27.01.2023 був проданий [PERSON] (т.1. а.с. 160-161). Відповідно до висновку експерта Мазура М.С. від 03.12.2021 №393/21 середня вартість транспортного засобу на день проведення експертизи становить 343850 грн. Відповідно до висновку експерта [PERSON] від 26.11.2024 №7870 середня ринкова вартість автомобіля на дату оцінки 26.11.2024 становить 473469 грн (т.2 а.с. 244-249). 6) автомобіль MERCEDES BENZ SPRINTER 316 NGT, 2012 року випуску, об`єм двигуна 2143 см. куб., державний номерний знак [NUMBER] зареєстрований за [PERSON] 19.06.2019. Відповідно до висновку експерта Мазура М.С. від 03.12.2021 №394/21 середня вартість транспортного засобу на день проведення експертизи становить 515270 грн. Відповідно до висновку експерта [PERSON] від 27.02.2024 №18/24 ринкова вартість автомобіля на час проведення експертизи при зовнішньому обстеженні приймається рівною 320370 грн (т.1 а.с. 41-58,184-190). Відповідно до висновку експерта [PERSON] від 26.11.2024 №7868 середня ринкова вартість автомобіля на дату оцінки 26.11.2024 становить 729884 грн (т.2 а.с. 202-217). 7) автомобіль MERSEDES BENZ SPRINTER, 2005 р.в., кузов [NUMBER] , об`єм двигуна 2686 см.куб, д.н.з [NUMBER] , дата реєстрації за [PERSON] 13.03.2012. Відповідно до висновку експерта [PERSON] від 09.01.2024 №1/24 середня вартість транспортного засобу на 26 серпня 2023 року становить 433400 грн (т.1 а.с. 177-179). Відповідно до висновку експерта [PERSON] від 26.11.2024 №7871 середня ринкова вартість автомобіля на дату оцінки 26.11.2024 становить 474218 грн (т.2 а.с. 250-265). 8) автомобіль MERSEDES BENZ SPRINTER 316 CDI, 2011 року випуску, об`єм двигуна 2143 см.куб, кузов [NUMBER] , д.н.з [NUMBER] , зареєстрований за [PERSON] 19.12.2018 (т.1 а.с.73-76). Автомобіль 05.02.2022 був перереєстрований на [PERSON] на підставі договору дарування від 05.02.2022. [PERSON] звертався до органів поліції з приводу того, що [PERSON] без його відома переписує автомобіль (т.1 а.с. 139, 8, т.2. а.с. 10,11, 32-35). Відповідно до висновку експерта Мазура М.С. від 09.01.2024 №2/24 середня вартість транспортного засобу на 19 січня 2023 року становить 646550 грн (т.1 а.с. 180-182). Відповідно до висновку експерта [PERSON] від 26.11.2024 №7872 середня ринкова вартість автомобіля на дату оцінки 26.11.2024 становить 660868 грн (т.2 а.с. 266-278). В матеріалах справи наявна інформація про придбання [PERSON] 16.03.2002 автомобіля MERSEDES BENZ 100, 1989 р.в. (т.1. а.с. 11,12), разом з тим сторони вимог про поділ вказаного майна не заявляли, його вартість не надали. 2.2. Застосовані норми права, та мотиви, з яких виходить суд при їх застосуванні. Положеннями статті 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17-ц, провадження № 14-325цс18. Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до частини першої статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Аналогічні положення містяться у частині другій статті 372 ЦК України. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частина третя статті 368 ЦК України) відповідно до частин другої, третьої статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частина перша статті 61 ЦК України). Тлумачення статті 61 СК України свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті. Верховний Суд в постановах від 27.01.2020 року по справі № 442/8047/16-ц та від 29.01.2021 року по справі № 161/14048/19 зробив правовий висновок, що якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя. Велика Палата Верховного Суду виснувала, що, вирішуючи спір про поділ майна подружжя, необхідно установити обсяг спільно нажитого майна, з`ясувати час та джерела його придбання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року № 554/8023/15-ц). Обсяг майна, яке подружжя просить поділити, повинен охоплювати усе спільно набуте ними у шлюбі майно з метою найбільш ефективного вирішення спору про його поділ у межах одного провадження. Указане відповідатиме принципу процесуальної економії, згідно з яким штучне подвоєння судового процесу є неприпустимим, бо вирішення справи в суді має усунути необхідність у новому зверненні до суду для вжиття додаткових засобів захисту (див. пункт 24 постанови Великої Палати Верховного Суду від 8 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20, № у ЄДРСР 105325146). За загальними правилами доказування, визначеними статтями\~12,\~81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами першою-третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Сторони на власний розсуд розпоряджаються своїми правами, а тому несуть ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ними процесуальних дій. Статтею 89 ЦПК України\~передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 2.2.1 Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] про визнання особистою власністю земельної ділянки кадастровий номер 6125286900020012217 та розміщеного на ній незавершеного будівництвом житлового будинку по [ADDRESS] суд виходить із такого. Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначає, що на підставі пункту 3 частини першої статті 57 СК України, який передбачає, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто, спірне майно вона придбала за особисті кошти, зокрема із коштів наданих братом. Разом з тим, як видно із змісту договорів купівлі-продажу від 04.02.2011, які посвідчені приватним нотаріусом міського нотаріального округу Денисюком І.Л., покупець [PERSON] свідчить, що на момент укладення цих договорів він перебуває в зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , і вказане майно набувається за її згодою у спільну сумісну власність подружжя, про що подано відповідні заяви, справжність підпису на яких засвідчено приватним нотаріусом Денисюк І.Л. 04.02.2011. Вказаний договір є дійсним, не оспорювався. (На вказану обставину також звертає Верховний Суд у своїй постанові від 20 травня 2020 року у справі №607/3081/17). Тобто, позивачка знала, чи повинна була знати, що придбане під час перебування у шлюбі майно буде спільною сумісною власністю. Однак, придбаваючи вказане майно не обумовила в договорі те, що майно є її особистою власністю, навпаки, право власності оформлено на чоловіка, нею надано згоду на придбання майна у спільну сумісну власність. Тому не можна вважати, що спірне майно є особистою приватною власністю позивачки. Будь-яких правочинів, зокрема, договору дарування коштів позивачці, що в розумінні вимог статті 57 СК України, що могло б свідчити про те, що ці кошти є її особистим майном, укладено не було. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що будинок та земельна ділянка придбані, зокрема, за кошти, одержані нею від брата. Позивачкою не доведено належними та допустимими доказами, що вона отримувала кошти від брата, отримані кошти використані за призначенням, тобто на придбання будинку та земельної ділянки. Крім того, сторони визнають, що на час купівлі земельної ділянки та незакінченого будівництвом житлового будинку, вони займалися підприємницькою діяльністю із перевезення пасажирів за кордон, та мали дохід. Надані на підтвердження доводів позивачки показання свідків не підтверджують факт особистої власності на житловий будинок та земельну ділянку, а навпаки, свідки показали, що сторони перебували в шлюбі, вели спільне господарство, бізнес, разом придбавали майно. Суд відхиляє твердження позивачки про існування звичаю оформляти майно на главу сім`ї. Так, звичай, що суперечить договору або актам цивільного законодавства, у цивільних відносинах не застосовується (частина друга статті 7 ЦК України). Тлумачення частини другої статті 7 ЦК України, з урахуванням принципу розумності, свідчить, що законодавець встановив обмеження у застосуванні звичаю, який суперечить договору або актам цивільного законодавства. Тобто, не допускається існування звичаю проти закону (contra legem). Укладення удаваного правочину не може бути кваліфіковане як усталене правило поведінки; яке не встановлене актами цивільного законодавства, оскільки має детальну правову регламентацію в нормах ЦК України (стаття 235 ЦК України). Подібні висновки викладені у постанові ВС від 04 серпня 2022 року у справі № 607/5148/20. Суд звертає увагу, що Верховний Суд у своїй постанові від 7 жовтня 2020 року у справі № 450/2286/16-ц (провадження № 61-2032св19) зробив висновок, що доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується на римській максимі «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Якщо особа, яка має право на оспорення документа (наприклад, свідоцтва про право на спадщину) чи юридичного факту (зокрема, правочину, договору, рішення органу юридичної особи), висловила безпосередньо або своєю поведінкою дала зрозуміти, що не буде реалізовувати своє право на оспорення, то така особа пов`язана своїм рішенням і не вправі його змінити згодом. Спроба особи згодом здійснити право на оспорення суперечитиме попередній поведінці такої особи і має призводити до припинення зазначеного права. Очевидно, що дії [PERSON] , яка спочатку визнає будинок та земельну ділянку спільною сумісною власністю подружжя, а згодом стверджує, це її особиста власність є суперечливою поведінкою. За таких обставин, враховуючи те, що позивачкою не спростовано презумпцію спільної сумісної власності сторін на незавершений будівництвом житловий будинок та земельну ділянку та не надано доказів, які б підтверджували купівлю вказаного майна за її особисті кошти, тому суд доходить переконання, що у задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити. 2.2.2. Вирішуючи яке майно нажите за час шлюбу та його вартості, суд виходить із такого. Судом встановлено, що за час шлюбу [PERSON] та [PERSON] було набуте таке майно: - земельна ділянка із земель житлової та громадської забудови (для будівництва і обслуговування житлового будинку, будівель і споруд) кадастровий номер 6125286900020012217 яка розташована на території села Підгороднє Тернопільського району Тернопільської області загальною площею 750 кв.м та розміщений на ній незавершений будівництвом житловий будинок по [ADDRESS] загальною площею 260 кв.м., ступінь готовності 100 % вартістю 4874740 грн; - квартира [ADDRESS] вартістю 822392 грн. - земельна ділянка цільового призначення: землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення, кадастровий номер 6125286900:01:001:2672, яка розташована на території Підгороднянської сільської ради загальною площею 0,26 га вартістю 811200 грн; - автомобіль MERCEDES BENZ SPRINTER 316 NGT, 2009 року випуску, об`єм двигуна 2143 см. куб., державний номерний знак [NUMBER] . Суд бере до уваги вартість транспортного засобу, яка визначена експерта [PERSON] від 26.11.2024 №7869 - 604763 грн, зважаючи на те, що така вартість визначена станом на листопад 2024 року, що ближче до часу ухвалення рішення; - автомобіль RENAULT TRAFIC, 2012 року випуску, об`єм двигуна 1995 см. куб., державний реєстраційний номер [NUMBER] . Суд бере до уваги вартість транспортного засобу, яка визначена експерта [PERSON] від 26.11.2024 - 473469 грн, зважаючи на те, що така вартість визначена станом на листопад 2024 року, що ближче до часу ухвалення рішення; - автомобіль MERCEDES BENZ SPRINTER 316 NGT, 2012 року випуску, об`єм двигуна 2143 см. куб., державний номерний знак [NUMBER] зареєстрований за [PERSON] 19.06.2019. Суд бере до уваги вартість визначену висновком експерта [PERSON] від 27.02.2024 №18/24 - 320370\~грн, зважаючи на те, що при визначенні вартості транспортного засобу експерт оглядав його, тоді як інші надані сторонами висновки є середньою ринковою вартістю транспортних засобів на ринку без огляду; - автомобіль MERSEDES BENZ SPRINTER, 2005 р.в., кузов [NUMBER] , об`єм двигуна 2686 см.куб, д.н.з [NUMBER] . Суд бере до уваги вартість транспортного засобу, яка визначена експерта [PERSON] від 26.11.2024 474218 грн, зважаючи на те, що така вартість визначена станом на листопад 2024 року, що ближче до часу ухвалення рішення; -\~автомобіль MERSEDES\~BENZ\~SPRINTER\~316\~CDI,\~2011\~року випуску,\~об`єм двигуна\~2143\~см.куб,\~кузов [NUMBER] ,\~д.н.з\~ [NUMBER] . Суд бере до уваги вартість транспортного засобу, яка визначена експерта [PERSON] від 26.11.2024 660868 грн, зважаючи на те, що така вартість визначена станом на листопад 2024 року, що ближче до часу ухвалення рішення. Вказане майно набуто сторонами за час шлюбу, сторонами не спростовано презумпцію спільності майна подружжя, а тому підлягає поділу. Я видно із матеріалів справи, [PERSON] без згоди дружини відчужив автомобілі MERCEDES BENZ SPRINTER 316 NGT, 2009 року випуску та RENAULT TRAFIC, 2012 року випуску, а [PERSON] відчужила автомобіль MERSEDES BENZ SPRINTER, 2005 р.в. та стверджує що відчужила також автомобіль MERSEDES BENZ SPRINTER 316 CDI, 2011 року випуску. За нормами частини четвертої статті 203\~ЦК України правочин має вчинятись у формі, встановленій законом. Отже, згода одного з подружжя на відчуження цінного спільного сумісного майна має бути надана у письмовій формі. Відповідно до частин першої, третьої статті 215\~ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Законодавством не встановлено недійсності правочину при відчуженні спільного сумісного майна подружжя без письмової згоди одного з подружжя, а тому при розгляді спорів про розподіл цінного спірного майна та визнання недійсними правочинів з відчуження такого без письмової згоди одного з подружжя, за умови наявності іншої згоди, суди мають виходити з права одного з подружжя на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім`ї майна. Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 08 квітня 2015 року № 6-7цс15. У випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно. Саме до такого висновку дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 03 жовтня 2018 року, справа № 127/7029/15-ц, відступивши від правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року у справі № 201/14044/16-ц, провадження № 61-189ск17. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Отже, вартість майна, що підлягає поділу, слід визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Указаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 16 січня 2023 року у справі № 754/3132/16-ц (провадження № 61-5956св22). Отже, вартість відчужених сторонами без згоди іншого із подружжя автомобілів слід врахувати при поділі майна. Не заслуговують на увагу доводи [PERSON] та [PERSON] , про те, що кошти від відчуження автомобілів були використані в інтересах сім`ї, оскільки таких доказів немає. Отже, загальна вартість майна нажитого за час шлюбу становить 9042020 грн (4874740 + 822392 + 811200 + 604763 + 473469 + 320370 + 474218 + 660868), розмір ідеальної частки кожного з подружжя - 4521010 грн (9042020 /2). 2.2.3. Визначаючи варіанти поділу майна, яке нажите за час шлюбу, суд виходить із такого. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України. Головним критерієм поділу майна як об`єкта права спільної сумісної власності є припинення правовідносин спільної сумісної власності між колишніми учасниками і припинення відносин спільної власності взагалі (частина третя статті 372 ЦК України); у разі поділу кожен учасник має право одержати в натурі ту частину спільного майна, яка відповідає його частці у спільному сумісному майні. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до положень частини першої статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (провадження № 14-182цс21) вказано, що «коли особа звернулася до суду за захистом її порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або інтересу, а суд позов задовольнив, виконання його рішення має настільки, наскільки це можливо, відновити стан позивача, який існував до порушення його права та інтересу, чи не допустити таке порушення. Судове рішення не має породжувати стан невизначеності у відносинах позивача з відповідачем і вимагати від них подальшого вчинення узгоджених дій для вичерпання конфлікту. Крім того, спосіб захисту права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (пункт 58)). Найбільш ефективне вирішення спору про поділ спільної сумісної власності подружжя досягається тоді, коли вимоги позивача охоплюють усе спільно набуте у шлюбі майно, зокрема й неподільне». Частиною другою статті 71 СК України передбачено, що неподільні речі присуджуються одному із подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному із подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема (але не виключно) на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України (частина четверта статті 71 СК України). Оскільки майно подружжя складається, як правило, з різних за призначенням та вартістю речей, розподіл здійснюється таким чином, щоб в остаточному підсумку кожен одержав у натурі таку кількість речей, вартість яких була б тотожна величині частки дружини та чоловіка. У випадку, коли такої натуральної точності досягти неможливо, виходом із ситуації є доплата одному з подружжя грошової компенсації. У постанові Верховного Суду від 14.02.2024 у справі № 752/18272/18 зроблено висновок, що при вирішенні спору про поділ майна суд може не погодитися із запропонованим варіантом поділу такого майна та провести його поділ в інший спосіб, враховуючи інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, обрання судом при вирішенні спору варіанта поділу майна подружжя при наявності вимоги про його поділ, відмінного від того, про який просив позивач, не може бути розцінене як вихід судом за межі позовних вимог, оскільки позовна вимога це поділ майна подружжя і вона є незмінною при будь-якому варіанті його поділу. Судом з`ясовано, що земельна ділянка кадастровий номер 6125286900020012217 загальною площею 750 кв.м та розміщений на ній незавершений будівництвом житловий будинок по [ADDRESS] загальною площею 260 кв.м., ступінь готовності 100 % згідно висновку експерта технічно може бути поділена в натурі на два об`єкти відповідно до часток позивача та відповідача по 1/2 для окремого проживання з влаштуванням існуючого рівня комфорту, влаштуванням окремих входів. Тому, суд вважає, що за можливе виділити сторонам вказане майно у спільну власність по ідеальній частці кожному, вартість частки кожного буде становити 2437470 грн (4874740/2). Також, зважаючи на їх приблизну рівну вартість, суд вважає, що [PERSON] слід виділити у власність квартиру [ADDRESS] вартістю 822392 грн, а [PERSON] - земельну ділянку цільового призначення: землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення, кадастровий номер 6125286900:01:001:2672, яка розташована на території Підгороднянської сільської ради загальною площею 0,26 га вартістю становить 811200 грн. Суд виходить із принципу процесуальної економії, зважаючи, що таким поділом вирішення спору буде найбільш ефективним, сторонам не потрібно буде вирішувати спір про поділ вказаного майна у разі виділенні їм ідеальних часток. При цьому, суд враховує, що земельна ділянка використовується саме [PERSON] для ведення підприємницької діяльності із перевезення, тоді як [PERSON] перебуває за кордоном. Крім того, зважаючи на фактичне користування транспортними засобами, відчуження їх частини сторонами, суд вважає, що [PERSON] за рахунок його частки у спільному майні подружжя слід виділити у власність транспортний засіб MERCEDES BENZ SPRINTER 316 NGT, 2012 року випуску вартістю 320370 грн, який він використовує, та врахувати вартість відчужених ним транспортних засобів без згоди іншого з подружжя - MERCEDES BENZ SPRINTER 316 NGT, 2009 року випуску, вартістю 604763 грн та автомобіль RENAULT TRAFIC, 2012 року випуску, вартістю 473469 грн. До частки [PERSON] слід включити вартість автомобіля MERSEDES BENZ SPRINTER, 2005 р.в., вартістю 474218\~грн та\~автомобіля MERSEDES BENZ SPRINTER 316 CDI, 2011 року випуску, вартістю 660868 грн. Підсумовуючи наведене, вартість частки [PERSON] , яка включає частку земельної ділянки кадастровий номер 6125286900020012217 та розміщений на ній незавершений будівництвом житловий будинок по [ADDRESS] вартістю 2437370 грн, земельну ділянку кадастровий номер 6125286900:01:001:2672 вартістю 811200 грн, автомобіль MERCEDES BENZ SPRINTER 316 NGT, 2009 року випуску вартістю 604763 грн, автомобіль RENAULT TRAFIC, 2012 року випуску, вартістю 473469 грн, автомобіль MERCEDES BENZ SPRINTER 316 NGT, 2012 року випуску, вартістю 320370 грн становить 4647172 грн (2437370+811200+604763+473469+320370). Вартість частки [PERSON] , яка включає частку земельної ділянки кадастровий номер 6125286900020012217 та розміщений на ній незавершений будівництвом житловий будинок по [ADDRESS] вартістю 2437370 грн, квартира [ADDRESS] вартістю 822392 грн, автомобіль MERSEDES BENZ SPRINTER, 2005 р.в. вартістю 474218\~грн,\~ автомобіль\~MERSEDES\~BENZ\~SPRINTER\~316\~CDI,\~2011\~року випуску,\~вартістю 660868 грн, становить 4394848 грн (2437370+822392+474218+660868). Отже, частка [PERSON] перевищує вартість ідеальної частки у майні подружжя на 126162 грн (4647172-4521010), а частка [PERSON] є меншою на вказану суму. Тому,\~суд доходить\~висновку,\~що з [PERSON] слід стягнути в користь [PERSON] 126162 грн компенсації частки у спільному майні подружжя.

Outcome: partial