Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-28 00:00:00

Позивач [PERSON] через свого представника-адвоката Бреуса С.М. звернувся до суду з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] , та стягнення аліментів на утримання сина. Вимоги позову мотивовані тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 30.06.2022. Від шлюбу мають спільного сина - [PERSON] , який наразі проживає разом з позивачем та його батьками. Відповідач не проявляє батьківської турботи, матеріально не допомогає, аліменти не сплачує та понад 5 років не спілкується з дитиною, не бере участі у духовному та фізичному його вихованні. Оскільки відповідачка самоусунулась від виконання батьківських обов`язків, позивач вимушений звернутись до суду з вказаним пощовом. 16 серпня 2024 року ухвалою Деснянського районного суду м. Києва відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. 14 листопада 2024 року ухвалою Деснянського районного суду м. Києва шляхом внесення до протоколу судового засідання закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. Відповідач не скористалась правом надання відзиву. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Бреус С.М. підтримав вимоги позову в повному обсязі, просив їх задовольнити, при цьому зазначив, що як стало відомо з висновку Служби у справах дітей та сім`ї, матір дитини Шевченківським судом також позбавлено батьківських прав щодо іншої дитини. Від позивача надійшли письмові пояснення, в яких підтримує позовні вимоги у повному обсязі, додатково зазначає, що тривалий час дитина проживає з ним і перебуває на повному його утриманні. Відповідач хоча й самоусунулася від виконання своїх батьківських обовязків, проте він мав можливість самостійно опікуватися дитиною. З серпня 2024 року внаслідок мобілізації перебуває на військовій службі у в/ч [NUMBER] і ця інформація була відома матері дитини, відповідачу. Після цього, незважаючи на те, що дитина залишилася без його прямого піклування - відповідач не вчинила жодних дій щодо піклування дитини. Станом на зараз дитина проживає у його матері [PERSON] . Бездіяльність відповідача у вихованні та піклуванні за дитиною в умовах, коли їй відомо, що батько перебуває у лавах Збройних Сил України - є дійсно неналежним виконанням нею батьківських обов`язків. Проте після мобілізації - дитина фактично опинилася без батьківсмького піклування, а тому був змушений звертатися до суду щодо позбавлення матері батьківських прав. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином, за останнім зареєстрованим місцем проживання останньої. Представник третьої особи - Служби у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, в ході розгляду заяви від представника Служби у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації надійшла заява про здійснення розгляду справи у відсутності їх представника та ухвалити рішення в інтересах дитини. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] - бабуся дитини надала пояснення та підтвердила, що відповідач, як мама, не присутня в житті дитини, не спілкується з сином, не надає матеріальної допомоги на його утримання, при цьому хлопчик проживає разом з батьком, позивачем, та бабусею і дідусем, котрі піклуються про нього та забезпечують всім необхідним. Матері дитини відомо, що батько переьуває у лавах ЗСУ, що також не змінило відношення до сина, враховуючи той факт, що дитина залишилася з бабусею і дідусем. В судовому засіданні, в присутності психолога [PERSON] була почута дитина - неповнолітній син [PERSON] , який зазначив, що проживає разом з батьком, бабусею та дідусем тривалий час, батько перебуває на військовій службі, при цьому тривалий час мати з ним не спілкується, не телефонує, не проявляє жодних ознак материнської любові. Зазначив, що його влаштовує той уклад життя, який він має зараз поряд з батьком, бабусею і дідусем і він хоче аби все так і залишилось. Оскільки відповідач не з`явилась в судове засідання, про розгляд справи повідомлялась належним чином, не подала до суду відзив, а також те, що сторона позивача не заперечувала щодо розгляду справи в порядку заочного провадження, суд вважає можливим розглянути спір відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи та обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 30 червня 2022 року по справі № 754/1852/22. Від шлюбу сторони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтва про народження від 27.08.2010. Встановлено, що дитина проживає та зареєстрований разом з позивачем та його батьками в квартирі [ADDRESS] . При цьому, під час перебування позивача на військовій службі, його батьки несуть піклуються про хлопчика та займаються його вихованням. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов"язків по вихованню дитини. Згідно з ч.2 п. 16 Пленуму Верховного суду України „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" № 3 від 30.03.2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. З наявних в матеріалах справи доказів вбачається та не спростовано під час судового розгляду, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток свого сина, не забезпечує дитину матеріально, не спілкуються та не цікавиться його життям. Згідно з довідкою, виданою 02.01.2025 Військовою частиною [NUMBER] солдат [PERSON] перебуває на військовій службі за мобілізацією у військовій частині [NUMBER] у [ADDRESS] . На виконання адвокатського запиту від 13.08.2024, адміністрацією КНП «ЦПМСД № 1» Оболонського району надано інформацію про те, що дитина [PERSON] , [INFO] , спостерігається лікарями філії № 1 КНП «ЦПМСД № 1» Оболонського району, декларація укладена 21.02.2022 батьком дитини з лікарем-педіатром [PERSON] , зі слів котрої на амбулаторному прийомі дитина останні три роки у супроводі лише батька. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім"ю України» від 12.06.1998 № 16, складання письмових висновків органів опіки і піклування та їхню участь у судових засіданнях покладено на відділи й управління освіти районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій і виконавчих комітетів міських чи районних у містах рад. Відповідно до висновку Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, на яку покладені повноваження органу опіки та піклування, від 29.10.2024 № 10413-3770 вихованням дитини займається батько [PERSON] . З липня 2019 року мати зі своєю сімєю не проживає, вихованням сина не займається, його життям не цікавиться. Зареєстрована дитина разом з батьком і його батьками, займає окрему кімнату разом з батьком, забезпечений усім необхідним для повноцінного розвитку. Під час обстеження умов проживання [PERSON] повідомив, що з мамою не бачився більше 4 років і більше двох років взагалі не спілкувався. Мати дитини свідомо нехтує своїми обов`язками, ухиляється від виховання та навчання сина, не проявляє щодо нього батьківської турботи, не цікавиться його життям та здоров`ям, не утримує матеріально. Постановою Десенського районного суду м. Києва від 01.09.2020 (справа № 754/10694/20 [PERSON] було визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП. У відповідності до постанови, 12.08.2020 по спецлінії "102" надійшло повідомлення про те, що відбувається розбещення дитини. На місце події було викликано бригаду швидкрї медичної допомоги та після приїзду медичних працівників у матері було вилучено дитину. Згідно з Актом обстеження умов проживання вбачається, що умови проживання незадовільні, на момент відвівдування комісією Служби у справах дітей у квартирі брудно, повна антисанітарія. В подальшому, мати дитини звернулась до Служби про влаштування малолітньої дитини, 2016 року народження, до дитячого закладу. На даний час у провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває справа № 761/6135/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав щодо іншої дитини (доньки). З метою надання висновку до суду, дане питання було двічі винесено на розгляд комісіі з питань захисту прав дитини. На засіданні була присутня мати, яка повідомила, що ніхто не знає як все було насправді, однак виправдовуватись не буде. Оболонська районна в місті Києві державна адміністрація, на яку покладені повноваження органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні не встановлено будь-яких обставин, які перешкоджають відповідачу виконувати обов`язки по вихованню дитину. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку про задоволення вимоги позову про позбавлення відповідача батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] , [INFO] . Щодо стягнення аліментів, суд зазначає наступне. У відповідності до ч.ч. 2-3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до вимог ч.1 ст. 3 Конвеції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовились про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. За нормою ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З урахуванням вказаного, враховуючи найкращі інтереси дитини та його потреби, суд приходить до висновку про стягнення з відповідачки на користь позивача аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 серпня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття. При цьому, суд зазначає, що позивач не позбавлений права звернення до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину в разі зміни матеріального стану відповідача, а відповідач, в разі наявності підстав, має право звернулись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує на підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України, а саме суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору в розмірі 1 211,20 грн., сплаченого останнім за подання до суду позовної заяви про позбавлення батьківських прав. Зокрема, з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 1 211,20 грн. у частині позовних вимог про стягнення аліментів, від сплати якого позивача було звільнено відповідно положень п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved