Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-20 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» (далі - ТОВ «ФК «Прайм Альянс») звернувся до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій просив стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором №2004901740 від 26.07.2013 року, що становить 55242,05 грн, яка складається з заборгованості за кредитом в межах 3-х річного терміну з 27.03.2017 року по 26.07.2018 року - 43219,07 грн, з яких основна сума кредиту (тіло) - 37938,55 грн. та проценти за користування кредитом - 5280,52 грн. (відповідно до Графіку платежів), а також урахування індексу інфляції та 3% річних у відповідності до ст. 625 ЦК України за період з 29.01.2019 року по 23.02.2022 року у розмірі 12022,98 грн.; стягнути з відповідача сплачені судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 3028,00 грн. та витрати на професійну правничу, допомогу у розмірі - 9084,00 грн. на користь позивача. Позовні вимоги обґрунтував тим, що 26.07.2013 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк») та [PERSON] укладено кредитний договір №2004901740, у відповідності до якого остання отримала кошти у розмірі 100000,00 грн. із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами у розмірі 18,00% річних. Відповідно до п. 1.4.1. Кредитного договору Позичальник зобов`язаний повністю повернути Банку суму отриманого кредиту та виконати всі інші зобов`язання, встановлені Кредитним договором не пізніше 26.07.2018 року. Відповідно до умов кредитного договору сторони встановили як строк дії договору так і строки виконання зобов`язань зі щомісячним погашенням заборгованості відповідно до графіку, що є додатком до Договору. У зв`язку з чим, станом на 13.06.2016 року за кредитним договором виникла, заборгованість у розмірі 100037,11 грн., яка складалась з загальної суми заборгованості за основною заборгованістю за кредитом (тіло) згідно умов договору - 73330,63 грн., загальна сума заборгованості за основною заборгованістю за нарахованими доходами (%) згідно умов договору - 26706,48 грн. 13.06.2016 року між ПАТ «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (далі - ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія») було укладено Договір факторингу №13/06/16 від 13.06.2016 року, відповідно до якого ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло право нового кредитора до відповідача [PERSON] за кредитним договором. У подальшому, 29.01.2019 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» ТОВ «ФК «Прайм Альянс» було укладено Договір факторингу №29/01/19-2, відповідно до якого ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло право нового кредитора до відповідача [PERSON] за кредитним договором та до ТОВ «ФК «Прайм Альянс перейшло право вимоги за кредитним договором до відповідача. Відповідно до п. 12 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання, поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, визначений ст. 257 ЦК України, продовжується також на строк дії в Україні воєнного, надзвичайного стану відповідно до пункту 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» цього Кодексу, враховуючи зміни, внесені Законом України від 15.03.2022 року №2120-IX. Отже, сума заборгованості за графіком платежів в межах 3-х річного терміну за період з 27.03.2017 року по 26.07.2018 року складає 43219,07 грн., з яких основна сума кредиту (тіло) - 37938,55 грн. та проценти за користування кредитом - 5280,52 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статі 625 цього кодексу. У відповідно до ст. 625 ЦК України відповідач зобов`язаний сплатити суму боргу із урахуванням 3% річних за кредитним договором, що становить за період з 29.01.2019 року по 23.02.2022 року - 3496,00 грн., сума боргу з урахуванням індексу інфляції , що становить за січень 2019 року - по лютий 2022 року - 8526,98 грн., всього12022,98 грн. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 09.09.2024 року за позовною заявою ТОВ «ФК «Прайм Альянс» відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. 02.10.2024 року до суду надійшов відзив відповідача, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог та застосувати до позовних вимог строк позовної давності. В обґрунтування своїх заперечень проти позову відповідач зазначила, що 29.03.2024 року Шевченківський районний суд м. Києва ухвалив рішення у цивільній справі за позовом [PERSON] до ТОВ «ФК «ПРАЙМ АЛЬЯНС», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кравцов О.О., приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Деркач І.В. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, якими позов [PERSON] задоволено. Визнано виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі №538 від 25.03.2020 року, бланк №НОІ 910923, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравцовим О.О. таким, що не підлягає виконанню. Стягнуто з ТОВ «ФК «ПРАЙМ АЛЬЯНС» на користь [PERSON] судовий збір в сумі 1073,60 грн. Як вбачається з самого позову, 29.01.2019 відповідно до договору Факторингу № 29/012/19-2 між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс» перейшло право вимоги за кредитним договором, тобто строк позовної давності в 3 роки пропущений, з тієї підстави, що ТОВ «ФК «Прайм Альянс» 25.03.2020 року звернулося до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кравцовим О.О., та останній вчинив виконавчий напис. Отже, при зверненні до приватного нотаріуса Товариству COVID19не перешкоджав вчинити вказані дії. Вважає, що з цих підстав позивач втратив можливість звертатись до суду через те, що знову таки вводить суд в оману, мотивуючи карантином, хоча з інших дій товариство могло звернутися для вчинення виконавчого напису. Звернення особи до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису є певною мірою ризиком, пов`язаним, у тому числі, із пропуском строку позовної давності. Однак особа сама вирішує як їй здійснювати захист своїх прав, в судовому або ж позасудовому порядку. Початок перебігу позовної давності, підстави зупинення та переривання перебігу позовної давності визначені законодавством у імперативних нормах матеріального права, проте частина п`ята статті 267 ЦК України надає суду право визнавати поважними причини пропуску позовної давності і захищати порушене право. Особа, яка вдалася до юрисдикційної форми захисту свого права нотаріусом в порядку вчинення виконавчого напису і пропустила позовну давність для звернення до суду з позовом для захисту цього ж права, не може виправдовуватися тим, що вона захищалася в позасудовому порядку. 21.10.2024 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якому позивач просив клопотання відповідача про застосування строків позовної давності - залишити без задоволення, задовольнити позовну заяву в повному обсязі. Позивач зазначив, що 25.03.2020 року за Кредитним договором №2004901740 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравцовим О.О. за зверненням ТОВ «ФК «Прайм Альянс» було вчинено виконавчий напис № НОІ 910923 про стягнення з [PERSON] заборгованості за Кредитним договором у розмірі 94977,48 грн. На підставі виконавчого напису приватним виконавцем Деркач І.В. було відкрито виконавче провадження № 62861127 від 20.08.2020 року. В процесі виконання виконавчого напису на рахунки стягувача жодних кошів не надходило. У подальшому, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 29.03.2024 року у справі № 761/46099/23 виконавчий напис №НОІ 910923, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравцовим О.О., було визнано таким що не підлягає виконанню.10.05.2024 року виконавче провадження № 62861127 було завершено, приватним виконавцем винесено відповідну постанову про його завершення. Таким чином, зобов`язання на даний момент не є виконаним, а тому право вимоги ТОВ «ФК «Прайм Альянс» у зобов`язанні залишається порушеним. Вчинення виконавчого напису є лише способом захисту порушеного права в позасудовому порядку. Визнання його таким що не підлягає виконанню не впливає на зміст зобов`язання та в жодному разі не скасовує його. Відповідно до п. 12 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Зазначили, що ТОВ «ФК «Прайм Альянс» звернулося до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості лише в межах 3-х річного терміну за період з 27.03.2017 року (дата чергового платежу за Графіком) по 26.07.2018 року (дата останнього чергового платежу за Графіком), за платежами за графіком строки позовної давності, за якими продовжено карантином та воєнним станом. Вважають, що строк на звернення з такою заявою за Законом вони не порушили (а.с.94-95). У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі, а саме у розмірі 55242,05 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в межах 3-х річного терміну з 27.03.2017 року по 26.07.2018 року - 43219,07 грн., з яких основна сума кредиту (тіло) - 37938,55 грн. та проценти за користування кредитом - 5280,52 грн., а також урахування індексу інфляції та 3% річних у відповідності до ст. 625 ЦК України за період з 29.01.2019 року по 23.02.2022 року у розмірі 12022,98 грн. Також просив стягнути з відповідача сплачені судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 3028,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9084,00 грн. Наголошував, що до суду позивач звернувся у межах строку позовної давності, посилаючись на зміни до «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України у зв`язку з карантинними обмеженнями з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), а у подальшому у зв`язку з воєнним станом. У судове засідання відповідач [PERSON] , будучи повідомленою про розгляд справи судом у встановленому законом порядку, не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, просила застосувати до позовних вимог ТОВ «ФК «Прайм Альянс» у даній справі строк позовної давності та відмовити ТОВ «ФК «Прайм Альянс» у задоволенні позову в повному обсязі. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Поряд з цим, відповідно до положень ч.1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами у розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Положеннями ч. ч. 1, 5, 6, ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ст. 264 ЦПК України, суд, ухвалюючи судове рішення, зобов`язаний встановити, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Так, на підставі досліджених у судовому засіданні доказів, наданих учасниками справи, судом встановлено такі обставини. Судом встановлено, що 26.07.2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №2004901740, у відповідності до якого остання отримала на споживчі цілі кошти у розмірі 100 000,00 грн. із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами у розмірі 18,00% річних строком на 60 місяців з 26.07.2013 по 26.07.2018 р. (а. с.8-11). Отримання [PERSON] коштів у сумі 100 000 грн. підтверджується заявою на видачу готівки № 5 від 26.07.2013 року (а.с. 12). Відповідно п. 2.1 Кредитного договору Банк надає Позичальнику споживчий Кредит у відповідності до умов Кредитного договору, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом, інші платежі, визначені даним Кредитним договором та Додатком № 1 «Графік платежів», що є його невід`ємною частиною, а також виконувати умови Кредитного договору. 13.06.2016 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено договір факторингу №13/06/16, відповідно до якого ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло права нового кредитора до відповідача за договором про надання споживчого кредиту №2004901740 від 26.07.2013 року, до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» перейшло право вимоги за вказаним договором на загальну суму 100037,11 грн (а.с.52-57). У подальшому, 29.01.2019 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс» було укладено договір факторингу №29/01/19-2, відповідно до якого ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло права нового кредитова до відповідача за договором про надання споживчого кредиту №2004901740 від 26.07.2013 року (а.с. 58-62). Відповідно до витягу з Акту приймання-передачі Документації ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» передав, ТОВ «ФК «Прайм Альянс» прийняв документацію за кредитним договором №2004901740 від 26.07.2013 року (а.с. 63). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). За положеннями ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. За приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1 ст. 510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Статтею 512 ЦК України визначено, що однією з підстав заміни кредитора у зобов`язанні іншою особою є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Матеріалами справи підтверджується, що позивач набув право вимоги до відповідача за кредитним договором №2004901740 від 26.07.2013 року. Відповідачем [PERSON] заявлено про застосування до спірних правовідносин наслідків пропуску строків позовної давності. Статтею 256 ЦК України передбачено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлено окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15. Треба зазначити, що позивач звернувся про стягнення частини боргу відповідача за період з 27.03.2017 року по 26.07.2018 року Так, положеннями п.1 кредитного договору встановлено, що строк кредитування спливає 26.07.2018 року, а тому зобов`язання було триваючим до вказаного періоду часу. Із позовом ТОВ «ФК «Прайм Альянс» звернулось до суду за допомогою засобів поштового зв`язку 20.08.2024 року. За таких обставин, оскільки умовами кредитного договору повернення кредиту передбачено щомісячними платежами, кожний з яких є самостійним зобов`язанням, відповідно строк позовної давності обчислюється окремо за кожним таким платежем. Отже, підлягає стягненню з боржника заборгованість за кредитним договором за щомісячними платежами у межах трирічного строку позовної давності. Відповідно до Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався. Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»). Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». У той же час відповідно до п. 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Враховуючи те, що впроваджений воєнного стану в Україні продовжений, то висунуті позивачем позовні вимоги за період з 27.03.2017 року по 26.07.2018 року, подані в межах строку позовної давності, тому вимоги про стягнення боргу за кредитом за вказаний період підлягає стягненню у розмірі 43219,07 грн., з яких основна сума кредиту (тіло) - 37 938,55 грн. та проценти за користування кредитом - 5280,52 грн. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01 жовтня 2014 року у справі № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, провадження № 14-16цс18. З розрахунку позивача вбачається, що інфляційні втрати та 3% річних було нараховано за період з 29.01.2019 по 23.02.2022 року (до початку впровадження воєнного стану) на визначену суму заборгованості за тілом кредиту з межах строку позовної давності, а саме: сума боргу з урахуванням 3% річних за кредитним договором за період з 29.01.2019 року по 23.02.2022 року становить 3496,00 грн., з урахування індексу інфляції за січень 2019 року - по лютий 2022 року становить - 8526,98 грн., всього 12022,98 грн. А тому вказані суми підлягають стягнення з відповідача. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та повністю доведеними, у зв`язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо витрат позивача на професійну правничу допомогу судом відзначається таке. Відповідно до положень ч.1 - 3 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, втраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд,

Outcome: approved