Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-19 00:00:00

Позивач ТОВ «Юніт Капітал» звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги обгрунтовує тим тим, що 09.11.2021 року між відповідачем та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено кредитний договір № 751055021 на суму 22000,00 грн. строком на 30 днів із сплатою процентів за користування кредитом. 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали Договір факторингу № 28/1118-01. Пізніше між ними було укладено додаткові угоди - №19 від 28.11.2019, № 26 від 31.12.2020, №27 від 31.12.2021, №31 від 31.12.2022 та № 32 від 31.12.2023. Право вимоги за кредитним договором № 751055021 від 09.11.2021 перейшло до ТОВ «Таліон Плюс» - 08.02.2022, відповідно до підписання Сторонами реєстру прав вимоги № 172. 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01. В подальшому ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали ряд додаткових угод: №2 від 03.08.2021 та №3 від 30.12.2022 - якими продовжено строк дії Договору факторингу до 30.12.2024. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 9 від 30.05.2023 до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до [PERSON] 04.09.2024 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали Договір факторингу № 0409/24 та відповідно до реєстру боржників за Договором факторингу № 0409/24 від 04.09.2024 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 76488,60 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги просить задовольнити з підстав, зазначених у позові, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання також не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав, а відтак, враховуюси, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи та враховуючи наявність умов, передбачених ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справиз дотриманням вимог, встановлених ст.281 ЦПК України. Оскільки сторони до суду не з`явились, суд вважає за необхідне розгляд справи провести відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України без проведення фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Відповідно до ч.1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 статті 1048 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 6 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 статті 627 ЦК України). Положеннями ч.1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 статті 639 ЦК України). Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Судом встановлено, що 09.11.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № 751055021 на суму 22000,00 грн. зі сплатою процентів строком на 30 календарних днів шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок позичальника (а.с.62-69). Як вбачається із договору, у відповідності до вимог частини 1 статті 638 ЦК України, між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатору, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства. Разом з тим, позивач вказує, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» є новим кредитором, виходячи з наступного. 28 листопада 2018 року між Первісним кредитором та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 751055021 від 09.11.2021, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги № 172 від 08.02.2022 року (а.с.30-36, 45-47). 05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» було укладено Договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 751055021 від 09.11.2021, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги № 9 від 30.05.2023 року. (а.с.48-53, 70-72) В подальшому, 04 вересня 2024 року між ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» було укладено Договір факторингу № 0409/24. Відповідно до Реєстру боржників від 04 вересня 2024 року до Договору факторингу № 0409/24 від 04.09.2024 року, до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 76488,60 грн., з яких 22000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 54488,60 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 83-85). Згідно з вимогами ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правовиком (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі №914/868/17, від 18 жовтня 2018 року у справі № 910/11965/16. Крім того, Верховний Суд у постанові від 18 жовтня 2023 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 року у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 року у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 року у справі №5026/886/2012 тощо). В ході розгляду даної справи судом встановлено, що договір кредитної лінії № 751055021 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та [PERSON] був укладений 09.11.2021 року, при цьому договір факторингу №28/1118-01 між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога", на який посилається позивач, як на підставу переходу до нього права вимоги до боржника [PERSON] , був укладений 28.11.2018 року, тобто, на момент укладення договору факторингу ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та боржником. За даних обставин, передати право вимоги за зобов`язанням, яке взагалі не існувало на момент укладення договору факторингу, неможливо. І тому право вимоги до боржника [PERSON] , ТОВ "Таліон Плюс" за договором факторингу від 28.11.2018 року набуто не було, а тому, відповідно, не могло бути передано в подальшому за договором факторингу від 05.08.2020 року ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс", та за договором факторингу № 0409/24 від 04.09.2024 року позивачу ТОВ "Юніт Капітал". Право вимоги до [PERSON] вказано лише у реєстрі №172 від 08.02.2022 року, і не існувало на момент укладення договору факторингу від 28.11.2018 року. ( а.с.45-46). Майбутня вимога на момент укладення договору мала би бути визначеною, тоді, як жодної визначеної вимоги у Товариства з обмеженою відповідальністю "Манівео швидка фінансова допомога" щодо [PERSON] на момент укладення договору факторингу від 28.11.2018 року не було, та сторони не могли передбачити, що 09.11.2021 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Манівео швидка фінансова допомога" буде укладено договір із [PERSON] . Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" не надало доказів переходу до нього права вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № 751055021, оскільки кредитний договір був укладений 09.01.2021 року, а договір факторингу, за умовами якого попередньому фактору Товариству з обмеженою відповідальністю "Таліон Плюс" передано право вимоги за кредитними договорами, був укладений 28.11.2018 року, тобто, у хронологічному розумінні, задовго до укладення кредитного договору. За таких обставин, вбачається, що вимоги позивача не знайшли свого підтвердження, отже у задоволенні позову слід відмовити. Згідно вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача. Оскільки суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, тому не підлягають задоволенню вимоги про стягнення судових витрат.

Outcome: dismissed