Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-15 00:00:00

представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за житлово-комунальні послуги, покликаючись на те, що між Львівською філією ТОВ «Газорозподільні мережі України» та відповідачем укладено договір розподілу природного газу. Так, позивач надавав відповідачу послуги з розподілу природного газу за період з вересня 2023 року по вересень 2024 року. [PERSON] , отримав послуги, однак, за них не розрахувався в повному обсязі, внаслідок чого, у нього виникла заборгованість перед в розмірі 4728,47 грн., яке й просить стягнути на його користь. Відповідача належним чином, згідно практики Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі "Лазаренко та інші проти України", повідомлено про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, направлено ухвалу про відкриття провадження у справі, разом з позовною заявою і додатками, рекомендованою поштовою кореспонденцією, однак, такі було повернуто до суду з відміткою про закінчення терміну зберігання. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Дослідивши докази, наявні у матеріалах заяви суд приходить до наступного переконання. Як підтвердження позовних вимог, позивачем було надано: розрахунок заборгованості, боржником якого значиться . [PERSON] , та його заборгованість в розмірі 4728,47 грн., роздруковану з сайту Верховної ради України Постанову від 30 вересня 2015 року №2495 «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу», а також Типовий договір розподілу природного газу. В той же час, згідно п. 1.4 Типового договору розподілу природного газу, заява-приєднання - письмова заява-приєднання споживача до умов цього договору, складена відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем, що містить персоніфіковані дані щодо споживача та його об`єкта та є невід`ємною частиною цього договору. Проте, матеріали справи не містять заяви-приєднання, яка б була підписана сторонами та свідчила про укладення між ними договору розподілу природного газу. Матеріали справи взагалі не містять доказів, що між сторонами наявні договірні відносини, оскільки ні розрахунок заборгованості, який складений в односторонньому порядку позивачем, ні роздруківка з сайту Верховної ради України Постанову від 30 вересня 2015 року №2495 «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу», та роздруківка Типового договір розподілу природного газу, - не підтверджують вказаний факт. Пунктом 2.2 надано позивачем Типового договору розподілу природного газу, встановлено, що обов`язковою умовою надання споживачу послуги з розподілу природного газу є наявність у споживача об`єкта, підключеного в установленому порядку до газорозподільної системи Оператора ГРМ. Проте, матеріали справи таких даних не містять. За пунктом 1 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. Згідно з пунктом 2 частини другої статті 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець комунальної послуги зобов`язаний готувати та укладати із споживачем договори про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов їх виконання згідно з типовим договором. Відповідно до пункту 4 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору. В той же час, суду не надано ні заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, ні друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу. Згідно пункту 7 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу. Однак, позивачем не надано ні підписаної заяви-приєднання, ні сплату рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу. Сам по собі розрахунок заборгованості, який складений в односторонньому порядку позивачем, не може свідчити про споживання позивачем природного газу. Враховуючи вищевикладене, дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог за безпідставністю, оскільки позивачем не доведено наявність між сторонами договірних відносин.

Outcome: dismissed