Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила визначити їй додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] . В обґрунтування позову вказала, що 24.04.2024 року вона звернулася до Першої Херсонської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, на що отримала відповідь про пропущення нею строку на подання заяви про прийняття спадщини та рекомендовано звернутися до суду з позовом. [PERSON] помер [INFO] . За життя, ним складено заповіт, яким все належне йому майно він заповів їй. Під час повномасштабного вторгнення вона змушена була наприкінці лютого 2022 року виїхати з м.Херсон та деякий час перебувала як внутрішньо переміщена особа в м.Одеса. Вважає, що строк на прийняття спадщини нею був пропущений з поважних причин. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 27.05.2024 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 04.07.2024 року витребувано докази, закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 30.10.2024 року залучено до участі у справі співвідповідача, судове засідання відкладено. Позивачка та її представник в судове засідання не прибули, подано представником заяву про розгляд справи у відсутність, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Представник Херсонської міської ради в судове засідання не прибув, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи у відсутність. [PERSON] в судове засідання не прибув - про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини не явки суд не повідомив. Представник третьої особи в судове засідання не прибув, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи у відсутність. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини. 15 травня 2020 року [PERSON] складено заповіт, яким на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: все належне йому рухоме і нерухоме майно, де б воно не знаходилось та з чого б не складалось, і все те, на що матиме право заповів [PERSON] . Заповіт посвідчено державним нотаріусом Першої Херсонської державної нотаріальної контори Карповою Н.М., зареєстрований у реєстрі за №3-1030. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 03.01.2022 року. 24.04.2024 року за вих. №2453/02-14 Першою Херсонською державною нотаріальною конторою на звернення [PERSON] про прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] повідомлено, що за наявною інформацією та паспортними даними, померлий [PERSON] проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , реєстрація місця проживання [PERSON] : [ADDRESS] . З огляду на вказане рекомендовано звернутися до суду для вирішення вказаного питання. За матеріалами спадкової справи №33/2022 заведеної Першою Херсонською державною нотаріальною конторою до майна померлого [INFO] [PERSON] встановлено, що із заявою про прийняття спадщини 18.01.2022 року звернувся онук померлого [PERSON] . 24.04.2024 року із заявою про прийняття спадщини за заповітом звернулася [PERSON] . Відповідно до ст.1217ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ст. 1270 ЦПК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; якщо виникнення у особи права на спадщину залежить від неприйняття спадщини або відмови в його прийнятті іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється в три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. За змістом ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини із поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Статтею 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Згідно з положеннями постанови Верховного Суду від 26 червня 2019 року, справа №565/1145/17, правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловив Верховний Суд України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Зазначений висновок відповідає правовим позиціям Верховного Суду України, які викладені у постановах: від 04 листопада 2015 року № 6-1486цс15, від 26 вересня 2012 року № 6-85цс12. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК). Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто. Зі змісту п. 207 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України вбачається, що письмову заяву про прийняття спадщини та відмову від неї може бути надіслано поштою (втратила чинність на підставі наказу Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року). Надіслання заяви про прийняття спадщини поштою передбачено п. 3.5 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Відповідно до змісту ст.1272 ЦК позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: 1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; 2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви. Поважними причинами пропуску строку, з урахуванням конкретних фактичних обставин справи, можуть визнаватись, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, проживання у спадковому майні після відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо (постанова ВС від 26.01.2022 р. №525/1067/20) Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду (постанови Верховного Суду від 11 липня 2022 року у справі №650/48/20, від 27 квітня 2023 року у справі №750/13008/21, від 14 лютого 2024 року у справі №754/3327/22). Згідно ст. 1270 ч.1 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється термін у 6 місяців, який починається у відповідності зі ст. 1220 ч.2 ЦК України з дня смерті особи. На підставі ст. 1221 ч.1 ЦК України позивачка повинна була звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] до [INFO] включно. З матеріалів справи встановлено, що після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звернувся онук померлого [PERSON] ( [INFO] ), тобто, останній звернувся в межах шестимісячного строку на подання заяви про прийняття спадщини. Позивачка [PERSON] із заявою до нотаріуса звернулася лише 24.04.2024 року. В обґрунтування поважності причин пропуску строку позивачка зазначає її вимушений переїзд до м. Одеси у зв`язку із повномасштабним вторгненням в Україну з боку агресора. Згідно положень Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309 від 22.12.2022 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.12.2022 року за №1668/39004 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велись) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією», територія Херсонської області перебувала під тимчасовою окупацією до 11.11.2022 р. Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України. Позивачка не була позбавлена можливості знаючи про смерть спадкодавця звернутися до нотаріальної контори до 24.02.2022 р. та після звільнення міста Херсон 11.11.2022р., та навіть і виїхавши з окупованого міста Херсона до м.Одеси вона не була позбавлена можливості звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. В той же час, позивачка із заявою до нотаріуса звернулася лише 24.04.2024 року. Звернувшись до нотаріуса 18.01.2022 року [PERSON] є таким, що прийняв спадщину, за законом. Крім того, у заповіті від 15.05.2012 року прізвище особи, якій [PERSON] заповів своє майно є « [PERSON] », прізвище позивачки « [PERSON] », тобто позивачкою взагалі не доведено належними та допустимими доказами, що заповіт складений на її ім`я. З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову. Підстави для розподілу судових витрат за ст. 141 ЦПК України відсутні. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed