Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-15 00:00:00

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Діджи Фінанс» (далі - ТОВ «Діджи Фінанс») звернулося до суду з позовом та просило ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором №10003848469 від 30.05.2021 р. у розмірі 24461,4 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 5900 грн; заборгованість за відсотками 18561,4 грн, а також судовий збір 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що 30 травня 2021 року ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» та [PERSON] , з використанням сервісу online-кредитування https://cashberry.com.ua, уклали договір кредитний договір №10003848469, який відповідач підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором. ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 5900 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача, реквізити якої надані відповідачем. Первинний строк кредиту 30 днів, процентна ставка 1,6% в день. 05.09.2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладений договір факторингу №556/ФК-22 від 05.09.2022 р. Відповідно до умов даного договору відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором №10003848469 від 30.05.2021 року, що укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» та відповідачем. ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право вимоги до відповідача. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений в установленому законом порядку. Надав до суду додаткові пояснення у справі, зазначивши, що позивач не вбачає правових підстав для зменшення розміру відсотків, оскільки за кредитним договором, розмір нарахованої первісним кредитором заборгованості за процентами становить 18561,40 грн, які нараховані за період з 30.05.2021 по 28.09.2021 і подальші нарахування відсутні. Представник позивача просив справу розглянути без участі представника позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, також просив розглянути та задовольнити клопотання про витребування доказів. Узагальнені доводи та заперечення відповідача. Представник відповідача [PERSON] у відзиві на позов зазначила, що відповідач не погоджується з позовними вимогами, посилаючись на те, що позивач звернувся до суду з позовом із пропуском трирічного строку позовної давності, а тому у задоволенні позову слід відмовити. Крім того, зазначила що, відповідач є військовослужбовцем, а тому звільняється від сплати процентів за користування кредитними коштами. Просила суд відмовити в повному обсязі в задоволенні позову ТОВ «Діджи Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Розгляд справи провести без участі представника відповідача. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. 05.12.2024 позивач звернувся до суду з цим позовом. 06.12.2024\~суд отримав\~інформацію про\~зареєстроване місце\~проживання відповідача,\~відкрив спрощене\~провадження та\~призначив справу\~до судового\~розгляду на\~08.01.2025,яке було відкладено на 16.01.2025 у зв`язку з перебуванням судді у відпустці. Ухвалою суду від 16.01.2025 року суд відмовив у задоволенні клопотання позивача про витребування доказів. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виклад встановлених судом обставин та зміст спірних правовідносин Між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини на підставі кредитного договору, які регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Суд встановив, що 30.05.2021 [PERSON] уклав з ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» кредитний договір №10003848469 від 30.05.2021, з використанням сервісу online-кредитування https://cashberry.com.ua, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у сумі 5900 грн на первинний строк 30 календарних днів, процентна ставка 1,6 % в день. Відповідно до п.3.1. кредитного договору, позивач нараховує проценти на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користуваня кредитом (включаючи періоди пролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт». Банк свої зобов`язання за договором виконав, надав позичальнику кошти в розмірах на умовах та на цілі визначені в кредитному договорі на обумовлений строк, що підтверджується копією листа Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» за №КНО-/55 від 02.08.2024 та витягом з додатку до нього. Встановлені обставини підтверджуються письмовими доказами: копією кредитного договору, копією листа Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» за №КНО-/55 від 02.08.2024 та витягом з додатку до нього, копією договору факторингу №556/ФК-22 від 05.09.2022 р., витягом з реестру боржників, копією деталізованого розрахунку заборгованості за кредитним договором, іншими документами доданими до матеріалів справи. Застосовані норми права. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якого договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205,207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномуст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч.1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання відпозичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Статтею 264 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню па території України гострої респіраторної хвороби СОУІП-19, спричиненої коронавірусом» від 11 березня 2020 року впроваджено дію карантину. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби, строки визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 Цивільного Кодексу України були продовжені на строк дії такого карантину (п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України). 24.02.2022 Законом України «Про правовий режим воєнного стану в Україні» введено режим воєнного стану. Відповідно до п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Дія карантину завершена 01 липня 2023 року відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 651 від 27.06.2023. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Оцінка суду. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд дійшов висновку про укладеність вищевказаного кредитного договору між відповідачем та відповідною фінансовою установою, невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення отриманих в борг коштів та наявності в нього боргових зобов`язань перед позивачем за кредитним договором. Як вбачається з матеріалів справи кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону з зазначенням адреси проживання відповідача, його паспортних даних, РНОКПП, а крім того за умовами договору його невід`ємною частиною є Публічна пропозиція (оферта) Товариства на укладення договору про надання фінансового кредиту за допомогою електронних засобів, яка розміщена на сайті Товариства. Отже, відповідач був належним чином ознайомлений з умовами даного договору. В той же час суд вважає, що [PERSON] звільнений від сплати відсотків за користування кредитними коштами за кредитним договором №10003848469 від 30.05.2021, з огляду на таке. П. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції Закону № 1357-IX від 30.03.2021 року (набрав чинності 23.04.2021 року) визначено, що військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] призваний на військову службу під час мобілізації, в особливий період та направлений для проходження військової служби до військової частини [NUMBER] та дійсно проходить військову службу. Отже, в період виконання умов кредитного договору та на момент ухвалення судового рішення, на відповідача поширювалися пільги, передбачені п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей», тобто у нього відсутній обов`язок щодо сплати процентів за користування кредитом. Відтак, відсутні правові підстави для стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Діджи\~Фінанс» нарахованих процентів в сумі 18561,4 грн. Отже з відповідача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 5900 грн., яка складається з тілу кредиту. Розподіл судових витрат. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 2422,40 грн, ціна позову 24461,4 грн, позов задоволено на суму 5900 грн, тобто на 24,12%,а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 584,28 грн судового збору (2422,4/100х24,12%). Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою, підлягають розподілу разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу визначається згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Звертаючись до суду, представник позивача згідно вимогст. 134 ЦПК України, в позовній заяві зазначив про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, що складається звитрат на правову допомогу та становить 6000 грн, на підтвердження понесення яких долучив до позовної заяви Договір про надання правової допомоги №42649746 від 01 квітня 2024 року, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Білецьким Б.М., необхідних для надання правничої допомоги (правової допомоги) за позовом ТОВ «Діджи Фінанс» що стягнення кредтитної заборгованості Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що позивачем, дійсно, були понесені витрати на правничу допомогу у цій справі. Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавенц проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У постанові Великої Палати від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц наголошено на тому, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Отже, при оцінці наданого стороною розміру гонорару адвоката, суд застосовує ряд критеріїв (дійсність, обґрунтованість, розумність, реальність, пропорційності, співмірність) та факти на підтвердження таких критерії (складність справи, значення справи для сторін, фінансовий стан сторін, ринкові ціни адвокатських послуг і т.п.) У постановах Верховного Суду від 02.10.2019 у справі № 211/3113/16-ц (провадження № 61-299св17) та від 06.11.2020 у справі № 760/11145/18 (провадження № 61-6486св19) зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial