Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування вимог якого зазначив, що 02 лютого 2022 року відповідач уклав із ТОВ «ФК «Інвеструм» кредитний договір № 01249-02/2022 за яким отримав грошові кошти в сумі 10\~000 гривень 00 копійок зі сплатою відсотків на строк 30 днів. Потім, 08.12.2022 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» і ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 08122022 за яким право вимоги за вказаним кредитним договором було відступлено на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». У підсумку, позивач вказує, що за відповідним договором факторингу він набув право вимоги за наведеним договором позики, а тому, оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання по погашенню кредиту та сплаті відсотків за договором позики не виконує, у нього виникла заборгованість за кредитом, що порушує права позивача, у зв`язку із чим позивач просить стягнути із відповідача на свою користь заборгованість в загальному розмірі 30 470 гривень 00 копійок (а.с. 1 3). Дану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження. Оскільки відповідач, який отримав судове повідомлення про розгляд справи та копію ухвали про відкриття провадження разом із позовною заявою з додатками, у встановлений цивільним процесуальним законом строк не подав відзив на позов і не заперечив проти вирішення справи в порядку спрощеного провадження, суд ухвалив рішення на підставі наявних у справі доказів (а.с. 32, 35, 37). Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. 02.02.2022 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» і [PERSON] укладено кредитний договір № 01249-02/2022 за умовами якого товариство надало відповідачу кредит в сумі 10 000 гривень 00 копійок на строк 30 днів із процентною ставкою 2,50 % в день (а.с. 5 6, 7, 8). Надалі, за договором факторингу № 08122022 від 08.12.2022 року укладеним між ТОВ «ФК «Інвеструм» і ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» разом із додатковими угодами до нього, до останнього перейшло право вимоги за кредитним договором відповідача № 01249-02/2022 від 02.02.2022 року (а.с. 9 11, 12, 13). Під час розгляду справи встановлено, що відповідач не виконує свої зобов`язання перед позивачем за наведеним договором позики по якому позивач набув право вимоги від кредитора. Із наданого позивачем на підтвердження своїх вимог розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач має заборгованість за договором № 01249-02/2022 від 02.02.2022 року станом на 31.05.2024 року на загальну суму 30 470 гривень 00 копійок, з яких: заборгованість за основною сумою боргу 10\~000 гривень 00 копійок і заборгованість за відсотками 20 470 гривень 00 копійок (а.с. 14). Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За нормами статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення\~ параграфа 1\~ глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частини 1 і 2). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, у такій самій кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Положення статті 625 ЦК України передбачають, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, у такій самій кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~ статті 625\~ цього Кодексу; якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (стаття 1050 ЦК України). Положення статті 625 ЦК України передбачають, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. Таким чином, оскільки відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплатити процентів у строки передбачені наведеним договором позики, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача загальної суми заборгованості за вказаним договором позики. За таких обставин, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі. При цьому, на підставі пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору слід покласти на відповідача (а.с. 4). На підставі викладеного,

Outcome: approved