Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-27 00:00:00

19 листопада 2024 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач, посилаючись на 328, 344 ЦК України, просить визнати за [PERSON] [INFO] , право власності за набувальною давністю на квартиру за адресою [ADDRESS] . Ухвалою судді від 25 листопада 2024 року, після виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з викликом сторін та призначено підготовче судове засідання на 25 грудня 2024 року. Одночасно задоволено клопотання про допит свідків та клопотання про витребування доказів. 10.12.2024\~року до суду від завідувача Славутицької державної нотаріальної контори надійшла відповідь № 402/01-16 від 05.12.2024 року про те, що після смерті [INFO] [PERSON] спадкова справа не відкривалась. Ухвалою суду\~від 25.12.2024\~року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, на 28.01.2025 року. В призначене судове засідання з`явились позивач [PERSON] , та її представник адвокат Дяченко К.О., позовні вимоги підтримали в повному обсязі. У суді дали пояснення аналогічно викладеним у позовній заяві. Представник відповідача\~Славутицької міської\~Ради Вишгородського району\~Київської області в зал судового засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджено штампом про отримання процесуальних документів. До суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника відповідача, за наявними матеріалами справи. Проти заявлених вимог заперечень не мають. Представник третьої\~особи Славутицької\~державної нотаріальної\~контори в зал судового засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Від завідувача Славутицької державної нотаріальної контори надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника. Судом встановлено що [PERSON] є власником частини житлового приміщення яке розташоване за адресою [ADDRESS] згідно інформації з Витягу з державного реєстру речових прав від 11.04.2013 року, право власності виникло на підставі Договору міни сері та номер 404, виданий 11.04.2013 (а.с.21). Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади [PERSON] [INFO] зареєстрована з 21.05.2013 року за адресою [ADDRESS] (а.с.13). Згідно свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] (а.с.19). Відповідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] помер [INFO] (а.с.18). [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] на день смерті був зареєстрований за адресою [ADDRESS] . Згідно інформації з Витягу з державного реєстру речових прав від 11.04.2013 року, [PERSON] , [INFO] , є власником частини житлового приміщення яке розташоване за адресою [ADDRESS] , право власності виникло на підставі Договору міни сері та номер 404, виданий 11.04.2013 (а.с.21). Відповідно звіту № 019/10/024 про оцінку майна від 09.10.2024 року вартість 1/2 частини житлового приміщення яке розташоване за адресою [ADDRESS] , і належить [PERSON] становить 127 809,00 грн. (а.с.25). Відповідно Договору міни від 11.04.2013 року [PERSON] та [PERSON] які є співвласниками двохкімнатної квартири номер [ADDRESS] міняють дане житлове приміщення на однокімнатну квартиру номер [ADDRESS] , яка належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві спільної часткової власності (а.с.23). На день смерті, [PERSON] залишався бути зареєстрованим за адресою [ADDRESS] - адресою квартири, що на підставі договору міни, від 11.04.2013 року перейшла у право власності іншим особам (а.с. 17). Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підтвердили що з 2013 року [PERSON] відкритого та добросовісного володіє нерухомим майном за адресою [ADDRESS] . Перевіривши матеріали справи, заслухавши свідків, оцінивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. В судовому засіданні беззаперечно доведено, що з 2013 року року по даний час позивач добросовісно, безперервно та відкрито користується житловим приміщенням яке розташоване за адресою: [ADDRESS] . Позивач фактично здійснює функції володільця; своїми правомірними діями позивач заволоділа часткою даного житлового приміщення і продовжує відкрито, безперервно володіти ним. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Перебіг строку набувальної давності починається від моменту виникнення володіння. З аналізу вказаної норми можна зробити висновок, що набувальна давність - це спосіб набуття права власності на нерухомість, який не базується на попередній власності та відносинах правонаступництва, а виникає із сукупності певних обставин, а саме: майно може бути об`єктом набувальної давності; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність; відсутність інших осіб, які претендують на це майно; відсутність титулу (підстави) у позивача для володіння майном та набуття права власності. Позивачем у справах про набуття права власності за набувальною давністю є володілець чужого майна. Також, згідно з п. 9, 11 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні встановити, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР, передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Позивач довела факт набуття нею права власності за набувальною давністю, оскільки вона добросовісно, відкрито, безперервно користується часткою нерухомого майна більше 10 років, отже визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, оскільки позивач є власником частини житлового приміщення яке розташоване за адресою [ADDRESS] згідно інформації з Витягу з державного реєстру речових прав від 11.04.2013 року, право власності виникло на підставі Договору міни сері та номер 404, виданий 11.04.2013 (а.с.21) і є підстави для визнання права власності на частку даного житлового приміщення за набувальною давністю за позивачем. СУДОВІ ВИТРАТИ. На стягнення судових витрат позивач не наполягає. Користуючись принципом диспозитивності визначеним ч.1 ст.13 ЦПК України, суд не виходить за межі заявлених позовних вимог, а тому підстав для стягнення судових витрат із відповідача на користь позивача не вбачається. На підставі викладеного,

Outcome: partial