Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-29 00:00:00

Представник [PERSON] - адвокат Загородній Є.О. звернувся до суду із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал", за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Приватного виконавця виконавчого округу Херсонської області Манікіна Дмитра Сергійовича про повернення стягненого за виконавчим написом приватного нотаріуса, який визнано таким, що не підлягає виконанню. Позов мотивує тим, що у квітні 2024 [PERSON] стало відомо про виконавче №67841623, відкрите приватним виконавцем виконавчого округу Херсонської області Манікіним Д.С., по виконанню виконавчого напису №14809, виданого 01.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. 27.06.2022 у [PERSON] змінилось прізвище на " [PERSON] ", що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Рішенням Франківського районного суду м.Львова від 18.09.2024 у справі №465/5204/24 позов [PERSON] до ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" задоволено, визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №14809 від 01.06.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" заборгованості у розмірі 42970,58 грн., стягнуто з відповідача на користь [PERSON] 1211,20 грн. судового збору, 4000,00 грн. витрат на правову допомогу, а також 2839,69 грн. безпідставно набутих коштів. Рішення не оскаржувалось та набрало законної сили, а відтак рішенням суду встановлено незаконність виконавчого напису приватного нотаріуса. Водночас, за час судового розгляду справи з доходу [PERSON] приватним виконавцем Манікіним Д.С. було стягнуто 40130,89 грн. до раніше стягнутих 2839,69 грн. Відтак, з огляду на те, що правова підстава для стягнення та подальшого утримання грошових коштів у відповідача відпала - позивач вважає за необхідне стягнути з відповідача неправомірно стягнуту суму коштів. Враховуючи вищевикладене, просить суд стягнути з відповідача на користь позивачки в порядку повернення стягнутого за виконавчим написом нотаріуса грошові кошти у сумі 40130,89 грн., судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1211,20 грн. та судові витрати на послуги правничої допомоги у розмірі 9000,00 грн. Не погоджуючись з заявленим стороною позивача розміром судових витрат на професійну правничу допомогу, від представника відповідача до суду надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, відповідно до якого просили відмовити позивачу у стягненні з відповідача витрат на правничу допомогу та відмовити у задоволені позову в повному обсязі. Мотивує таке тим, що вимога позивача про стягнення на її користь витрат на правову допомогу в розмірі 9000 грн. є необгрунтованою. Вказує, що зазначені позивачем витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Окрім цього, зазначає, що сума та вид виконаної роботи є неспівмірними та не відповідають критерію розумності та дійсної вартості наданих послуг; час витрачений на підготовку документів є невиправданим, та явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт, так як проведення дій по даній справі не вимагає значного обсягу юридичної і технічної роботи, так само як сума на проведення консультації та підготовку заперечень/заяв/клопотань є явно неспівмірною з часом затраченим на таку роботу; предмет позову у справі не є складним, не потребує вивчення великого обсягу нормативно-правових актів, складення великої кількості процесуальних документів, витрачання значного часу на вивчення обставин справи. Позивачка в судове засідання не з`явилася, однак від її представника до суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, однак у клопотанні про зменшення витрат на оплату правничої допомоги просила проводити розгляд справи без її участі. Третя особа в судове засідання не з`явився, хоча й був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення такого. У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК Україниу зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову. Згідно ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз наведеної норми права дає підстави для висновку, що цей вид позадоговірних зобов`язань породжують такі юридичні факти: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали. Позивачка звернулася до суду з вимогою про повернення безпідставно стягнутих з неї сум заборгованості за виконавчим написом, який визнано судом таким, що не підлягає виконанню. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобов`язанні підлягає поверненню інший стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Судом встановлено, що рішенням Франківського районного суду м.Львова від 18.09.2024 року позовну заяву [PERSON] задоволено частково; визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис за №14809 від 01.06.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич Оксаною Федорівною про стягнення з [PERSON] на користь Товаристава з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Кредит Капітал" заборгованості у розмірі 42 970 (сорок дві тисячі дев`ятсот сімдесят) гривні 58 копійок; стягнуто з Товаристава з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Кредит Капітал" на користь [PERSON] 1\~211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок судового збору; стягнуто з Товаристава з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Кредит Капітал" на користь [PERSON] 4 000 (чотири тисячі) гривень витрат на правову допомогу; стягнуто з Товаристава з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Кредит Капітал" на користь [PERSON] 2\~839 (дві тисячі вісімсот тридцять девять) гривень 69 копійок безпідставно набутих коштів. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Херсонської області Манікіна Д.С. від 25.10.2024 року закінчено виконавче провадження №67841623 з примусового виконання виконавчого напису №14809, вчиненого 01.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. у зв`язку із виконанням рішень у повному обсязі; з боржника стягнуті заборгованість, основну винагороду приватного виконавця та витрати виконавчого провадження. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що порушене право позивачки підлягає судовому захисту шляхом стягнення з відповідача грошових коштів в межах позовних вимог позивача в розмірі 40130,89 грн., які стягнуто з неї на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на виконання виконавчого напису нотаріуса, який рішенням суду, яке набрало законної сили, визнано таким, що не підлягає виконанню. Відтак, позов підлягає до задоволення у повному обсязі. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу, суд виходить із диспозиції ч.1 ст. 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Так, згідно ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підгоатку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підгоатки до її розгляду. Відповідно до п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах від 17.10.2014 року, витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»`договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Як вбачається з матеріалів справи, позивачкою [PERSON] 25.10.2024 року укладено договір про надання професійної правничої допомоги №25/10 з адвокатом Загороднім Є.О., предметом якого є надання адвокатом усіма законними методами та способами правничої допомоги клієнту у справі про повернення стягнутого за виконавчим написом №14809, виданим 01.06.2021, який визнано таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до п.3.1. вищевказаного Договору сторони погодили таку вартість правничої допомоги (розмір гонорару) по справах: підготовка та подання позовної заяви [PERSON] до ТОВ "ФК "Кредит-Капітал", третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Херсонської області Манікін Д.С. про повернення стягнутого за виконавчим написом №14809, виданим 01.06.2021, який визнано таким, що не підлягає виконанню - 9000,00 грн. Згідно Акту №1 про прийняття-передачу наданих послуг від 06.11.2024 до Договору від 25.10.2024 адвокат надав клієнту наступну правничу допомогу: підготовка та подання позовної заяви у даній справі вартістю 9000,00 грн. Відповідно до квитанції до Платіжної інструкції №4HBB-4B9H-7TEA-C917 від 06.11.2024 року [PERSON] оплатила гонорар адвоката від [PERSON] за договором №25/10 від 25.10.2024 та актом №1 від 06.11.2024 на рахунок ФОП [PERSON] в розмірі 9000,00 грн. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 зазначеного Закону). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір - обґрунатаним (рішення у справі East/West Alliance Limited проти України , заява №19336/04). У рішенні ЄСПЛ у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються тільки витрати, які мають розумний розмір. Щодо зазначення позивачем суми стягнення з відповідача судових витрат на правову допомогу, суд враховує, зокрема складність справи та час, який затрачено на фактичне надання правової допомоги, обсягу наданих послуг. Суд вважає, що підлягають до стягнення витрати позивача на правову допомогу в частині складення та подання позовної заяви про стягнення безпідставно набутих коштів, однак, зважаючи на те, що справа є нескладною, типовою, з врахуванням часу, необхідного на фактичне складання позовної заяви в такій категорії справ, обсягу наданих послуг, суд вважає, що сума на відшкодування витрат на правову допомогу за складання позовної заяви в розмірі 4000,00 грн. є розумною та не завищеною. Враховуючи вищевикладене, а також те, що позов [PERSON] задоволено, позивачка понесла судові витрати на правову допомогу, що підтверджено належними засобами доказування, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу, що становить суму в розмірі 4000,00 гривень, що відповідає принципу розумності та реальності розміру витрат на правову допомогу. Окрім цього, відповідно до положень статей 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 1211,20 гривень за подання позовної заяви. На підставі викладеного та

Outcome: approved