Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-16 00:00:00

Позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовна заява обґрунтована тим, що 06.09.2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 7729770, за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 9000,00 грн., а також зобов`язався повернути використану суму кредиту в строк та сплатити проценти за користування кредитними коштами на умовах визначених у кредитному договорі. 29.11.2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено договір відступлення права вимоги № 29/11-1, за яким товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» набуло права вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № 7729770 від 06.09.2021 року. 10.01.2023 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» та товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» було укладено договір № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги, за яким товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» набуло права вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № 7729770 від 06.09.2021 року. Посилаючись на те, що всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань, станом на 10.08.2024 року у нього перед позивачем утворилася заборгованість в сумі 17865,48 грн., з яких: 8995,50 грн. заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту); 7138,04 грн. заборгованості за нарахованими процентами; 1349,33 заборгованості за комісіями; 318,29 грн. інфляційних збитків та 64,32 грн. трьох процентів річних, які позивач просив стягнути з відповідача разом із сумою судового збору та витратами на професійну правничу допомогу. Представник позивача у судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву в якій просив про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач, будучи належним чином, у відповідності до п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України, повідомленим про дату, час і місце судового засідання, до суду не з`явився, про причини неявки не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань не подавав, правом надання відзиву не скористався. У відповідності з вимогами ст.ст. 223, 280 ЦПК України, справу розглянуто у відсутність сторін, в порядку заочного розгляду, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, представник позивача не заперечував проти такого порядку вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 06.09.2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 7729770, за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 9000,00 грн. (п. 1.3 Договору), строком на 15 днів з терміном повернення кредиту 21.09.2021 року (п. 1.4 Договору). У відповідності до п. 1.5 Договору, з 1-го по 15-й день позичальник сплачує проценти (плату за користування грошовими коштами) за кожен день строку користування кредитом у розмірі 1,0000%. У зв`язку із підвищенням ступеню кредитного ризику, за останній день строку користування кредитом позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю процент за користування грошовими коштами, що дорівнює 15% від суми кредиту, тобто 1350,00 грн. Відповідно до п. 1.6 Договору, у випадку не повернення позичальником кредиту, а також не сплати позичальником процентів у повному обсязі у строк, встановлений п. 1.4 Договору, в тому числі після визначеного п. 1.7 цього Договору подовження строку надання та повернення кредиту, позичальник підтверджує намір та надає згоду на продовження строку користування кредитними коштами на 13 днів (автоматичне продовження). Після такого автоматичного продовження строку користування кредитними коштами, позичальник сплачує проценти (плату за користування грошовими коштами) у розмірі 4,95% за кожен день строку користування кредитом. Згідно п. 1.11 Договору, на дату укладення кредитного договору орієнтована реальна річна процентна ставка складає 59140,89%, орієнтована загальна вартість кредиту складає 11700,00 грн. У випадку настання умов, передбачених у п. 1.6 Договору, орієнтована ефективна річна процентна ставка складатиме 1229,92%, орієнтована загальна вартість кредиту складатиме 17491,50 грн. Отримання відповідачем кредитних коштів в сумі 9000,00 грн., окрім самого кредитного договору, який підписано відповідачем, підтверджується Додатком № 1 до кредитного договору № 7729770 від 06.09.2021 року, який є графіком платежів, паспортом споживчого кредиту та заявою на отримання кредитів та встановлення ділових відносин між ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та [PERSON] , які підписані відповідачем та довідкою ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» про видачу кредиту в сумі 9000,00 грн. за договором № 7729770. 29.11.2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено договір відступлення права вимоги № 29/11-1, за яким товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» набуло права вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № 7729770 від 06.09.2021 року. 10.01.2023 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» та товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» було укладено договір № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги, за яким товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» набуло права вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № 7729770 від 06.09.2021 року. Окрім того, перехід права вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № 7729770 від 06.09.2021 року, згідно договорів про відступлення права вимоги, до позивача підтверджується також відповідними реєстрами боржників до даних договорів та платіжним дорученням №306360005 від 30.11.2021 року і актом зарахування зустрічних однорідних вимог від 28.02.2023 року. Відповідно до розрахунку заборгованості, наявного в матеріалах справи, станом на 10.08.2024 року становить 17865,48 грн., з яких: 8995,50 грн. заборгованості за тілом кредиту, 7138,04 грн. заборгованості за відсотками, 1349,33 грн. заборгованості за комісією, яка нарахована у відповідності до п. 1.5. кредитного договору як процент у зв`язку з підвищеним ступенем кредитного ризику, 64,32 грн. трьох відсотків річних та 318,29 грн. інфляційних збитків. Вказаний розрахунок відповідає умовам укладеного між сторонами договору, підтверджується матеріалами справи. Доказів на його спростування відповідачем суду не представлено. Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. У статті 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). За приписами п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Нормами ч. 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно ст. 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Згідно до ч.ч. 1, 2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до усталеної судової практики, зокрема викладеної у Постанові ВП ВС від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, у постанові ВП ВС від 4 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Таким чином, виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача додатково до суми боргу, процентів та комісії, що були нараховані протягом строку дії кредитного договору, інфляційних втрат та трьох відсотків річних. Щодо судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Положеннями ч. 2-6 ст. 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат - учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Так у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (остаточне рішення 02 червня 2014 року) зазначено, що згідно з практикою Суду, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (пункт 268). Надання професійної правничої допомоги позивачу підтверджується договором № 01-07/2024 про надання правової допомоги, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» та адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс»; заявкою про надання юридичної допомоги № 608 від 30.07.2024 року, відповідно до якого сторонами підтверджено надання наступних послуг: надання усної консультації вартістю 3000,00 грн. та складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду вартістю 6000,00 грн.; актом про надання юридичної допомоги № 1 від 06.08.2024 року; платіжною інструкцією № 0453980000 від 13.08.2024 року про перерахування коштів. При розподілі витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з того, що такі витрати підтверджені належними доказами та клопотання про їх зменшення не подано іншою стороною, а тому відсутні передбачені ст. 137 ЦПК України підстави для зменшення витрат на професійну правничу допомогу, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 9000,00 грн. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжної інструкції, позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 3028,00 гривень, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути саме таку суму судового збору.

Outcome: approved