Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-21 00:00:00

У провадженні суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним, треті особи Товарна біржа «Одеська Універсальна біржа товарів та послуг». Обґрунтовуючи пред`явлений позов та підстави звернення до суду, позивач посилався на ті обставини, що 08 червня 1999 року 08.06.1999 року [PERSON] , від імені якої діляа [PERSON] , яка діяла на підставі довіреності серія АААР N? 695395 р. N? 2-1758 засвідченої Сьомою Одеською державною нотаріальною конторою 23.03.19 року, як продавець, та [PERSON] , яка діяла від свого імені та від імені та в інтересах неповнолітньої дочки [PERSON] , як покупці 08 червня 1999 на Товарна біржа «Одеська Універсальна біржа товарів та послуг» уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна N? 827, згідно якого Продавець продала, а Покупці придбали квартиру за адресою: [ADDRESS] . Згідно листа КП "БТІ" ОМР від 21.06.2024 р. та відмітки на договорі покупці зареєстрували договір купівлі-продажу в КП «ОМБТІ і РОН» 16.06.1999р. за реєстровим номером 405, у реесторій книзі 10допк на сторінці 62. Покупці і продавець цілком виконали умови договору купівлі-продажу відповідно до норм установлених цивільним законодавством. Яких-небудь суперечок між покупцями і продавцем не має, протизаконних умов угода не містить та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На момент подачі позовної заяви оспорюваний правочин є дійсним, однак виходячи з того, що інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд може застосовати правову конструкцію ст. 47 ЦК УРСР для визнання факту дійсності договору. Вказана обставина і стала підставою для звернення до суду з даним позовом. Позивачі та його Представник у відкрите судове засідання не з`явилися, повідомлялися судом про розгляд цивільної справи. Від Представника Позивачів до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності Позивачів та його Представника. Відповідач [PERSON] Відповідач в судове засідання не з`явилася повторно, про дату, час і місце судового засідання повідомлена у встановленому законом порядку, відзиву та заяву про поважність причин неявки в судове засідання суду не представив. Представник третьої особи «Одеська універсальна товарна біржа товарів та послуг» в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Згідно ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 року Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»). Відомості про розгляд справ (залишення позову без руху, повернення позовної заяви, дані про відкриття провадження та дати призначення справи до розгляду) публікуються на офіційному веб-сайті Малиновського районного суду м. Одеси у відповідності до Рішення ради суддів загальних судів № 12 від 28 лютого 2013 року «Про організацію роботи з інформаційного наповнення і функціонування офіційних веб-сайтів загальних судів на офіційному веб-порталі судової влади України» та відправлено до ЄДРСР. Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись із подіями процесу (див. серед іншого «Гуржій проти України», заява № 326/3, 01 квітня 2008 року, «Олександр Шевченко проти України», № 8771/02, § 27, 26 квітня 2007 року). Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02 грудня 2010 року у справі «Шульга проти України» № 16652/04). У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши наявні матеріали справи, установивши фактичні обставини спору, дослідивши зібрані докази в їх сукупності та взаємозв`язку, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами у справі належну правову оцінку, суд доходить наступного висновку. Під час розгляду справи суд установив, що 08 червня 1999 року 08.06.1999 року [PERSON] , від імені якої діляа [PERSON] , яка діяла на підставі довіреності серія АААР N? 695395 р. N? 2-1758 засвідченої Сьомою Одеською державною нотаріальною конторою 23.03.19 року, як продавець, та [PERSON] , яка діяла від свого імені та від імені та в інтересах неповнолітньої дочки [PERSON] , як покупці 08 червня 1999 на Товарна біржа «Одеська Універсальна біржа товарів та послуг» уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна N? 827, згідно якого Продавець продала, а Покупці придбали квартиру за адресою: [ADDRESS] . Згідно листа КП "БТІ" ОМР від 21.06.2024 р. та відмітки на договорі покупці зареєстрували договір купівлі-продажу в КП «ОМБТІ і РОН» 16.06.1999р. за реєстровим номером 405, у реесторій книзі 10допк на сторінці 62 Вказаний договір зареєстрований на Одеській універсальній товарній біржі товарів та послуг» в Журналі реєстрації договорів з нерухомості, реєстраційний номер № 827 від 08 червня 1999 року. Суд звертає увагу, що правовідносини між сторонами виникли в момент укладення відповідного договору - 08 червня 1999 року, в той час як Цивільний кодекс України набув чинності з 01 січня 2004 року. За загальним правилом нормативно-правовий акт не має зворотної дії у часі, а це свідчить про те, що до кожних події, факту чи відносин має застосовуватись той нормативно-правовий акт, який був чинним на момент, коли вказані подія, факт чи відносини мали місце. Принцип незворотності дії нормативно-правового акту в часі закріплений в статті 58 Конституції України, у якій зазначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Таким чином заявлені вимоги підлягають оцінці за нормами ЦК УРСР від 18 липня 1963 року та Закону України «Про товарну біржу» у відповідних редакціях, що діяли на момент укладення договору. Як регламентували статті 8,9,15 Закону України «Про товарну біржу», членами товарної біржі є прийняті до її складу згідно із статутом біржі вітчизняні та іноземні юридичні і фізичні особи. Член товарної біржі має право здійснювати біржові операції на біржі. Водночас біржовою операцією визнається угода, якщо вона являє собою купівлю-продаж товарів, допущених до обігу на товарній біржі. Відповідно до статті 242 ЦК УРСР до договору міни застосовуються відповідно правила про договір купівлі-продажу, якщо інше не випливає з змісту відносин сторін. Згідно зі статтею 227 ЦК УРСР, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Тобто ЦК УРСР від 18 липня 1963 року не встановлював вимог щодо нотаріального посвідчення договорів купівлі-продажу квартир. Відповідно до статті 47 ЦК УРСР, нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Згідно з п. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне, або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому випадку нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 28.04.1978 року, зі змінами №15 від 15.05.1998 року «Про судову практику по справам про визнання угод недійсними, з підстав недодержання нотаріальної форми», визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави, купівлі - продажу. Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд, на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК, за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Суд вважає, що сторони домовилися про усі істотні умови договору купівлі- продажу нерухомого майна, виконання договору відбулося. Статтею 41 Конституції України, встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 334 ЦК України, право власності на нерухоме майно виникає з моменту посвідчення договору, або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору дійсним, якщо договір відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту такої реєстрації. Отже перевіривши факти і обставини, якими позивач обґрунтовував свої вимоги, дослідивши та оцінивши докази у їх сукупності та взаємозв`язку, установивши характер правовідносин, що виникли між сторонами, і надавши їм належну правову оцінку, - суд дійшов висновку про задоволення позову. Суд визнає укладений договір дійсним, оскільки вимоги діючого на час його укладення цивільного законодавства були виконані в повному обсязі, відбулось фактичне виконання умов договору сторонами та була здійснена державна реєстрація набутих майнових прав.

Outcome: approved