Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-22 00:00:00

09.01.2025 року, [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить продовжити обмежувальний припис строком на 6 місяців, яким вжити заходи тимчасового обмеження прав, колишнього чоловіка - [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, 16.05.2003 року, між заявницею та [PERSON] був зареєстрований шлюб у міському відділі реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції, складено актовий запис № 637. У шлюбі у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 22.11.2024 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано. Заявниця зазначає, що колишній чоловік, протягом тривалого часу систематично вчиняє щодо неї домашнє насильство. [PERSON] поводиться агресивно, влаштовує скандали та сварки, ображає нецензурною лайкою та погрожує, неодноразово бив заявницю. Все це відбувається в присутності їхнього сина - [PERSON] . Через це все [PERSON] переживає неабиякий стрес та страх, поведінка колишнього чоловіка шкодить їхньому з сином фізичному та ментальному здоров`ю. Щодо [PERSON] правоохоронними органами неодноразово виносився терміновий заборонний припис у зв`язку з тим, що останній застосовував до неї фізичне і психологічне насильство у присутності сина. Колишній чоловік неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сім`ї. Окрім того, щодо [PERSON] в провадженні суду перебуває обвинувальний акт, справа 466/9898/24, у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.390-1 КК України. Із-за систематичного домашнього насильства їй заподіяно шкоду здоров`ю, вона неодноразово зверталась за психологічною допомогою. Окрім того, Львівським міським центром соціальних послуг та реабілітації «Джерело» було здійснено візит до їхнього дому, та відповідно до Акту потреб сім`ї\\особи, наданого фахівцями соціальної роботи - складні життєві обставини у сім`ї наявні (домашнє психологічне насильство). Неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , взято на облік у відділі «Служба у справах дітей» Шевченківського району на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах у зв`язку з вчиненням домашнього насильства. В судовому засіданні заявниця та її представник, адвокат Гнідець О.М., підтримали вимоги, викладені в заяві, надали аналогічні викладеним в ній пояснення та просили таку задовольнити. Крім того заявниця зазначила, що вона довго терпіла приниження , фізичний і психологічний вплив на неї з боку колишнього чоловіка. Проте , як мати, повинна забезпечити належні умови для життя у розвитку дитини . Заінтересована особа [PERSON] , та його представники, адвокати Рубцов В.В. та Борейко Г.Д., в судовому засіданні заперечили щодо обставин викладених в заяві. Зазначили, що до [PERSON] вже було застосовано судом обмежувальний припис і після завершення його терміну, визначеного рішенням суду, жодних доказів по повторне вчинення відносно заявниці будь-яких протиправних дій , що могли б свідчити про фізичне чи психологічне насильство з боку її колишнього чоловіка не надано. Крім того, на розгляді суду на даний час перебуває кілька обвинувальний актів, про вчинення [PERSON] кримінальних правопорушень , передбачених ст. 390-1 КК України та ст. 126-1 КК України. За матеріалами вказаних судових проваджень до [PERSON] застосовано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, який включає в себе поряд з іншим, і утримуватись від спілкування з потерпілою - заявницею у даній справі. Заяву про продовження обмежувального припису вважають надуманою та такою, що спрямована на позбавлення [PERSON] користуватись своїм нерухомим майном. Заслухавши пояснення заявниці її представника, заінтересованої особи, представників заінтересований особи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення, з огляду на наступне. Статтею 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно із п. 3, 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: подружжя; колишнє подружжя; наречені; мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; особи, які мають спільну дитину (дітей); батьки (мати, батько) і дитина (діти); дід (баба) та онук (онука); прадід (прабаба) та правнук (правнучка); вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); рідні брати і сестри; інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» постраждала особа має право на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства. Пунктом 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають: постраждала особа або її представник; у разі вчинення домашнього насильства стосовно дитини - батьки або інші законні представники дитини, родичі дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачуха або вітчим дитини, а також орган опіки та піклування. Частиною 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Згідно з ч. 4-5 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. За заявою осіб, визначених частиною першою цієї статті, на підставі оцінки ризиків обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого судовим рішенням згідно з частиною четвертою цієї статті. Частиною 2 ст. 350-6 ЦПК України передбачено, що у разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» або Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків», на строк від одного до шести місяців. Стаття 350-7 ЦПК України передбачає, що за заявою осіб, визначених статтею 350-2 ЦПК України, обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого рішенням суду згідно з ч. 2 ст. 350-6 ЦПК України. Обмежувальний припис не є заходом покарання особи, а є тимчасовим заходом, який виконує захисну та запобіжну функцію, направлений на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки постраждалих осіб. Судом встановлено, що 16.05.2003 року, між заявницею та [PERSON] був зареєстрований шлюб у міському відділі реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції, складено актовий запис № 637. За час подружнього життя у них [INFO] народився син , [PERSON] . Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 22.11.2024 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Щодо [PERSON] правоохоронними органами неодноразово виносився терміновий заборонний припис, у зв`язку з тим, що останній застосовував до заявниці фізичне і психологічне насильство у присутності сина. [PERSON] кілька разів притягався до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сім`ї, що стверджується долученими до матеріалів справи копіями постав суду про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства та за порушення термінового заборонного припису : справа 466/5020/24 постанова суду від 26.06.2024 року ; справа 466/7073/24, постанова від 17.07.2024 року ; справа № 466/4903/24 постанова від 26.06.2024 року ; Справа 466/4902/24 постанова від 26.06.2024 року, справа № 466/7074/24, постанова від 17.07.2024 року ; справа № 466/7075/24, постанова від 17.07.2024 року. Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 24.07.24 ( справа № 466/7516/ 24 ) було частково задоволено заяву [PERSON] та видано обмежувальний припис [PERSON] щодо його колишньої дружини строком на два місяці. Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 24.07.24 ( справа № 466/7515/24 ) було задоволено заяву [PERSON] в інтересах неповнолітнього сина, [PERSON] та видано обмежувальний припис [PERSON] щодо його неповнолітнього сина, терміном на шість місяців. В зв`язку з порушенням обов`язків , покладених на [PERSON] вказаними судовими рішеннями, за зверненнями заявниці, були внесені відомості до ЄРДР та до Шевченківського райсуду м. Львова , після проведення досудового розслідування , були скеровані обвинувальні акти у кримінальних провадженнях про обвинувачення [PERSON] у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 390-1 КК України ( умисне невиконання обмежувального припису, що застосований судом ) по подіях, що мали місце 05.09.24, 10.09.24, 18.10.24. Крім того, 10.09.24 до ЄРДР по заяві [PERSON] були внесені відомості про вчинення відносно неї кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України ( домашнього насильства, тобто умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебував у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи ) , по подіях, що відбувались в квартирі за місцем проживання заявниці 01.09.24 року. Суд не приймає до уваги твердження представників зацікавленої особи про те , що наявність згаданих кримінальних проваджень не є доказом неправомірної поведінки [PERSON] по відношенню до його колишньої дружини, оскільки вироків суду, де б його було визнано винуватим немає. Так, слідчим суддею Шевченківського райсуду м. Львова , в ухвалі від 14.01.25 , при обранні запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання щодо підозрюваного [PERSON] , дано оцінку обґрунтованості підозри у вчиненні ним відносно потерпілої [PERSON] кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та зазначено про наявність ризиків , які свідчать про те, що особа і далі може вчиняти правопорушення . Ухвала набрала законної сили. Згідно з усталеною судовою практикою, яка обґрунтовується рішеннями Європейського суду з прав людини (у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року та у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Також, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. В ході судового розгляду були досліджені також диски , надані заявницею, з відео записом фактів порушення [PERSON] обов`язків , визначених обмежувальними приписами за згаданими вище судовими рішеннями, що набрали законної сили. З їх змісту вбачається , що колишній чоловік заявниці неодноразово вчиняв відносно неї та неповнолітнього сина психологічне насильство. Суд критично оцінює відеозапис та фото, надані представниками зацікавленої особи та досліджені в ході судового розгляду, на спростування мотивів заяви та приймає до уваги пояснення з цього приводу [PERSON] . Зокрема, що часткове спілкування з колишнім чоловіком у період дії рішення суду про обмежувальний припис було викликано лише бажанням уникнути чергової агресії з боку [PERSON] . Факти застосування до заявниці фізичного насильства підтверджуються і долученим консультативним висновком спеціаліста від 14.06.2024 р., згідно якого у [PERSON] , виявлено: по внутрішній поверхні с/3 правого плеча наявні 3 синці (синьо-фіолетового кольору), болючі при пальпації. Активні рухи правої в /кінцівкою в повному обсязі, дещо болючі у крайніх положеннях. Кровопостачання та іннервація правої в/ кінцівки не порушені. Також, як вбачається, з листа відділу «Служби у справах дітей» Шевченківського району Управління «Служби у справах дітей» Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, [PERSON] , [INFO] , взято на облік у відділ «Служби у справах дітей» Шевченківського району, як дитину яка перебуває у складних життєвих обставинах у зв`язку з вчиненням домашнього (психологічного) насильства. Окрім того, до матеріалів справи долучено копію висновку психолога [PERSON] від 11.10.2024 року, згідно якого у заявниці внаслідок домашнього насильства зі сторони чоловіка спостерігається значне зниження рівня якості життя (згідно з критеріями ВООЗ), а саме: часта втома, фізичний дискомфорт дискомфорт , апатія, депресивні думки. Таким чином, оскільки [PERSON] вчиняє домашнє насильство відносно [PERSON] в присутності неповнолітнього сина, є високою вірогідність продовження чи повторного вчинення колишнім чоловіком заявниці подібних протиправних дій, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, такі ризики є реальними та підтверджуються матеріалами справи, тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту до кривдника необхідно задовольнити заяву. З врахуванням практики Європейського Суду з прав людини, суд вважає, що вжиті заявником розумні заходи для її захисту та покарання винного не надали очікуваного результату, а тому обмежувальний припис є належним та допустимим способом захисту прав заявниці. За статтею 3 Європейської Конвенції Україна має зобов`язання захистити громадян від нелюдського і принизливого поводження і ставлення шляхом вжиття заходів для забезпечення того, щоб особи не піддавалися такому поводженню, включаючи нелюдське і принизливе поводження зі сторони інших осіб (не представників держави). Такі заходи повинні передбачати ефективний захист і включати кроки по попередження нелюдського та принизливого ставлення про яке влада знала чи повинна була знати. У рішенні Європейського Суду по справі Опуз проти Туреччини (Ориг V. Тигкеу, по. 33401/02, 09.06.2009) суд дав характеристику зобов`язань держави у зв`язку з насильством в сім`ї, визнавши серйозність домашнього насильства в Європі, та підкресливши серйозність, з якою держави повинні вживати відповідних заходів з метою протидії цьому порушенню прав людини. У своєму рішенні Суд підкреслив, що насильство в сім`ї не є приватною чи сімейною справою, але є проблемою, яка зачіпає суспільні інтереси, що в свою чергу вимагає ефективних дій з боку держави. Суд також вказав, що недостатньо мати закони щодо протидії домашньому насильству, більш важливим є наявність ефективних механізмів їх реалізації. Наведені вище обставини свідчать про схильність [PERSON] до систематичних насильницьких дій відносно [PERSON] , та вказують на вірогідності продовження та повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення. В ході розгляду заяви судом встановлено, що навіть після рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 24.07.24 року про встановлення та видачу обмежувального припису , [PERSON] продовжує вчиняти насильницькі дії з відносно своєї колишньої дружини, в результаті яких заявник зазнає психологічного насильства, тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту заявниці необхідно продовжити дію обмежувального припису на строк - 6 місяців. Згідно ч.4 ст.350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Outcome: approved