Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-22 00:00:00

13\~березня 2023\~року ТОВ\~«Кей-Колект»\~звернулось \~до суду\~з позовом\~до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , АТ«УКРСИББАНК», [PERSON] , про визнання права іпотекодержателя. В своєму позові просили визнати за ТОВ «Кей-Колект» права іпотекодержателя за договором іпотеки №11371234000/1 від 15 липня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., зареєстрованого в реєстрі за №11004, що укладений між АК ІБ «Укрсиббанк» та [PERSON] , право вимоги за яким перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на підставі договору відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, серія та номер: 5207-5208 від 12.12.2011, посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Саєнко Е.В., стосовно іпотечного майна - квартири за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1414160212214), власником якого є [PERSON] та стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 березня 2023 відкрито загальне позовне провадження у зазначеній цивільній справі, за заявою позивача вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони відчуження та вчинення реєстраційних дій стосовно нерухомого майна квартири за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 14141602122514), що належить на праві власності відповідачу - [PERSON] . Відповідач подав відзив на позов у якому просила в задоволені позову відмовити у повному обсязі посилаючись не те, що купуючи квартиру, не знала і не могла знати про обтяження майна чи боргові зобов`язання попередніх власників. Вважала, оскільки вона є добросовісним набувачем спірного майна, тому набула право на це майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень, в обґрунтування чого, посилається на правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.06.2021 р. по справі №922/2416/17. Ухвалою від 14 листопада 2024 року підготовче провадження закрито та справу призначено до розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, наполягав на його задоволенні з наведених у ньому підстав. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував з підстав викладених у відзиві. Суд, вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Так, судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 15 липня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», назву якого в подальшому змінено на ПАТ «Укрсиббанк» та [PERSON] був укладений Договір про надання споживчого кредиту № 11371240000, згідно умов якого, АКІБ «Укрсиббанк» надав [PERSON] кредит в сумі 120 000,00 (сто двадцять тисяч доларів США 00 центів), а останній зобов`язався повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту, але в будь-якому випадку не пізніше до 16 липня 2029 року. З метою забезпечення зобов`язань по кредитному договору між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений договір іпотеки № 113712340000/1 від 15 липня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., зареєстрованого в реєстрі за №11004, згідно умов якого [PERSON] передав в іпотеку АКІБ «УкрСиббанк» нерухоме майно - квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS] . В подальшому, через неналежне виконання зобов`язань за кредитним договором № 11371240000 від 15 липня 2008 року з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2011 року у справі № 2-3821/10 стягнуто солідарно з поручителем [PERSON] заборгованість в розмірі 1 242 870 грн. 46 коп. 12 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» укладено Договір факторингу №1, відповідно до умов якого ТОВ «Кей-Колект» набуло статус нового кредитора та отримало право грошової вимоги відносно [PERSON] за кредитним договором № 11371240000 від 15 липня 2008 року. Окрім цього, між ТОВ «Кей-Колект» та ПАТ «Укрсиббанк» укладено договір відступлення прав вимоги за договорами іпотеки 113712340000/1 від 15 липня 2008 року, про що до Державного реєстру прав на нерухоме майно внесено відповідний запис. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 червня 2013 року у справі 6-175/2633/13 замінено сторону виконавчого провадження (ВП №31436275) по справі №2-3821/10 із заміною сторони Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» за правом грошової вимоги до [PERSON] . 27 червня 2017 року [PERSON] звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання Договору іпотеки №113712340000/1 від 15 липня 2008 року недійсним. 13 жовтня 2017 року заочним рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області у справі № 175/2223/17 за позовом [PERSON] до ПАТ «Укрсиббанк» Договір іпотеки №11371234000/1 від 15 липня 2008 року визнано недійсним. Також цим рішенням визнано недійсною іпотеку нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] за Договором іпотеки №11371234000/1 від 15 липня 2008 року, який було укладено між АК ІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. та зареєстрований в реєстрі під номером №1100,4, з усіма додатковими угодами, додатковими договорами, договорами про внесення змін і доповнень. Скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про державну реєстрацію іпотеки внесену на підставі Договору іпотеки №11371234000/1 від 15 липня 2008 року, який було укладено між АК ІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. та. зареєстрований в реєстрі під номером №11004. Скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про державну реєстрацію обтяження (заборони) за №467 згідно Договору іпотеки №11371234000/1 від 15 липня 2008 року, який було укладено між АК ІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») та [PERSON] ; посвідчений приватним. нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. та зареєстрований в реєстрі під номером №11004. 20 листопада 2017 року на підставі заочного рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2017 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано припинення іпотеки та обтяження (заборона на нерухоме майно) нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] за Договором іпотеки №11371234000/1 від 15 липня 2008 року. В подальшому, 20 квітня 2018 року на підставі договору купівлі-продажу право власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] перейшло до [PERSON] . Натомість 13 червня 2018 року постановою апеляційного суду Дніпропетровської області заочне рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2017 року у справі № 175/2223/17 скасовано. У задоволені позовних вимог [PERSON] до ПАТ «Укрсиббанк» про визнання договору іпотеки недійсним -відмовлено. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №322925551 від 15 лютого 2023 року за адресою: [ADDRESS] , рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 40728475 від 20.04.2018 приватного нотаріуса Дніпровського районного нотаріального округу Руденко В.А. на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер : 309, виданий 20 квітня 2018 року, право власності на квартиру зареєстроване за [PERSON] . Відповідно до ст.ст. 526, 629 ЦК України договірне зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України. Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Згідно п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (неподільним об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом. Частиною п`ятою статті 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. У разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації (ч.ч. 6, 7 ст. 3 Закону України «Про іпотеку»). Отже, за наведених умов забезпечення виконання зобов`язання іпотекою гарантує права кредитора одержати задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна, зокрема в позасудовому порядку переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Згідно вимог ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Статтею 23 Закону України «Про іпотеку» визначено, що У разі переходу права власності (права господарського відання, спеціального майнового права) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна навіть у випадку, якщо до відома набувача не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності (право господарського відання, спеціальне майнове право) на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права та несе всі його обов`язки за іпотечним договором в обсязі та на умовах, що існували до набуття такою особою права власності на предмет іпотеки. Як встановлено судом, зобов`язання за кредитним договором № 11371240000 від 15 липня 2008 року [PERSON] не виконане, натомість рішенням приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Мазуренко С.В., індексний номер 38257290 від 21 листопада 2017 року припинено іпотеку нерухомого майна - квартири за адресою: [ADDRESS] за договором іпотеки 113712340000/1 від 15 липня 2008 року на підставі заочного рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2017 року по справі 175/2223/17, яке було скасоване постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 липень 2018 року. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно висновків, зазначених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 червня 2021 року в справі № 922/2416/17: виключення відомостей про право іпотеки з відповідного Державного реєстру, зокрема, на підставі судового рішення не впливає на чинність іпотеки. Скасування того судового рішення, що мало наслідком внесення до Державного реєстру іпотек запису про припинення іпотеки, не відновлює дію останньої, оскільки іпотека зберігає чинність незалежно від відсутності певний час відомостей про неї у відповідному державному реєстрі; запис про іпотеку не може бути відновлений з моменту вчинення первинного запису, а вчиняється державним реєстратором повторно за наявності для цього підстав, передбачених законом, зокрема договору іпотеки, а також судового рішення про визнання права іпотекодержателя; за відсутності в реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень. За таких умов право іпотеки припиняється, відомості про іпотеку поновленню не підлягають; у випадку якщо позивач вважає, що іпотека є та залишилася чинною, належним способом захисту було б звернення позивача з вимогою про визнання права іпотекодержателя стосовно іпотечного майна. Після набрання чинності рішення суду у разі задоволення такого позову до відповідного державного реєстру має бути внесений запис про іпотекодержателя; у справі з належною вимогою (зокрема, що визнання прав іпотекодержателя) суд має враховувати наявність/відсутність обставин, які можуть свідчити про недобросовісність набувача майна, придбаного за відсутності в Державному реєстрі іпотек відомостей про обтяження. Відсутність у Державному реєстрі іпотек означених відомостей не може беззастережно свідчити про добросовісність особи, яка придбаває таке майно. У справі про визнання права іпотекодержателя позивач не позбавлений права доводити недобросовісність кінцевого набувача предмета іпотеки. Виходячи з обставин справи, якщо позивач вважає себе іпотекодержателем та вважає, що його право іпотекодержателя порушене, належним способом захисту є звернення до суду з вимогою про визнання права іпотекодержателя, а не оспорення підстав набуття іншими особами прав на предмет іпотеки. Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані докази, враховуючи, що відповідач не надав суду докази, що спростовують обставини, на які посилається позивач, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання за ТОВ «Кей-Колект» права іпотекодержателя за договором іпотеки від 15 липня 2008 року № 11371234000/1, що укладений між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» та [PERSON] , право вимоги за яким перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на підставі договору відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, серія та номер: 5207-5208 від 12.12.2011, посвідченого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Саєнко Е.В., стосовно іпотечного майна - квартири за адресою: [ADDRESS] ( реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1414160212214). Суд не приймає посилання [PERSON] на правові висновки Великої Палати Верховного Суду викладені в постанові від 15 червня 2021 року в справі № 922/2416/17 як нерелевантні, згідно яких, за відсутності в реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень (пункт 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 922/3537/17 за провадженням № 12-127гс19). За таких умов право іпотеки припиняється, відомості про іпотеку поновленню не підлягають, а позов про звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає задоволенню. Суд враховує, що обставини у справі № 922/2416/17 є відмінними від даної справи, оскільки за обставинами справи № 922/2416/17 на предмет іпотеки було звернено стягнення, тобто право іпотекодержателя було реалізоване, на відміну від обставин у даній справі, де предмет іпотеки було відчужено на користь відповідача до звернення стягнення іпотекодержателем на це майно. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, дають об`єктивні підстави вважати, що позов підлягає задоволенню. При таких обставинах суд вважає можливим позовну заяву задовольнити та визнати за ТОВ «Кей-Колект» права іпотекодержателя за договором іпотеки №11371234000/1 від 15 липня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., зареєстрованого в реєстрі за №11004, що укладений між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» та [PERSON] , право вимоги за яким перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на підставі договору відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, серія та номер: 5207-5208 від 12.12.2011, посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Саєнко Е.В., стосовно іпотечного майна - квартири за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1414160212214). Таким чином суд вважає, що позовні вимоги в такому вигляді ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за подання позову в розмірі 2\~684 грн. та судового збору за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 1342 грн., а всього 4026 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved