Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-21 00:00:00

Позивач через свого представника звернувся до суду із вказаним позовом. В обґрунтування вимог вказує, що він є сином пенсіонера МВС [PERSON] . Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 18.10.2021 року, що набрало законної сили 17.11.2021 року, ГУПФУ у Волинській області було зобов`язано здійснити перерахунок та виплату пенсії [PERSON] на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області», виданої 02.07.2021 року №33/23-108Д з 01.12.2019 року. [INFO] [PERSON] помер. 24.09.2024 року державним нотаріусом Першої Луцької державної нотаріальної контори Волинської області Ковальчук Т.Б. позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за законом на недоотриману пенсію спадкодавця з 01.12.2019 року по 30.11.2021 року в сумі 104481,44 грн. та за період з 01.12.2022 року по 30.09.2023 року в сумі 20000 грн. В установленому порядку представник позивача звернулась до відповідача з вимогою виплати вказаних коштів. З відповіді ГУПФУ у Волинській області вбачається, що бюджетні зобов`язання можна здійснити лише за наявності відповідного бюджетного призначення на відповідний рік (за ЗУ «Про Державний бюджет»). Зазначену суму недоотриманої пенсії включено до переліку отримувачів пенсії за 2021 рік. Позивач зазначає про необґрунтованість відповіді відповідача у здійсненні заявленої виплати та просить суд зобов`язати ГУПФУ у Волинській області виплатити [PERSON] пенсію, яка була призначена, нарахована та належала його батьку [PERSON] , який помер [INFO] за період з 01.12.2019 року по 30.11.2021 року в сумі 104481,44 грн. та за період з 01.12.2022 року по 30.09.2023 року в сумі 20000 грн., а також стягнути з відповідача судові витрати у справі. Ухвалою судді від 21.10.2024 року постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали. 18.11.2024 року на адресу суду надійшов відзив представника відповідача, в якому останній заперечує позов. Зазначає, що померлий [PERSON] перебував на обліку в органах ПФУ як одержувач пенсії за віком. На підставі рішення Волинського окружного адміністративного суду від 18.10.2021 року йому було проведено перерахунок пенсії в межах покладених судом зобов`язань. Виплата заявлених сум здійснюється в межах бюджетних асигнувань на поточний рік. Заборгованість за рішеннями судів існує через відсутність в достатній кількості асигнувань з Державного бюджету України та її погашення не залежить від управлінських рішень керівника та посадових осіб ПФУ у Волинській області. Отже, підстави для виплати коштів в порядку спадкування відсутні. Кріт того, відповідач зазначає про необґрунтованість заявлених витрат на правову допомогу. Ухвалою суду від 20 листопада 2024 року у справі змінено процесуальний порядок розгляду справи (суд перейшов до розгляду справи у загальному позовному провадженні, згідно п.2 ч. 4 ст. 274 ЦПК України). Представник позивача у письмовій заяві просила здійснювати розгляд справи без її участі, вимоги підтримала та просила задовольнити. Представник відповідача у судове засідання повторно не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином. У зв`язку з наявністю письмового відзиву сторони відповідача, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, суд вбачає за можливе здійснювати розгляд без участі відповідача. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] (а.с.10). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] , як син спадкодавця, отримав спадщину після смерті батька, яка окрім іншого складається з грошової доплати, у зв`язку з перерахунком пенсії за період з 01.12.2019 року по 30.11.2021 року в сумі 104481,44 грн. та за період з 01.12.2022 року по 30.09.2023 року в сумі 20000 грн., яка належала померлому [PERSON] , що підтверджується довідкою, виданою ГУПФУ у Волинській області №0300-0504-8/48440 від 15.08.2024 року (а.с. 11). З відповіді ГУПФУ у Волинській області №150 від 03.10.2024 року вбачається, що перерахунок пенсії [PERSON] проведено на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 18.10.2021 року, що набрало законної сили 17.11.2021 року (справа №140/8350/21). Зі змісту відзиву вбачається, що виплата коштів не проведена в зв`язку з відсутністю фінансування з Державного бюджету. Надаючи правову оцінку розглядуваним правовідносинам, суд зазначає наступне. Згідно вимог ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач є спадкоємцем [PERSON] , прийняв спадщину відповідно до встановленого законом порядку. Відповідно до ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини (ч.3 ст.52 Закону). Згідно ст. 61 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-XII від 9 квітня 1992 року, суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. Зміст вказаних норм також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Відповідно до\~пунктів 1,\~7,\~3,\~пп.\~6\~п.\~4\~Положення про\~Пенсійний фонд\~України,\~затвердженого постановою\~Кабінету Міністрів\~України №\~280\~від 23\~липня 2014\~р.\~із відповідними\~змінами,\~Пенсійний фонд\~України є\~центральним органом\~виконавчої влади,\~діяльність якого\~спрямовується і\~координується Кабінетом\~Міністрів України\~через Міністра\~соціальної політики,\~що реалізує\~державну політику\~з питань\~пенсійного забезпечення\~та ведення\~обліку осіб,\~які підлягають\~загальнообов`язковому державному\~соціальному страхуванню.\~Пенсійний фонд\~України здійснює\~свої повноваження\~безпосередньо та\~через утворені\~в установленому\~порядку територіальні\~органи.\~Одним з\~його основних\~завдань є\~реалізація державної\~політики з\~питань пенсійного\~забезпечення,\~загальнообов`язкового державного\~соціального страхування\~у зв`язку\~з тимчасовою\~втратою працездатності\~та загальнообов`язкового\~державного соціального\~страхування від\~нещасного випадку\~на виробництві\~та професійного\~захворювання,\~які спричинили\~втрату працездатності,\~надання житлових\~субсидій та\~пільг на\~оплату житлово-комунальних\~послуг,\~придбання твердого\~та рідкого\~пічного побутового\~палива і\~скрапленого газу;\~ПФУ організовує,\~координує та\~контролює роботу\~територіальних органів\~щодо забезпечення\~своєчасної та\~у повному\~обсязі виплати\~пенсій,\~допомоги на\~поховання,\~здійснення страхових\~виплат та\~надання соціальних\~послуг відповідно\~до закону\~та інших\~виплат,\~які згідно\~із законодавством\~здійснюються за\~рахунок коштів\~Пенсійного фонду\~України та\~інших джерел,\~визначених законодавством. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми частини 1 статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Зазначене узгоджується з постановою Верховного Суду від 06.07.2020 року по справі №750/8819/19. Як встановлено судом, відповідачем утримується належне позивачеві спадкове майно у виді суми недоотриманої пенсійної виплати, нарахованої пенсіонеру [PERSON] і не виплаченої йому за життя, право власності на яку в порядку спадкування за законом перейшло до позивача. Тим самим, відповідач порушує право власності позивача на вказану суму грошей, яке підлягає судовому захисту способом примусового виконання обов`язку в натурі, тобто стягнення її на користь [PERSON] . Заперечення відповідача не спростовують позову. Відсутність бюджетних коштів для виконання відповідачем свого зобов`язання не може бути підставою для відмови у захисті порушеного права, оскільки виконання судового рішення проводиться відповідно до встановленого законом порядку. Крім того, ч.2 ст.218 ГК України та ст.617 ЦК України не передбачено такої підстави для звільнення від відповідальності, як відсутність у боржника необхідних коштів. Також, КСУ неодноразово висловлював правову позицію щодо неможливості поставити гарантовані законом виплати, пільги тощо в залежність від видатків бюджету. Зокрема, в Рішенні від 09.07.2007 р. №6-рп/2007 КСУ вказав на те, що невиконання державою своїх соціальних зобов`язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави. Разом з тим держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. Інакше всі негативні наслідки відсутності такого механізму покладаються на державу. Важливим є і те, що ЄСПЛ у рішенні в справі «Кечко проти України» зауважив, що держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату надбавок з державного бюджету, однак свідома відмова в цих виплатах не допускається, доки відповідні положення є чинними. Органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань. ЄСПЛ у справі «Бакалов проти України» та у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» зазначив, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання. Аналогічний правовий висновок про те, що сама собою відсутність бюджетних коштів не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язання викладено в постанові ВСУ від 22.03.17р. у справі №3-77гс17, у постановах КГС у складі ВС від 27.03.18р. у справах №925/246/17, №925/974/17, а також у постанові ВП ВС від 10.04.18р. у справі №12-46гс18. З урахуванням наведеного, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення, кошти належні позивачу в порядку спадкування слід стягнути з відповідача. Відповідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 1211,20 грн. Позивачем також заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 грн. Статтею 133 ЦПК України, встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правничу допомогу слід враховувати, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч. 2 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Такий правовий висновок сформовано у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 у справі № 372/1010/16-ц. В даному\~випадку,\~заявлений позивачем\~розмір витрат\~з надання\~професійної правничої\~допомоги в\~8000\~грн.\~підтверджується договором\~про надання\~правничої допомоги\~від 02.09.2024\~року,\~актом прийому-передачі\~наданих послуг\~від 15.10.2024\~року,\~ копією\~квитанції до\~прибуткового касового\~ордера від\~15.10.2024\~року (а.с. 17-20). Суд наголошує, що не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved