Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-21 00:00:00

27.08.2024 року через систему «Електронний суд» позивач Приватне підприємство «Шериф-Пульт 001» звернулося до Дніпровського районного суду міста Києва із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання послуг, в якому просить суд: стягнути з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на користь ПП «ШЕРИФ-ПУЛЬТ 001» (код ЄДРПОУ 41963319) заборгованість за договором № 2860640 про надання послуг за допомогою технічних засобів охорони від 02 серпня 2018 року в загальній сумі 10 850,00 грн, а також витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування позовних вимог вказували, що 02 серпня 2018 року між ПП «Шериф-Пульт 001» та [PERSON] був укладений Договір № 2860640 про надання послуг за допомогою технічних засобів охорони, за умовами якого виконавець надає послуги замовнику в обсягах та кількості, які ним обрані, в порядку та на умовах, визначених цим Договором. В порушення умов договору відповідач належним чином не виконав своїх зобов`язань по сплаті вартості наданих послуг, у зв`язку з чим має заборгованість в сумі 10 850,00 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 09 вересня 2024 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (письмового провадження). Положеннями статті 174 Цивільного процесуального кодексу України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідачем копію ухвали про відкриття провадження у справі не було отримано, а конверт повернувся до суду із відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою», правом на подачу відзиву на позовну заяву відповідач у встановлений законом строк не скористався. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). На підставі ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки розгляд справи відбувався в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 2 ст. 247 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин в їх сукупності, суд встановив наступне. Судом встановлено, що 02 серпня 2018 року між ПП «Шериф-Пульт 001» та [PERSON] був укладений Договір № 2860640 про надання послуг за допомогою технічних засобів охорони, за умовами якого виконавець надає послуги замовнику в обсягах та кількості, які ним обрані, в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до умов Договору, виконавець надавав обраний замовником перелік послуг визначених п.1.3. Договору, а саме: - п.п. 1.3.1. Договору: «Охорона Об`єкта - здійснюється Виконавцем шляхом спостереження за станом технічних засобів охоронної сигналізації (далі - ОС), яка встановлена на Об`єкті Замовника та автоматично сповіщає про проникнення в приміщення чи порушення архітектурно-будівельних конструкцій, а також забезпечення негайного виїзду Групи Швидкого Реагування з метою вжиття заходів, спрямованих на встановлення причин спрацювання ОС, та при необхідності - затримання осіб, які проникли на Об`єкт». Пунктом 1.2. Договору визначено, що послуги надавалися за адресою, яка вказана в Додатку №1. Так, згідно п.1. Додатку №1 до Договору адреса об`єкта - [ADDRESS] . Вартість обраних Замовником послуг, згідно переліку викладеному в пункті 1.3. Договору, визначаються у Додатку №1 (пункт 2 Договору). В свою чергу згідно п.2. Додатку №1 вартість обраних Замовником послуг складає 350,00 грн за один місяць їх надання. Згідно положень п. 2.3. Договору, оплата за цим Договором здійснюється на умовах передоплати і проводиться Замовником щомісячно, протягом перших п`яти календарних днів місяця в якому надаються послуги. Водночас, відповідно до п. 3.2.15. Договору Замовник зобов`язаний своєчасно та у повному обсязі здійснювати оплату послуг, що надаються Виконавцем згідно умов Договору. Згідно підпункту 1 п. 4.1.1. Договору Виконавець має право тимчасово не надавати послуги якщо замовник має заборгованість по оплаті. Крім того, п.п.8.1.-8.2. Договору визначено, що цей Договір набуває чинності з моменту його підписання та діє протягом календарного року, але у будь-якому випадку до моменту повного виконання обома Сторонами прийнятих на себе зобов`язань. Якщо за 15 днів до закінчення дії Договору жодна зі Сторін не вимагатиме його припинення, Договір вважається продовжений на той же термін, без обмежень кількості разів продовження дії Договору. З моменту підписання Договору відповідачем періодично допускалось прострочення оплати за звітний місяць в яких надавались послуги, проте з липня місяця 2023 року та до 11 липня 2024 року (включно) відповідачем не здійснено жодної оплати. Позивач протягом всього періоду за який не було оплати за надані послуги, намагався встановити контакт з відповідачем для досудового врегулювання заборгованості, але всі спроби не мали успіху, оскільки останнім жодних дій виконано не було. В зв`язку з невиконанням грошових зобов`язань, позивачем на адресу відповідача направлено Повідомлення-вимогу вих. № 12-12/22-1 від 12.06.2024 р. про неналежне виконання зобов`язань за Договором, сплату грошових коштів. Вказаною вимогою відповідач був повторно проінформований про розірвання Договору на підставі п. 4.1.4. з 12.07.2024 року. Проте, відповідач так і не виконав грошові зобов`язання по сплаті вартості наданих позивачем послуг. Станом на дату подачі позову сума заборгованості відповідача за отримані по договору послуги складає 4 550,00. Відповідно до пункту 5 Додатку №1 до Договору, виконавцем передано замовнику в користування (оренду) обладнання: Комплекс «Ajax Hub», «Ajax Motion Protect», «Ajax Door Protect», «Ajax Space Control» загальною вартістю 6 300,00 грн. Також, тим самим пунктом, встановлено, що підписанням даного Договору замовник підтверджує, що обладнання ним отримано та буде повернуто протягом 2-х днів після його розірвання (припинення). Замовник вправі викупити обладнання під-час дії даного Договору, або при його розірванні (припинення). Водночас, пункт 3.2.13. Договору, встановлює наступне зобов`язання для замовника: «після припинення договірних відносин одразу, але у строк, що не перевищує 2-х днів, повернути виконавцю обладнання, яке надане замовнику в користування (зазначене в Додатку 1 даного Договору), у стані, придатному до подальшої експлуатації, а у випадку не повернення у встановлений строк замовник зобов`язаний сплатити виконавцю його вартість». Таким чином, відповідач був зобов`язаний в строк не пізніше 14.07.2024 року повернути отримане від позивача обладнання в належному стані передбаченому пункт 3.2.13. Договору, або ж компенсувати його вартість в аналогічний строк. Проте, станом на день звернення до суду, дане зобов`язання залишається не виконаним. Таким чином сума вартості обладнання в розмірі 6 300,00 грн. підлягає стягненню на користь позивача. Оскільки, жодних дій щодо сплати боргу відповідачем вчинено не було та станом на день подання даного позову заборгованість не сплачена. Тому, станом на дату подачі позову загальна сума боргу по договору, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 10 850,00. Між сторонами виник спір стосовно належного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань. У відповідності до ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. У відповідності до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частина 2 ст. 509 ЦК України передбачає, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. «Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості» (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За правилами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами. Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Частиною 1 ст. 903 ЦК України визначено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. 3а приписами ст. 978 ЦК України встановлено, що за договором охорони охоронець, який є суб`єктом підприємницької діяльності, зобов`язується забезпечити недоторканність особи чи майна, які охороняються. Володілець такого майна або особа, яку охороняють, зобов`язані виконувати передбачені договором правила особистої та майнової безпеки і щомісячно сплачувати охоронцю встановлену плату. Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги. Судом досліджений наданий позивачем розрахунок заборгованості, за яким заборгованість [PERSON] за Договором № 2860640 від 02 серпня 2018 року становить 10 850,00 грн. На підставі досліджених доказів, суд приходить до висновку, що обсяг заборгованості знайшов своє документальне підтвердження, тому підлягає стягненню з [PERSON] на користь ПП «Шериф-Пульт 001» в загальному обсязі 10 850,00 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, беручи до уваги те, що понесені позивачем судові витрати в сумі 2 422,40 грн. пов`язані з розглядом справи, їх розмір є обґрунтованим з урахуванням ціни позову, згідно ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved