Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-19 00:00:00

Позивач АТ «Універсал Банк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Вимоги позову обґрунтовані тим, що АТ «Універсал банк» запустив новий проект монобанк, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки монобанк. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monoank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю проекту монобанк є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга - переведення витрати у розстрочку, при цьому за рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Відповідач [PERSON] 10.07.2019 звернулася до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 50 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту, при цьому відповідач порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість. Позивач зазначає, що загальний розмір заборгованості відповідача перед АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» за Договором станом на 11.07.2024 становить 58 565,30 грн., який складається з: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 58 565,30 грн.; заборгованість за пенею та комісією 0,00 грн., тому банк вимушений звернутись до суду та просить стягнути із відповідача в примусовому порядку заборгованість в сумі 58 565,30 грн. та судовий збір. 02 жовтня 2024 року ухвалою Деснянського районного суду м. Києва відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. 22 листопада 2024 року від представника відповідача - адвоката Цимбал А.А. до суду надійшов відзив, у відповідності до якого зазначає про те, що позивачем не було підписано Умови та правила надання банківських послуг, Тарифи, оскільки Умови та правила неодноразово змінювались АТ «Універсал Банк`з моменту виникнення спірних правовідносин до моменту звернення позивача до суду. При цьому представник відповідача зазначає, що позивачем надано до позовної заяви витяг з Умов та правил обслуговування в АТ «Універсал Банк», які набули чинності з 27.11.2021, всупереч тому, що анкета підписана 10.07.2019. Посилання в анкеті-заяві на Правила надання банківських послуг АТ «Універсал Банк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, а відсутність в розрахунку початкової інформації, а також дат проведення погашень тіла та відсотків і їх розміру, унеможливлює встановлення формул розрахунків, вірності їх результатів, повноти та безпомилковості. Відсутність первинної документації та посилань на такі документи унеможливлює перевірку достовірності казаних дат проведення фінансових операцій та їх розмірів, а отже вірності розрахунків в цілому. Також сторона відповідача зазначає про те, що матеріали справи не містять доказів того, що на ім`я відповідача було відкрито поточний рахунок та видано банківську карту, та відповідно встановлено кредитний ліміт. Звертають увагу на те, що Умови та правила надання банківських послуг, Тарифів, Таблиці обчислення вартості кредиту та Паспорту споживчого кредиту не містять підпису відповідача, а розрахунок, що міститься в матеріалах справи підписаний представником банку без ідентифікації особи, та не є первинним документом, що підтверджує заборгованість. У зв`язку з зазначеним, представник відповідача позовні вимоги вважає необґрунтованими, та просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, у відповідності до якої зазначає про те, що при підписанні відповідачем анкети-заяви, останній підтвердив, що ознайомлений з усіма частинами договору і отримав відповідні примірники, та разом становлять укладений між сторонами договір (Анкета-заява, Умови і правила надання банківських послуг, Тарифи, Таблиця обчислення вартості кредиту та Паспорт споживчого кредиту) містять всі умови про процентну ставку, пеню, штрафи, умови та строк повернення кредиту згідно зі ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». Зокрема у п. 10. Розділу ІІ Умов і правил обслуговування викладені Додатки, зокрема Паспорт споживчого кредиту "Картка monobank", у якому Сторони (Позивач і Відповідач) погодили реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальної вартості кредиту для споживача. А саме, пільгова процентна ставка становила - 0,00001 %, а базова процентна ставка: 3,2% в місяць (38,4% річних). При цьому, Можливість та законність укладення договору вищевказаним способом зокрема підтверджується правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 23.03.2020 у справі № 404/502/18 та в постанові від 09.09.2020 у справі № 732/670/19. В момент підписання Договору 10.07.2019 р. діяли Умови і правила обслуговування в редакції від 04.07.2019 р.. Саме в цій редакції відповідач отримав примірники вказаних Умов у Мобільному додатку в день укладання Договору. При цьому, вони були йому зрозумілі та не потребували додаткового тлумачення, що підтверджено в підписаній відповідачем Анкеті-заяві. Відповідач зазначає про те, що розрахунок заборгованості, що міститься в матеріалах справи, повністю відповідає деталізованій виписці про рух коштів по картковому рахунку, котра в свою чергу може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів. Відповідач користувався отриманою кредитною карткою та частково погашав заборгованість, одна станом на момент подання позову наявна заборгованість перед позивачем у розмірі 58 565,30 грн. Також звертає увагу суду на те, що відповідач необгрунтовано, посилався на судову практику Великої Палати Верховного Суду, оскільки наведена практика ухвалена ВП ВС щодо інших кредитних угод, з іншими умовами, правилами та сторонами, при цьому договір укладений в письмовій формі згідно приписів ч. 2 ст. 207 ЦК України, а отже не може бути застосована при вирішення справи. Представником відповідача 27 листопада 2024 року подано до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких вказує на те, що матеріали справи не містять належних доказів того, що відповідач був сповіщений про оновлення та внесення доповнень до Умов та тарифів за карткою Monobank починаючи з 2019 року. При цьому позивачем не підтверджено належними доказами наявність і розрахунок заборгованості, а відтак позиціонує це як припущення, а розрахунок заборгованості підписаний представником позивача без ідентифікації особи і не є первинним документом, що підтверджує існування заборгованості. Позивачем подано до суду додаткові пояснення, у відповідності з якими в частині розділів Умов та Правил обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, які містять елементи договору про споживче кредитування та/або договору банківського вкладу, зміни вносяться за згодою сторін. При цьому відповідача було завчасно попереджено про зміни в умовах кредитування, погоджені п. 11 Анкети-заяви каналами зв`язку, а саме через мобільний додаток шляхом направлення 27.08.2020 пуш-повідомлення «2 зміни в ключових тарифах». Оскільки після отримання вищезазначеної інформації відповідач продовжив користуватися послугами банку, а не розірвано договір в односторонньому порядку, вказані зміни є погодженими клієнтом. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Встановлено, що АТ «Універсал Банк» запустив новий проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю даного проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 10.07.2019 відповідач звернувся до АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг шляхом накладення особистого підпису у зазначеному документі. Позивач свої зобов`язання перед відповідачем виконав, відкривши кредитну лінії та зарахувавши на рахунок відповідача кошти в межах встановленого кредитного ліміту - 50 000 грн. Відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають договір та зобов`язалась виконувати його умови. На підставі укладеного договору відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 3,1 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, зі сплатою збільшених відсотків за користування кредитом в розмірі 6,2 % на місяць на суму простроченої заборгованості. У наданому суду розрахунку заборгованості позивач зазначав, що станом на 30.04.2023 року у відповідача прострочення зобов`язання із сплати щомісячного мінімального платежу за Договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим, на підставі положення п.п.5.17 п.5 Розділу II Умов, відбулось Істотне порушення Клієнтом зобов`язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою. Банк направив відповідачу повідомлення «пуш» про істотне порушення умов Договору та про необхідність сплатити суму заборгованості. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем станом на 11.07.2024 становить 58 565,30 грн. (загальний залишок заборгованості за наданим кредитом). Судом звертає увагу на те, що в Анкеті-заяві у пункті 6 зазначено Прошу вважати мій власноручний підпис або його аналоги ( в т.ч. удосконалений електронний підпис - далі УЕП) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті мені в Банку. З цією метою я засвідчую генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем. Він буде використовуватися УЕП у мобільному для засвідчення моїх дій. Я визнаю, що УЕП є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Я підтверджую, що всі наступні правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися мною з використанням простого електронного підпису. Пунктом 9 передбачено, що все листування щодо цього Договору прошу здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали зв`язку, відповідно до умов Договору". При цьому положеннями Анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг (п.1). Отже, підписавши Анкету-заяву відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають Договір та зобов`язується виконувати його умови. У відповідності до відзиву на позовну заяву та заперечень на відповідь на відзив, вбачається, що сторона відповідача заперечує факт виникнення зобов`язальних правовідносин між сторонами. Однак, варто зауважити, що заперечення [PERSON] зводяться не лише щодо його незгоди з розрахунком заборгованості, але і щодо існування боргових зобов`язань у останнього перед банком в цілому. Зокрема, відповідач заперечує факт відкриття поточного рахунку та видачі йому платіжного інструменту (банківської карти), а також зазначає щодо незгоди щодо нарахування процентів, пені та комісій. Всупереч викладені позиції, власного розрахунку відповідач суду не надав, заперечень щодо безпідставного врахування коштів, які були зараховані у погашення відсотків не навів. Разом з тим, із наданих позивачем доказів та розрахунку вбачається, що позивач просить стягнути з відповідача кредитний ліміт у розмірі 47 200 грн., при цьому баланс складає - 11 365,30 грн. (овердрафт), а отже загальний розмір заборгованості складає 58 565,30 грн. При цьому, всупереч викладеному у відзиві та запереченнях на відповідь на відзив, відповідач не спростував факту укладення кредитного договору, не надав доказів сплати заборгованості та не надав власний розрахунок заборгованості. При цьому матеріали справи, зокрема деталізована виписка про рух коштів по картці від 22.11.2024, спростовують доводи відповідача з приводу невизнання укладення кредитного договору, при цьому інших доказів в противагу викладеному в позовній заяві відповідачем суду не надано. Також варто зауважити, що відповідачем не надано доказів, які б спростували правильність наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором. Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідач, не сплативши у вказаний договорі строк кредит, порушив вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк, тобто згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов. Згідно з ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ст.627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з у рахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв, ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник має повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позивачем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідач порушив умови договору в частині неповернення кредиту та несплати відсотків за його користування та не виконав взяті на себе зобов`язання, тобто в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов`язань. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Універсал Банк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому АТ «Універсал Банк» вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Позивач звертаючись до суду з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості за договором про надання банківських послуг від 10.07.2019 у розмірі 58 565,30 грн., вказав на те, що вказана заборгованість виникла у відповідача у зв`язку з невиконанням взятих на себе зобов`язань. У якості доказів на підтвердження своїх вимог, позивачем з поміж-іншого було надано виписку про рух коштів відповідача. У відповідності до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи. Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. При цьому, пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постанова Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, передбачено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18, від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц, від 26 травня 2021 року у справі №204/2972/20, від 13 жовтня 2021 року у справі №209/3046/20. У постанові Верховного Суду від 31 травня 2022 року у справі № 194/329/15 зазначено, що виписка з особового рахунку може бути належним доказом заборгованості відповідача за кредитом, яка повинна досліджуватися судами у сукупності з іншими доказами. Як вбачається з виписки руху коштів по картці від 22.11.2024, сума витрат складає - 231 424,02 грн., а сума зарахувань за період складає - 172 868,72 грн. Зокрема вбачається, що кредитний ліміт станом на 11.07.2024 року складає 47 200 грн., а баланс на кінець періоду - мінус 11 365,30 грн., що в сумі складає 58 565,30 грн. Отже, суд приходить до обґрунтованого висновку, що отримані та використані грошові кошти з боку відповідача не повернуто, останній дійсно має заборгованість, а відтак вимоги позивача є обгрнутованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved