Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-22 00:00:00

17 грудня 2024 року до Балаклійського районного суду Харківської області надійшла позовна заява адвоката Лаєвської Марине Леніківни, яка діє в інтересах [PERSON] , у якій просить змінити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] та визначити розмір аліментів на утримання дитини у розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення нею повноліття. На обґрунтування позову зазначає, що з 03.09.2005 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 24.02.2017 був розірваний. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 24.02.2017 з позивача стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки. На теперішній час позивач проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу з жінкою, від фактичних шлюбних відносин у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Мати дитини не має самостійного заробітку, не має можливості працювати оскільки доглядає новонароджену дитину. І хоча позивач не має юридичного обов`язку утримувати мати своєї дитини, жінка є членом сім`ї позивача, перебуває на його утриманні. Крім того, 17 листопада 2022 року батько позивача [PERSON] , [INFO] , отримав інвалідність першої групи безстроково, потребує постійної сторонньої допомоги. Позивач з доглядає та матеріально утримує батька, проживає з ним однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку із чим просить змінити розмір аліментів із до 1/8 частини усіх видів заробітку (доходів) позивача. Ухвалою від 23.12.2024 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 08.01.2025 до канцелярії суду надійшов відзив відповідача, в якому зазначила, що позов не визнає, оскільки позивачем не надано доказів погіршення його матеріального становища та доказів, що він постійно мешкає за однією адресою з батьком та здійснює за ним догляд. Тому просила у задоволенні позову відмовити. Позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав та просив його задовільнити. Відповідачка до суду не з`явилась, про причини своєї неявки суду не повідомила. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 09.09.2005. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] . Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 24.02.2017 з [PERSON] на користь [PERSON] , стягнуто аліменти на [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви - з\~\~ 03.02.2017 і до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтво про народження, серії [NUMBER] . Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Судом встановлено, що після ухвалення рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 24.02.2017, сімейний стан платника аліментів позивача [PERSON] змінився, [INFO] у нього народилася донька [PERSON] . Таким чином, після народження другої дитини [PERSON] , у позивача виник обов`язок також і з утримання доньки до досягнення нею повноліття. Тобто змінився як сімейний, так і матеріальний стан позивача. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (частина 3 статті 181 СК України). Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, за змістом статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Разом з тим, стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів лише за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. У свою чергу, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. Згідно з вимогами частини 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду (постанова Верховного Суду України № 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року). Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Отже, зменшення розміру аліментів можливе при настанні певних умов. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Утримання інших осіб впливає на матеріальне становище утримувача. Оскільки утримання дитини є обов`язком обох батьків, враховуючи матеріальне становище платника аліментів, наявність у позивача на утриманні іншої дитини, суд вважає за необхідне зменшити розмір аліментів з 1/4 до 1/6 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня набрання рішенням законної сили, і до досягнення дитиною повноліття, оскільки такий розмір аліментів буде достатнім для забезпечення потреб дітей, відповідатиме рівності прав кожної дитини на належне матеріальне утримання. При цьому суд вважає, що доводи позивача щодо перебування на його утриманні непрацездатного батька, який є особою з інвалідністю 1-ї групи, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи. Позивачем не доведено, що батько проживає разом із ним, потребує постійного догляду, він купує йму ліки, продукти харчування, тощо. Посилання відповідача на те, що відсутні підстави для зменшення розміру аліментів, які стягуються на користь [PERSON] з позивача на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , оскільки позивачем не доведено погіршення його матеріального стану і необхідності зменшення їх розміру, - спростовуються вимогами закону та фактичними обставинами справи. На підставі викладеного,

Outcome: partial