Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-16 00:00:00

У серпні 2023 року позивач [PERSON] звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] третя особа: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову позивач зазначила, що 24.07.2004 між нею та відповідачем було укладено шлюб. У даному шлюбі [INFO] у сторін по справі народився син [PERSON] , а [INFO] народився син [PERSON] . З червня 2015 року у [PERSON] з`явилися позашлюбні відносини, а 06.11.2015 [PERSON] пішов із сім`ї та подав позовну заяву про розірвання шлюбу. Шлюб було розірвано на підставі заочного рішення від 03.08.2016. На той час позивач перебувала у відпустці по догляду за дитиною до трьох років та мала дохід у розмірі 860 грн., молодша дитина перебувала на штучному вгодовуванні, а старший син тяжко хворів, що потребувало грошових коштів. Весь період з 2015 року по 2017 рік [PERSON] працював у Запорізькому державному медичному університеті на посаді доцента кафедри патологічної анатомії та судової медицини та на 0,5 ставки лікаря паталогоанатома вищої категорії в Запорізькому паталогоанатомічному бюро, а тому аліменти платив регулярно. У додаткових витратах на дітей відповідач участі не приймав, незважаючи на те, що діти постійно хворіли і молодший син потребував оперативного втручання. У червні 2017 року відповідача було звільнено з університету за постійне зловживання алкоголем, після чого аліменти сплачувалися виходячи з 0,5 ставки лікаря паталогоанатома. 23.11.2018 позивач одружилася із [PERSON] . З цього часу останній піклується не тільки про позивача, але і про її дітей від першого шлюбу, приділяє час дітям, спілкується із ними, знає їх друзів, підтримує різні хобі, займається їх додатковим розвитком, вчить уроки із ним. Коли діти хворіли [PERSON] не тільки сплачував кошти за їх лікування, але і особисто доглядав дітей у лікарнях. Вказані обставини свідчать про те, що новий чоловік позивача повністю виконує всі функції батька для всіх її дітей і хоче усиновити дітей від першого шлюбу [PERSON] . Сини позивачки проживають разом із нею та перебувають на її утриманні. Відповідач проживає окремо, участі у вихованні та догляді за дітьми не приймає, їх фізичним, духовним та моральним розвитком не займається, матеріальної допомоги не надає. 17.12.2015 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя ухвалено рішення, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 05.11.2015. 17.12.2018 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя, за позовом [PERSON] про збільшення розміру аліментів на дітей, суд вирішив стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дітей щомісячно у розмірі 1/3 частини його заробітку, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 11.07.2023 державним виконавцем видано довідку, відповідно до якої [PERSON] не отримує аліменти, які стягнуто на її користь на утримання синів. Посилаючись на вказані обставини, [PERSON] просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11.09.2023 позовну заяву направлено до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя за підсудністю. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.12.2023, для розгляду вказаної справи визначено суддю Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Гашук К.В. Ухвалою судді від 12.12.2023 прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження вказану цивільну справу, відкрито провадження у справі, та призначено підготовче судове засідання. Цією ж ухвалою встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи. Також, вказаною ухвалою витребувано у Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району висновок щодо розв`язання спору та доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . 06.03.2024 на адресу суду надійшов відзив [PERSON] на позов (т. 1 а.с. 78-80), відповідно до якого він позовні вимоги не визнає та просить відмовити у задоволенні позову [PERSON] . В обґрунтування відзиву зазначено, що відповідач весь час цікавився життям своїх дітей, приділяв дітям увагу, регулярно спілкувався з ними, вони втрьох, або разом з його батьками брали участь у розважальних заходах. Він жодного разу не відмовляв [PERSON] у її проханні надати матеріальну допомогу на дітей. Позивач протягом усього часу перешкоджала його спілкуванню із синами, а останнім часом взагалі не дає йому їх бачити, та навіть спілкуватися по телефону. Він має дані, згідно з якими позивач регулярно очорнює його в очах дітей, вдаючись до відвертої брехні та наклепу, тим самим створюючи негативний образ його, як батька. Протягом усього часу, коли відповідач мав можливість спілкуватися з дітьми, він, окрім аліментів, оплачував шкільні збори, танцювальний гурток, переводив кошти на малярські прилади для занять малюванням, на взуття та одяг для дітей, тощо. Крім того, відповідач завжди на свята дарував дітям недешеві подарунки, водив їх на атракції та до музеїв. Після того, як відповідач звільнився з університету, у нього з позивачем була домовленість, а саме після рішення суду щодо плати аліментів у розмірі 0,5 прожиткового мінімуму. Позивач стверджує, що не отримувала їх, але згідно домовленості він платив не 0,5 а 100 % прожиткового мінімуму на кожну дитину, кошти переводив на банківський рахунок старшого сина [PERSON] . З початком війни відповідач втратив роботу, і позивач, користуючись тим, що домовленість про сплату аліментів на банківську карту [PERSON] не була задокументована, вирішила стягнути з нього аліменти за весь цей період повторно. Саме в цей період позивач фактично повністю заблокувала його спілкування з дітьми та всіляко їх налаштовує проти батька. Незважаючи на це, він дуже любить своїх дітей і в жодному разі не збирається від них відмовлятися. Після втрати роботи під час війни він не мав змоги платити аліменти своїм дітям, оскільки сам фактично жив у борг, але навіть за таких обставин він намагався спілкуватися з ними, але усі його спроби блокувалися позивачем. 25.03.2024 на адресу суду надійшов висновок Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району щодо розв`язання спору про позбавлення [PERSON] , 1981 р.н., батьківських прав відносно синів [PERSON] , 2010 р.н., та [PERSON] , 2014 р.н. (т. 1 а.с. 86). У судовому засіданні 15.04.2024 позивачем [PERSON] подано відповідь на відзив на позовну заяву, а 22.04.2024 судом отримано клопотання про поновлення строку на подання відповіді на відзив. Ухвалою суду 23.04.2024 у задоволенні клопотання [PERSON] , в особі представника - адвоката Фельського Сергія Леонідовича, про поновлення (продовження) строку на подання відповіді на відзив, відмовлено. Відповідь на відзив [PERSON] разом із долученими до неї доказами повернуто заявнику. Разом із тим, у даному судовому засіданні суд, з урахуванням категорії справи та з метою забезпечення дотримання прав та інтересів дітей, надав сторонам у справі додатковий час для надання доказів, які вони бажають долучити на підтвердження своїх заяв по суті справи, та додаткових пояснень. 07.05.2024 до суду надійшли додаткові пояснення у справі позивача [PERSON] із додатковими доказами на підтвердження позиції позивача (т. 1 а.с. 116-172). Правом на подання доказів у справі та додаткових пояснень, до закриття підготовчого судового провадження, відповідач не скористався. Ухвалою суду від 02.08.2024, закрито підготовче провадження у даній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Зобов`язано [PERSON] під час судового розгляду справи забезпечити явку у судове засідання [PERSON] та [PERSON] для заслуховування їх думки у справі про позбавлення їх батька батьківських прав. Визнано обов`язковою явку у судові засідання в цій справі, при розгляді справи по суті, представника районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, як органу опіки та піклування. Задоволено заяву представника позивача - адвоката Фельського С.Л. про допит і виклик свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . У задоволенні клопотання [PERSON] про виклик і допит свідків [PERSON] та [PERSON] , відмовлено. 16.08.2024 до суду надійшли письмові пояснення відповідача у справі [PERSON] . У судовому засіданні позивач та її представник вимоги позову підтримали, просили їх задовольнити з підстав, які викладені у позовній заяві. Відповідач та його представник проти позову заперечували та просили відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав їх необґрунтованості. Представник третьої особи у судовому засіданні, що відбулося 28.10.2024, підтримала висновок органу опіки та піклування, та просила ухвалити рішення з урахуванням цього висновку. 28.10.2024 у судовому засіданні заслухано думку дітей, 27.11.2024 - допитано свідків, про виклик і допит яких клопотала сторона позивача. Суд, заслухавши позивача та її представника, відповідача та його представника, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, заслухавши думку дітей та пояснення свідків, встановив наступні обставини та дійшов до таких висновків. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Судом встановлено, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, та є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей Серії [NUMBER] , яке видане 05.08.2010, та Серії [NUMBER] , яке видано16.09.2014. Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03.08.2016, розірвано шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 24.07.2004 Відділом реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського районного управління юстиції м. Запоріжжя, актовий запис № 179. Після розірвання шлюбу між сторонами у справі, діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживали з матір`ю - [PERSON] , яка у подальшому, 23.11.2018, уклала шлюб із [PERSON] . Від другого шлюбу позивача, в них народився син [PERSON] , 2019 року народження. На даний час діти сторін у справі проживають із матір`ю [PERSON] , її чоловіком - [PERSON] та їх братом [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Звертаючись до суду з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав, [PERSON] зазначала, що відповідач з моменту їх розлучення ухилявся від виконання батьківських обов`язків по відношенню до їх малолітніх дітей, не піклувався про них, не займався їх фізичним, духовним та моральним розвитком, не цікавився їх життям та здоров`ям, матеріально їх не забезпечував. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення вищенаведеної статті дозволяє дійти висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У даній справі судом встановлено, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17.12.2015, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/3 частини його заробітку щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду - 05.11.2015 і досягнення [PERSON] повноліття. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17.12.2018, збільшено розмір стягуваних аліментів, вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/3 частини його заробітку щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення [PERSON] повноліття. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, складеного державним виконавцем Лівобережного ВДВС у м. Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), у [PERSON] з 01.07.2017 наявна заборгованість зі сплати аліментів, яка станом на лютий 2024 року становить 521 277 грн. 59 коп. Постановою судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24.11.2023, [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, за несплату аліментів на утримання дітей, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання. 12.11.2024 відносно [PERSON] складено обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 12023087020000036 від 02.02.2023, за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, який кваліфікується, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів). З наданих суду позивачем доказів встановлено, що відповідач [PERSON] з 27.09.2021 по 07.09.2022 працював у ТОВ «ЛАБКОРП ДАТА САЄНСЕС УКРАЇНА» на посаді старшого фахівця з клінічних досліджень (2 категорія), і його сукупний дохід у вказаний період склав 1 320 335 грн. 19 коп., до виплати відповідачу належало - 1 051 751 грн. 13 коп. При цьому, із розрахунку заборгованості встановлено, що у період з 27.09.2021 по 07.09.2022 відповідач, будучи офіційно працевлаштованим та маючи достатній дохід, не те, що не погасив заборгованість по сплаті аліментів, яка у нього існувала на момент працевлаштування у ТОВ «ЛАБКОРП ДАТА САЄНСЕС УКРАЇНА», а і не сплачував щомісячний розмір аліментів на утримання дітей, який був призначений судом. У своєму відзиві на позовну заяву [PERSON] зазначав, що він перераховував грошові кошти, як аліменти, на картку старшого сина. Проте, на підтвердження вказаних обставин жодного доказу не надав. Суд неодноразово сприяв відповідачу у наданні доказів, роз`яснюючи необхідність подання доказів на підтвердження доводів, які викладені у відзиві на позовну заяву, для чого оголошував перерву у підготовчому судовому засіданні. Проте, [PERSON] так і не надав суду доказів сплати аліментів на утримання дітей поза межами виконавчого провадження, або надання їм матеріальної допомоги в інший спосіб. Враховуючи те, що відповідач у справі є особою працездатного віку, мав офіційний дохід, проте, тривалий час ухилявся від сплати аліментів на утримання дітей, суд доходить до висновку, що [PERSON] нехтував потребами своїх дітей, та тривалий час ухилявся від виконання свого обов`язку, як батька дитини, на утримання дітей до їх повноліття. Відповідно до ч. ч. 2, 3, 5 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. З наданих суду медичних документів встановлено, що діти сторін у справі, [PERSON] та [PERSON] , у період окремого проживання їх батьків, неодноразово перебували на стаціонарному лікуванні в різних медичних закладах та з різними діагнозами. У своїх поясненнях та в позовній заяві позивач зазначала, що [PERSON] не піклувався про здоров`я дітей, у той період коли вона разом із одним сином перебувала у лікарні, з іншою дитиною, вдома були або її мати, або її теперішній чоловік, або його мати, але не рідний батько дітей. Допитані у судовому засіданні свідки підтвердили вказані обставини у судовому засіданні. Так, свідок [PERSON] пояснила, що коли [PERSON] лежала у лікарні з [PERSON] , то [PERSON] був у них з чоловіком та вони за ним доглядали. Батько у лікарню до дітей не приходив, наскільки їй відомо одного разу у лікарню приходили баба та дід, батьки [PERSON] . Свідок [PERSON] , яка є матір`ю позивача у цій справі, у судовому засіданні зазначала, що діти сторін у справі часто хворіли, були випадки, що коли вона з одним із онуків перебувала у лікарні, а її донька перебувала з другим сином вдома, при цьому, наскільки їй відомо, їх батько ніколи до дітей у лікарню не приходив. Батьки [PERSON] допомагали матеріально, але не сам [PERSON] . Свідок [PERSON] , чоловік позивача [PERSON] , також зазначав, що коли діти хворіли, то з дітьми у лікарні була мати, або він, чи його батьки, але не батько дітей - [PERSON] . Свідок також зазначив, що коли [PERSON] робили операцію, батьки [PERSON] компенсували якусь частину лікування, але не сам відповідач. З наданих суду доказів також встановлено, що [PERSON] та [PERSON] навчаються у Запорізькій єврейській гімназії «ОРТ-Алєф», де характеризуються з позитивної сторони. Як зазначено у характеристиках на дітей та у психолого-педагогічній характеристиці [PERSON] , вихованням дітей займаються їх мати [PERSON] та вітчим - [PERSON] . Батько дітей, [PERSON] , їх успіхами не цікавиться, на класних зборах та шкільних заходах участі не приймав. Згідно листа КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 10» від 28.07.2023 № 1781/01-08 діти [PERSON] та [PERSON] перебуваються під спостереженням Центру з народження. Декларація про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу укладено матір`ю дітей - [PERSON] . У разі захворювання, профілактичних оглядів, дітей до медичного закладу супроводжує мати. Батько, [PERSON] , за час спостереження дітей до лікаря та адміністрації закладу не звертався. Вказані обставини свідчать про те, що батько дітей [PERSON] та [PERSON] протягом всього часу не цікавився життям синів, їх розвитком, навчанням, успіхами та потребами, пов`язаними з навчанням, як і не цікавився здоров`ям дітей, у період їх хвороб, не опікувався ними, як батько, не надавав їх матері допомоги, не проводив час із дітьми, коли один із них перебував на лікуванні. У цей же час, всі ці обов`язки по відношенню до дітей сторін у справі робили інші люди, яких діти вважають сім`єю, зокрема мати позивача, її чоловік та його батьки. При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою (частина четверта статті 19 СК України). Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (частина шоста статті 19 СК України). Згідно висновку районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, як органу опіки та піклування, виходячи з наявної під час розгляду на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при районній адміністрації Запорозької міської ради по Комунарському району інформації, в інтересах дітей,

Outcome: approved