Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-27 00:00:00

Позивач через свого представника звернулася до суду із вказаним позовом, який представник підтримав у клопотанні про розгляд справи без його участі, та вимоги мотивує тим, що, починаючи з 27.09.2017 року по теперішній час, [PERSON] перебуває у трудових відносинах з ДП «Завод обважнених бурильних та ведучих труб». Підприємство не здійснює вчасно виплати заробітної плати, внаслідок чого утворилася заборгованість. Тому позивач просить суд стягнути із відповідача на користь [PERSON] нараховану, але не виплачену заробітну плату, станом на жовтень 2024 року, в розмірі 84 203,18 грн. Ухвалою суду від 25.12.2024 року відкрито спрощене позовне провадження в даній цивільній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті з викликом сторін. Представник відповідача, повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не сповістив, що, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 233 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи по суті у його відсутність на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи у їх сукупності, дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] , починаючи з 27.09.2017 року по теперішній час, перебуває у трудових відносинах з ДП «Завод обважнених бурильних та ведучих труб», а саме працює на посаді лаборанта хімічного аналізу п`ятого розрядку центральної заводської лабораторії, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.8-9). Втім, роботодавець не здійснює своєчасно виплати заробітної плати, внаслідок чого утворилася заборгованість. Між сторонами склалися трудові правовідносини, що регулюються КЗпП України та ЗУ «Про оплату праці». Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Частиною 1 статті 21 ЗУ «Про оплату праці» встановлено право працівника на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. У відповідності до ст.ст. 94, 97 КЗпП України, заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Згідно із ч. 1 ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Як вбачається із наданих позивачем розрахункових листків за серпень, вересень жовтень, 2024 року, ДП «Завод обважнених бурильних та ведучих труб» не виплатило [PERSON] у строки, встановлені трудовим законодавством, заборгованість по заробітній платі, станом на кінець жовтня 2024 року, в розмірі 84 203,18 грн (а.с.10). Будь-яких доводів та аргументів на спростування відомостей, зазначених в копії розрахункового листка, альтернативної довідки про розмір заборгованості перед працівником або документу, що підтверджує проведення повного розрахунку, відповідачем надано не було. Відповідно до вимог ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь [PERSON] суму нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, станом на кінець жовтня 2024 року, в розмірі 84 203 грн 18 коп. У відповідності зі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1 211 грн 20 коп., оскільки позивача було звільнено від його сплати.

Outcome: approved