Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-20 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» звернулося до суду із позовною заявою де просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором №29.03.2024-100001872 від 29.03.2024 року укладеним між [PERSON] та ТОВ «Споживчий центр» у розмірі 23760,00 грн та відшкодувати судовий збір в сумі 2422,40 грн. В обґрунтуванні позовних вимог вказав, що 29.03.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір (оферти) №29.03.2024-100001872. Згідно договору позичальнику надано кредит у розмірі 12000,00 грн, що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 29.03.2024 року, строком на 42 дні з дати отримання, за процентною ставкою «Економ/Стандарт» (процентна ставка у розмірі 2% за один день користування кредитом протягом первинного періоду / 2,5 % за один день користування кредитом протягом у сього строку кредитування окрім первинного періоду. Всупереч умовам кредитного договору №29.03.2024-100001872 від 29.03.2024 року відповідач не виконує своїх зобов`язань, у зв`язку з чим, станом на 09.05.2024 року, утворилася заборгованість у розмірі 23760,00 грн, яку складає - 12000,00 грн. заборгованості за тілом кредиту та 11760,00 грн заборгованості за відсотками. У зв`язку з викладеним позивач звернувся до суду для захисту своїх майнових прав та інтересів. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20.09.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивач - ТОВ «Споживчий Центр» свого представника не направив, згідно позовної заяви прохав провести розгляд справи без участі представника позивача. Відповідач [PERSON] в судове за сідання не з`явився, однак направив до суду заяву згідно якої прохав розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі та прохає суму боргу - 23760,00 грн та суму судового збору - 2422,40 грн., що в сукупності складає - 23760,00 грн, розстрочити на 24 місяці, надавши можливість сплачувати по 1090,94 грн щомісяця, у зв`язку з відсутністю стабільного доходу та заборгованістю в інших кредитних установах. Враховуючи, клопотання сторін, суд вирішив на підставі ст. 211, 247 ЦПК України, провести розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити рішення на підставі наявних матеріалів справи. Суд, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, з`ясувавши всі обставини, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 29.03.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір (оферти) №29.03.2024-100001872. Згідно договору відповідачу надано кредит у розмірі 12000,00 грн, строком на 42 дні з дати отримання за процентною ставкою «Економ/Стандарт» (процентна ставка у розмірі 2% за один день користування кредитом протягом первинного періоду (14 днів) / 2,5 % за один день користування кредитом протягом у сього строку кредитування окрім первинного періоду. Як вбачається з Договору №29.03.2024-100001872 від 29.03.2024 року, останній підписаний електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. Згідно п.5 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно ч.1 ст.\~5\~Закону України\~«Про електронні\~документи та\~електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч. 1 ст.\~5\~Закону України\~«Про електронні\~документи та\~електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа (ч.1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Відповідно до ч. 1 ст.\~7\~Закону України\~«Про електронні\~документи та\~електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Статтею 11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. В силу ст.\~12\~цього Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно ст.\~638\~ЦК України,\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ст.\~640\~ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно ст.\~642\~ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Відповідно до\~статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.2 ст. 1054\~та ч.2 ст.\~1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до вимог\~статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно\~статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу\~ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно\~ст. 610 ЦК України, порушення зобов`язання є й невиконання або виконання, порушення умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ч.2\~ст.\~625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та розмір процентів, встановлений договором. Відповідно до ч.1\~ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконанням ним грошового зобов`язання. На підтвердження перерахування відповідачу [PERSON] коштів у сумі 12000,00 грн за кредитним договором, позивачем подано до суду квитанцію №2443255911 про електронний перерахунок коштів через платіжний сервіс «LIQPEY» на картку позичальника [NUMBER] . Як вбачається з заявки на укладення кредитного договору та оферти, картка з номером [NUMBER] вказана відповідачем [PERSON] для перерахування на його рахунок коштів кредиту. Таким чином, судом встановлено, що ТОВ «Споживчий Центр» надало належні і допустимі докази укладення із [PERSON] кредитного договору №29.03.2024-100001872 від 29.03.2024 року та отримання позичальником кредитних коштів в сумі 12000,00 грн. Сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору (ст. 638 ЦК України). Відповідач з умовами договору був ознайомлений, про що свідчить його електронний підпис у договорі про споживчий кредит №29.03.2024-100001872 від 29.03.2024 року, паспорті споживчого кредиту, який містить усі умови кредитування, отримав кредит у вказаному розмірі, однак умови договору не виконав і не погасив борг, що вбачається із наявного розрахунку заборгованості. За розрахунком позивача, станом на 09.05.2024 року, у відповідача утворилася заборгованість у розмірі 23760,00 грн, яку складає - 12000,00 грн. заборгованості за тілом кредиту та 11760,00 грн заборгованості за відсотками. Суд погоджується з наданим позивачем розрахунком заборгованості. При цьому, від відповідача не надійшло заперечень щодо факту отримання від позивача кредитних коштів, та суми боргу, а навпаки відповідач визнав позов у повному обсязі. Згідно з ч. 2\~ст. 49 ЦПК України\~відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. За змістом ч. 4\~ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Станом на день розгляду справи заборгованість за договором кредиту відповідачем не погашена, сума простроченої заборгованості за кредитом становить 12000,00 грн. сума заборгованості за відсотками становить 11760,00 грн., що разом становить 23760,00 грн. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач порушив умови договору, що призвело до виникнення заборгованості . Розглядаючи клопотання відповідача про розстрочення виконання рішення на 24 місяці, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1\~ст. 267 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Так як передумов про розстрочення виконання рішення наведеною статтею не передбачено, при вирішенні цього клопотання суд керується правилами\~ст. 435 ЦПК України, яка припускає вчинення такої дії на стадії виконання рішення і відповідно до якої за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або члена його сім`ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо) суд, який видав виконавчий документ, може розстрочити виконання рішення. Вирішуючи клопотання відповідача, суд враховує, що за змістом вказаної статті цивільного процесуального закону, суд може розстрочити виконання рішення лише за наявності обставин, що утруднюють його виконання. З огляду на матеріальне становище відповідача та відповідно відсутність фінансової можливості одразу сплатити усю суму заборгованості, суд вважає за можливе розстрочити виконання судового рішення щодо стягнення заборгованості щомісячними платежами в рівних частинах строком на 24 місяці з дня набрання рішенням законної сили. Згідно п.6 ч.1 ст. 264 ЦПК України, ухвалюючи рішення суд, зокрема вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому, згідно положень ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідному рішенні у порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Вирішуючи питання розподілу судових витрат згідно зі ст.1 42 ЦПК України, суд враховує ухвалення рішення на користь позивача у зв`язку з визнанням відповідачем позову, а тому вважає за необхідне повернути позивачеві 50% судового збору, сплаченого при поданні позову (платіжної інструкції №СЦ00014045 від 28.08.2024 року АТ «ПУМБ»), що становить 1211,20\~ грн., за рахунок коштів з Державного бюджету України, відповідно до Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України 03.09.2013\~№787 (зі змінами та доповненнями), з урахуванням змін до механізму повернення судового збору, які набули чинності з 07.01.2025 року відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 26.11.2024 №606. Інші 50% судового збору, що становить відповідно 1211,20 грн., підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved