Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-22 00:00:00

26 листопада 2024 року [PERSON] звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з вказаною позовною заявою. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Плесюк Олексія Степановича знаходиться виконавче провадження №66631257 з примусового виконання виконавчого напису №5766, виданого 01 квітня 2024 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарасом Володимировичем, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс»\~ заборгованості в розмірі\~ 25 906 гривень 84 копійки. При вчиненні виконавчого напису приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В. не перевірив безспірність розміру заборгованості; виконавчий напис вчинений на кредитному договорі; жодних повідомлень від приватного нотаріуса позивач не отримував. На виконання виконавчого напису № 5766 від 01 квітня 2021 року, в ході виконавчого провадження № 66631257, з позивача стягнуто на користь відповідача 5 913 гривень 64 копійки. Враховуючи викладене, позивач звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з вказаною позовною заявою. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 листопада\~ 2024 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. Відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому останній заявлені позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти задоволення заявлених позовних вимог про визнання\~ виконавчого напису № 5766, вчиненого 01 квітня 2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В., не заперечував, просив повернути\~ позивачу 50% сплаченого судового збору в зв`язку з визнанням позову відповідачем, зменшити розмір судових витрат, пов`язаних з наданням позивачу професійної правничої допомоги,\~ до 1000 гривень. Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача\~ - адвокат Калінін С.К. звернувся до суду з заявою про розгляд справи без участі позивача та представника позивача. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у відзиві на позовну заяву\~ просив розгляд справи здійснювати\~ без участі представника відповідача. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Плесюк Олексій Степанович в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини свої неявки суду не повідомив. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників судового процесу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, об`єктивно, безпосередньо в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши всі обставини справи, приходить до наступного. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до\~ ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.\~ Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ч.1 ст.95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. 01 квітня 2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарасом Володимировичем\~ вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №5766, про стягнення з стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» заборгованість, що виникла за кредитним договором № ССNG-630816636 від 20 грудня 2017 року, укладеним між АТ\~ «Альфа Банк» [PERSON] ,\~ згідно якого стягнуто з відповідача на користь позивача за період з 23 лютого 2021 року по 19 березня 2021 року: 19 675 гривень 10 копійок заборгованість за кредитом; 5 531 гривня 74 копійки заборгованість за штрафними санкціями. Загальна сума заборгованості\~ по кредитному договору становить 25 206\~ гривень 84 копійки, сума плати, що здійснена відповідачем\~ за вчинення виконавчого напису - 700 гривень. 27 серпня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Плесюк О.С. винесено постанову ВП № 66631257\~ про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису №5766, виданого 01квітня\~ 2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарасом Володимировичем, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс»\~ заборгованості в розмірі\~ 25 906 гривень 84 копійки. Згідно ч.1 статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року №3425-XII «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. За ч.1 ст.39 Закону «Про нотаріат», порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Відповідно до ст.ст. 87, 88 Закону «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Наказом Міністерства юстиції України\~ від 22 лютого 2012 року №296/5, який зареєстрований у Міністерстві юстиції України від 22 лютого 2012 року за №282/20595, затверджено «Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України». Відповідно до п.п.1, 3 гл.16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені «Переліком документів, за якими стягнення заборгованості здійснюється у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172\~ із змінами внесеними Постановою КМУ від 26.11.2014 № 662. Постановою Кабміну № 662 до зазначеного Переліку внесено зміни, згідно яких, Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та пунктом 2 такого змісту: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, зокрема, пункт 2 змін, що вносяться до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В. вчинено виконавчий напис на кредитному договорі. Згідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Позивачем не визнається розмір заборгованості за кредитним договором, зазначений в спірному\~ виконавчому написі нотаріуса. Позивач в своїй позовній заяві зазначає, що при вчиненні виконавчого напису приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В. не перевірив безспірність розміру заборгованості; виконавчий напис вчинений на кредитному договорі; жодних повідомлень від приватного нотаріуса позивач не отримував. Відповідно до вимог ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За змістом статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому останній заявлені позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти задоволення заявлених позовних вимог про визнання\~ виконавчого напису № 5766, вчиненого 01 квітня 2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В., не заперечував, просив повернути\~ позивачу 50% сплаченого судового збору в зв`язку з визнанням позову відповідачем, зменшити розмір судових витрат, пов`язаних з наданням позивачу професійної правничої допомоги,\~ до 1000 гривень. Частиною першою статті 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Згідно ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів», позивач звільнений від сплати судового збору. Позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача\~ судові витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги,в розмірі 5 500 гривень. Відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому останній просив зменшити розмір судових витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги позивачу, до 1000 гривень. Згідно ст.15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ч. 1ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно п.1) ч.3ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; Відповідно достатті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»(далі - Закон), гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно ч.1ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч.2 ст. 137ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами Згідно ч.3ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч.4ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4)ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. В рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Вказаний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі №753/15683/15. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі №751/3840/15-ц зазначено наступне: «На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); розрахунок наданих послуг; документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.). Саме наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.» На підтвердження розміру фактично понесених витрат на правову допомогу позивачем надано суду наступні документи: - договір про надання професійної правничої (правової) допомоги № б/н24від 14 листопада 2024 року; - додаток до договору про надання професійного правничої (правової) допомоги № б/н24від 14 листопада 2024 року; - акт виконаних робіт ( наданих послуг)\~ від 25 лютого 2024 року; - платіжну інструкцію № 664943241 від 14 листопада 2024 року на суму 5 500 гривень. Враховуючи, що справа розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження, підготовка позовної заяви в цій справі не потребувала збирання додаткових доказів та значного часу на її підготовку, розгляд справи здійснювався без участі учасників справи, позивачем заявлено вимоги про відшкодування витрат, пов`язаних виключно з підготовкою позовної заяви та заяви про забезпечення позову, справа розглядалась без участі представника позивача, позовні вимоги про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню частково в сумі 1500 гривень. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст. 15, 16, 1054 Цивільного кодексу України, ст.ст. 87, 88 «Про нотаріат», згідно та

Outcome: partial