Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-27 00:00:00

\~ \~ \~ \~До Соснівського районного суду м. Черкаси звернулося ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОФІТ КАПІТАЛ» (далі позивач) з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 20.02.2018 між ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ІДЕЯ БАНК» та [PERSON] укладено угоду №С-615-005068-18-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки. Умовами угоди визначено, що позичальнику на момент укладення угоди встановлено ліміт кредитної лінії, який становить 20 000 грн 00 коп., на строк до 20.02.2024 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48% річних. Крім цього, 06.06.2019 між ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ІДЕЯ БАНК» та відповідачем укладено кредитний договір №Z62.00615.005343855, за умовами якого банк надає позичальнику кредит на поточні потреби в сумі 58 766 грн 00 коп. строком до 06.06.2020, включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його з процентними платежами і комісіями згідно умов договору кредиту та додатками до даного договору. 19 грудня 2023 року між ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ІДЕЯ БАНК» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» укладено договір факторингу № 19/12-2023, відповідно до умов якого первісний кредитор відступає, а ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» приймає права вимоги, у тому числі до відповідача. 22 грудня 2023 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОФІТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу №22/12-2023, відповідно до умов якого позивач набув право вимоги, у тому числі до відповідача за кредитними договорами №С-615-005068-18-980 від 20.02.2018 та №Z62.00615.005343855 від 06.06.2019. Відповідач свої зобов`язання по кредитним договорам не виконав, у зв`язку з чим у останнього виник борг по кредитному договору №С-615-005068-18-980 від 20.02.2018 у сумі 60 976 грн 55 коп., що складається з: заборгованості за основним боргом у сумі 23 654 грн 82 коп.; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками у сумі 37 321 грн 73 коп. та заборгованість за кредитним договором №Z62.00615.005343855 від 06.06.2019 в сумі 55\~521 грн 06 коп., а саме: заборгованість за основним боргом у сумі 16 321 грн 64 коп., заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками у сумі 8\~039 грн 37 коп., заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями у сумі 31\~160 грн 05 коп. Ухвалою Соснівського районного суду м Черкаси від 14.08.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач відзив на позов, заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження до суду не надав. У судове засідання з розгляду справи, позивач, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, явку свого представника не забезпечив. Згідно з наявною у матеріалах справи заявою представник позивача просить розгляд справи проводити без участі сторони позивача, проти винесення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач у судові засідання з розгляду справи не прибув, про причини такої неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та завчасно, відповідно до положень ст. 128 ЦПК України. Вживаючи всіх залежних від суду заходів задля повідомлення відповідача, судом було повідомлено відповідача про розгляд справи через оголошення на офіційному вебсайті судової влади України. Таким чином, суд виконав покладений на нього обов`язок інформувати учасників справи про її розгляд. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права. Оцінюючи можливість розгляду справи за таких обставин, суд виходить з того, що відповідно до ст. 55 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини (далі Конвенція) держава має позитивні зобов`язання перед людиною забезпечувати розгляд справи у розумний строк. Особа, яка звертається до суду, має законні очікування, що справу буде розглянуто. Поведінка відповідача не може стати на заваді обов`язку суду розглянути справу. Однак, з гарантій ст. 6 Конвенції випливає як право позивача на розгляд справи у розумний строк, так і право відповідача знати про судове провадження проти нього. Суд звертає увагу, що одержання учасником справи належно надісланої судової кореспонденції перебуває поза сферою контролю суду. Зважаючи на те, що судом вжито всіх залежних від нього заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи (за аадресою зазначеною відповідачем при укладенні кредитних договорів, за зареєстрованою адресою місця проживання та шляхом розміщення оголошення на вебсайті суду), незалежно від того чи отримав відповідач адресовану йому кореспонденцію, суд вважає, що гарантії ст. 6 Конвенції щодо відповідача дотримано і справу може бути розглянуто по суті. Будь-яких заяв від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити його правову позицію щодо предмета спору. Відтак, враховуючи положення ст. 128 ЦПК України, суд висновує, що відповідач вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. При цьому суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 18 березня 2021 року по справі 911/3142/19, відповідно до якої направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважити повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б). Беручи до уваги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки у судові засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд ухвалив провести розгляд справи за відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд зазначає про таке. Судом встановлено,що 20.02.2018 між ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ІДЕЯ БАНК» та [PERSON] укладено угоду №С-615-005068-18-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки. Відповідно до пункту 2 Угоди, банк відкриває клієнту поточний рахунок [NUMBER] у валюті гривня, операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу, що буде використовуватися в рамках Угоди та Договору, у тому числі для розміщення коштів та відображення операцій, здійснених з використанням електронного платіжного засобу, та випускає Клієнту міжнародну платіжну картку MasterCard. Пунктом 3 Угоди сторони погодили, що банк надає клієнту кредит шляхом встановлення відповідної кредитної лінії по поточному рахунку на таких умовах: - максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200 000 грн 00 коп.; - ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення Угоди, становить 20 000 грн 00 коп.; - процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 48,00 % річних. Відповідно до виписки з рахунку [NUMBER] , за вказаним рахунком здійснювались операції, а саме видача кредитних коштів, погашення тіла кредиту та процентів. Згідно з довідкою-розрахунком за кредитним договором №С-615-005068-18-980 від 20.02.2018, розрахунок боргу, станом на 19.12.2023, включає заборгованість за основним боргом у сумі 23 654 грн 82 коп., заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками у сумі 37\~321 грн 73 коп., загальний розмір заборгованості становить 60 976 грн 55 коп. Крім цього, 06.06.2019 між ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ІДЕЯ БАНК» та відповідачем укладено кредитний договір №Z62.00615.005343855, за умовами якого банк надав кредит для власних потреб у сумі 58 766 грн 00 коп., включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а позичальник зобов`язується одержати кредит та повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості). Відповідно до п. 1.4. кредит надається строком на 12 місяців. Згідно з п.1.3 та п. 1.8 договору, за користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 15% річних, процента ставка змінювана. Як вбачається з ордеру-розпорядження №1 про видачу кредиту, 06.06.2019 ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ІДЕЯ БАНК» видало [PERSON] кредит у сумі 51 100 грн 87 коп. на підставі договору №Z62.00615.005343855 від 06.06.2019. Відповідно до виписки з рахунку [NUMBER] , за вказаним рахунком здійснювались операції, а саме видача кредиту, погашення кредиту, погашення строкового основного боргу. Згідно з довідкою-розрахунком за кредитним договором №Z62.00615.005343855 від 06.06.2019, розрахунок боргу, станом на 19.12.2023, включає заборгованість за основним боргом у сумі 16 321 грн. 64 коп., заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками у сумі 8 039 грн 37 коп., заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями у сумі 31 160 грн 05 коп., загальний розмір заборгованості становить 55\~521 грн 06 коп. 19 грудня 2023 року між первісним кредитором та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» укладено договір факторингу №19/12-2023, відповідно до умов якого ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ІДЕЯ БАНК» відступає, а ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» приймає права вимоги, у тому числі до [PERSON] . \~ \~ \~ \~Перехід права вимоги за кредитним договорами №С-615-005068-18-980 від 20.02.2018 та №Z62.00615.005343855 від 06.06.2019 підтверджується реєстром боржників №2 від 19.12.2023, та платіжними інструкціями щодо сплати фактором коштів первісному кредитору за договором факторингу. 22 грудня 2023 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОФІТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу № 22/12-2023, відповідно до умов якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОФІТ КАПІТАЛ» отримало право вимоги, у тому числі до відповідача за кредитними договорами №С-615-005068-18-980 від 20.02.2018 та №Z62.00615.005343855 від 06.06.2019. \~ \~ \~ \~Перехід права вимоги за вказаними договорами саме до [PERSON] підтверджується реєстром боржників №2 від 22.12.2023 та платіжною інструкцією щодо сплати фактором коштів кредитору за договором факторингу. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке. Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина 1 статті 510 ЦК України). Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України підставою заміни кредитора у зобов`язанні є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою статті 513 ЦК України передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Частиною другою статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За висновками Верховного Суду України, що викладені у постанові № 6-979цс15 від 23 вересня 2015 року, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Наведені висновки суду узгоджуються з правовою позицією, наведеною у постановах Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі за № 361/2105/16-ц та від 06 лютого 2018 року у справі за № 278/1679/13-ц, від 06 лютого 2019 року у справі за № 667/11010/14-ц. Матеріали справи не містять доказів належного виконання кредитного зобов`язання відповідачем як на користь первісного кредитора, так і на користь позивача, а тому суд приходить до висновку щодо належності позивача у справі та стягнення боргу саме на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОФІТ КАПІТАЛ» як нового кредитора. Усупереч умов кредитних договорів відповідач свої зобов`язання не виконав. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до [PERSON] , останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості. Сума заборгованості відповідача за кредитним договором №С-615-005068-18-980 від 20.02.2018 становить 60 976 грн 55 коп., а саме: заборгованість за основним боргом 23 654 грн 82 коп.; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 37 321 грн 73 коп. та за кредитним договором №Z62.00615.005343855 від 06.06.2019 становить 55\~521 грн 06 коп., а саме: заборгованість за основним боргом 16 321 грн 64 коп., заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 8\~039 грн 37 коп., заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями 31\~160 грн 05 коп. При цьому, суд виходить з приписів ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України та враховує, що відповідач не надав суду доказів повної чи часткової сплати заборгованості, не спростував наданий позивачем розрахунок, надавши перед початком судового засідання заяву про визнання позову повністю. Таким чином, на підставі викладеного вище, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у даній справі, суд зазначає про таке. Відповідно до вимог частини 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено повністю, з відповідача на користь позивача належить стягнути сплачений позивачем при зверненні до судуз даним позовом судовий збір у сумі 3\~028 грн 00 коп. Щодо стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на професійну правничу (правову) допомогу у сумі 14 00 грн 00 коп., суд зазначає про таке. На підтвердження реальності вказаних витрат до матеріалів справи долучено договір №28092021-1 від 28.09.2021 між ТОВ «ФК «ПРОФІТ КАПІТАЛ» та адвокатським об`єднанням «ПРАВОВИЙ ДІАЛОГ» про надання правової допомоги; Додаткову угоду №11 від 23.05.2024, Акт №19 прийому-передачі Реєстру Боржників, Акт №1 приймання-передачі наданої правової допомоги, з вказанням розміру та обсягу наданої правової допомоги із зазначенням вартості, а саме вартість наданих послуг із правової допомоги складає 182 000 грн 00 коп., в яку відповідно включено правову допомогу за позовом до [PERSON] , в сумі 14 000 грн 00 коп., що була сплачена позивачем адвокатському об`єднанню «ПРАВОВИЙ ДІАЛОГ» та підтверджується платіжною інструкцією №760 від 13.06.2024. Вказані докази у сукупності доводять наявність та реальність витрат позивача на правову допомогу, а також їх необхідність для звернення до суду. З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що такі витрати також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved