Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-29 00:00:00

ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію у розмірі 39059,58 гривень, а також понесених ним при пред`явленні позову судових витрат у розмірі 3028,00 гривень, посилаючись на те, що[PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , та згідно з особовим рахунком № [NUMBER] є споживачем електричної енергії за вказаною адресою. Між ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» та [PERSON] укладено договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг шляхом фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії з 01.01.2019 року. Боржником було спожито електричної енергії за період травень 2021 року грудень 2023 року, загальний обсяг якої складає 21045 кВт/год., що підтверджується листом від 28.02.2024 року за №055-55.43/185 адміністратора комерційного обліку, функції якого у Запорізькій області виконує ПАТ «Запоріжжяобленерго». Відповідач здійснив не повну оплату за спожиту у період з 01.05.2021 року по 31.12.2023 року електричну енергію на суму 38426,00 гривень. Будь-які відомості у позивача щодо звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією відповідачем за особистим рахунком споживача № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , у ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» відсутні. У зв`язку з несвоєчасною оплатою вартості спожитої електричної енергії боржнику нараховано 3 % річних від суми заборгованості за період з 21.06.2021 року по 23.02.2022 року у розмірі 127,51 гривень, інфляційні нарахування за період з 01.07.2021 року по 23.02.2022 року у розмірі 506,07 гривень. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно і належним чином, у позовній заяві просив справу розглянути у спрощеному позовному провадженні. Відповідач, будучи повідомленим судом належним чином про час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився і не повідомив суд про причини неявки, відзиву чи будь-яких інших заяв та клопотань до суду не надавав. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.223, ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази і проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, дійшов наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. У зв`язку із відокремленням функції з розподілу електричної енергії від функцій постачання електричної енергії, що визначено положеннями Закону України «Про ринок електричної енергії», постачальник універсальних послуг, яким є Товариство з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання» здійснює постачання електричної енергії з 01.01.2019 року у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є власником 7/10 частки будинку за адресою: [ADDRESS] , а також є споживачем електричної енергії (особовий рахунок [NUMBER] ) за вказаною адресою. 01.01.2019 між ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» та [PERSON] , на підставі Закону України «Про ринок електричної енергії», Правил роздрібного ринку електричної енергії, ст.ст.633-634, ч.2 ст.642 ЦК України, укладений договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Про це свідчить як факт споживання відповідачем електричної енергії, так і факт сплати рахунку, що відображено у детальному стані розрахунків заборгованості за спожиту електроенергію по особовому рахунку № [NUMBER] . Згідно із розрахунком суми заборгованості, [PERSON] має заборгованість за спожиту у період з 01.05.2021 року по 31.12.2023 року електроенергію на суму 38426,00 гривень, яку добровільно нею не сплачено. Відповідно до розрахунку позивача, на зазначену суму заборгованості нараховано 3% річних за період з 21.06.2021 року по 23.02.2022 року у розмірі 127,51 гривень, інфляційні нарахування за період з 01.07.2021 року по 23.02.2022 року у розмірі 506,07 гривень. Позивачем вживались заходи досудового врегулювання спору шляхом направлення на адресу відповідачки вимоги з додатками вих. №560 від 06.02.2024 року щодо погашення заборгованості за спожиту електричну енергію, однак остання заборгованість не сплатила (а.с.7). Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються відповідними положеннями Цивільного кодексу України, Законом України «Про ринок електричної енергії», Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України №312 від 14.03.2018 року. Згідно зі ст.1 Закону України «Про ринок електричної енергії» споживач це фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, або юридична особа, що купує електричну енергію для власного споживання. Відповідно до ч.2 ст.72 Закону України «Про ринок електричної енергії», постачання електричної енергії споживачу здійснюється електропостачальником за відповідним договором постачання електричної енергії споживачу, укладеним відповідно до правил роздрібного ринку. Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії (за умови надання рахунка постачальником універсальної послуги), або підписанням заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Також п. 13 розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії» визначено, що фактором приєднання до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-який дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунку постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг, що відповідає правому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі №216/5756/15-ц. Пунктом 4.12 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №312 від 14.03.2018 року, визначено, що плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положеннями ст.629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до положень ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Враховуючи викладене, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved