Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчатися. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що 12.04.2016р. Жашківським районним судом винесено рішення про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] в розмірі частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21 березня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. [INFO] позивачу виповнилося 18 років і сплата аліментів була припинена. Після закінчення школи позивач вступила до Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» та є студенткою 1 курсу факультету менеджменту та маркетингу за договором №3100/24д-4371 від 22.08.2024 року, платної форми навчання. Загальна вартість навчання згідно з умовами договору про надання платної освіти становить 175600,00 грн. без індексу інфляції, який обраховується за наступні навчальні роки. За перший рік навчання мати позивача сплатила 43900,00 грн. Відповідач інших дітей не має, аліментів не сплачує, тому має можливість надавати грошову допомогу на утримання позивача. Оскільки в добровільному порядку відповідач не надає матеріальної допомоги, позивач звернулася до суду із зазначеним позовом та просить стягнути на її користь з відповідача аліменти на її утримання в розмірі частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше встановленого законом мінімум, починаючи із 07.10.2024р. і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення 23 років. 23.10.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. 14.11.2024 року справу прийнято до свого провадження. 26.12.2024 року позивач подала до суду заяву про зміну предмету спору, в які просила стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 5000,00 грн. 10.01.2025 року до суду від відповідача надійшов відзив, в якому він вказав, що заяву про зміну предмету спору визнає частково і може сплачувати аліменти в розмірі 3000,00 грн., оскільки на даний час не працює і має лише тимчасові підробітки. У судове засідання позивач не з?явилася, при цьому подала до суду заяву, в якій погодилася з умовами позивача, зазначеними у відзиві, та не заперечує проти стягнення на її утримання аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 грн. Розгляд справи просила проводити без її участі. У судове засідання відповідач не з?явився по невідомих суду причинах, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов з наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Із свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що батьком [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] . Згідно з довідки № 715 від 25.09.2024р. [PERSON] є студенткою 1 курсу факультету менеджменту та маркетингу Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» денної форми навчання за договором №3100/24д-4371 від 22.08.2024 року і закінчує університет 30.06.2028 року. Статтею 198 Сімейного кодексу України встановлений обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до\~ч.\~ч.\~1,\~2\~ст.\~199\~СК України\~якщо повнолітні\~дочка,\~син продовжують\~навчання і\~у зв`язку\~з цим\~потребують матеріальної\~допомоги,\~батьки зобов`язані\~утримувати їх\~до досягнення\~двадцяти трьох\~років за\~умови,\~що вони\~можуть надавати\~матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Як передбачено ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182\~цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. До відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми\~статей 187,\~189-192\~і\~194-197\~цього Кодексу, що передбачено ст. 201 СК України. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 р. обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст.183\~та ст.184 СК України\~за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно положення ч.1\~ст.182 Сімейного кодексу України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч.ч.1,5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.76 ЦПК України ці данні встановлюються на підставі письмових, речових і електронних доказів; висновків експертів; показань свідків. Згідно ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.3 ст.89 ЦПК України суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).\~ \~ \~ \~ Проаналізувавши вищевикладені обставини, оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази, приймаючи до уваги досягнення між сторонами згоди щодо розміру аліментів і їх отримувача, та врахувавши норми чинного законодавства, суд вважає за необхідне позовну заяву про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка навчається задовольнити, стягнувши з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі щомісячно у розмірі 3000,00 грн. Згідно п.3\~ч.1\~ст.5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до ч.ч.1, 6 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного, ст.ст. 180 - 184, 199, 200 СК України та

Outcome: approved