Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-27 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 28.11.2024 з Дзержинського районного суду м. Харкова до Балаклійського районного суду Харківської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства "ТАСКОМБАНК" (далі АТ "ТАСКОМБАНК ") до [PERSON] у якій позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №\~002/11434417-СК_SB від 31.08.2021 у розмірі 82\~651,93 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 31.08.2021 між банком та відповідачем було підписано заяву на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування. Вказану заяву слід розуміти як Кредитний договір № 002/11434417-СК_SB від 31.08.2021. [PERSON] з 31.08.2021 є власником поточного рахунку у гривні № [NUMBER] , який відкритий до зазначеної Заяви-договору. Позичальнику [PERSON] було встановлено ліміт кредитування рахунку в межах максимальної суми загального ліміту кредитування для вказаного продукту (що складає 200 000 гривень), а саме надані кредитні кошти в сумі 57\~465,70 грн, з процентною ставкою за встановленим кредитним лімітом 37,00 %. Зазначеним кредитним договором між сторонами було узгоджено всі істотні умови. Банк зі свого боку виконав умови договору та надав [PERSON] кредитні кошти у вигляді встановленого на карту кредитного ліміту. [PERSON] користувався кредитними коштами проте взяті на себе зобов`язання за кредитним договором щодо повернення кредиту належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 30.08.2024 виникла заборгованість у сумі 82\~651,93 грн, з яких: 46\~556,91 грн заборгованість по тілу кредиту (у т.ч. прострочена); 36\~095,02 грн заборгованість за процентами (у т.ч. прострочена). Посилаючись на викладене, АТ " ТАСКОМБАНК " просить суд стягнути [PERSON] зазначену суму заборгованості за кредитним договором № 002/11434417-СК_SB від 31.08.2021. 25.12.2024 через систему "Електронний суд" від представника відповідача [PERSON] [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву у якому вона заперечила проти вимог позивача та зазначила, що на обґрунтування заявлених позовних вимог АТ "ТАСКОМБАНК" долучило: заяву-анкету № 002/11434417-СК_SB від 31.08.2021, публічну пропозицію (оферта) АТ "ТАСКОМБАНК", Тарифи та умови обслуговування Sportbank, довідку про відкриття поточного рахунку на ім`я відповідача, розрахунок заборгованості, виписку по особовому рахунку. При цьому, копію кредитного договору № 002/11434417-СК_SB від 31.08.2021, на який посилається позивач, в якості доказу він до суду не надав. Крім того, заява-анкета щодо приєднання до Публічної пропозиції АТ "ТАСКОМБАНК" на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту Sportbank не містить жодного посилання на те, що 31.08.2021 між АТ "ТАСКОМБАНК" і [PERSON] укладений кредитний договір № 002/11434417-СК_SB, за яким у відповідача виникла заборгованість. Також у анкеті-заяві відсутні дані щодо домовленості сторін про встановлення розміру кредиту, саме у сумі 57\~465,70 грн, як вказує позивач (позивачем зазначений лише розмір максимальної суми загального ліміту кредитування рахунку), терміну його повернення, розміру та підстав для нарахування процентів. При цьому матеріали справи не містять письмових доказів на підтвердження факту отримання відповідачем за вказаним у позові кредитним договором від 31.08.2021 кредитних коштів у розмірі 57\~465,70 грн. Крім цього, у заяві-анкеті вказане бажання отримати кредитний ліміт у розмірі 50\~000,00 грн. Також представник відповідача зазначає, що долучені до матеріалів справи Тарифи та умови обслуговування Sportbank, публічна пропозиція (оферта) АТ "ТАСКОМБАНК", не підписані відповідачем, а тому відсутні підстави стверджувати, що саме ці умови та тарифи розумів відповідач, ознайомився та погодився з ними, підписуючи заяву-анкету щодо приєднання до Публічної пропозиції АТ "ТАСКОМБАНК" на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту Sportbank. За відсутності достатніх підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві умови та правила надання банківських послуг, а також за відсутності доказів на підтвердження укладення кредитного договору N 002/11434417-СК_SB, надані банком заява-анкета, публічна пропозиція (оферта) АТ "ТАСКОМБАНК", Тарифи та умови обслуговування Sportbank, довідка про відкриття поточного рахунку на ім`я відповідача, не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного сторонами договору. Банк, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості за договором, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за відсотками. Однак у заяві-анкеті від 31.08.2021 № 002/11434417-СК_SB процентна ставка не зазначена. З огляду на викладене, АТ "ТАСКОМБАНК" не доведено і не обґрунтовано заявлені позовні вимоги, оскільки не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги. В судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце його проведення був повідомлений належним чином. Позовна заява містить клопотання представника позивача, в якому він просив розглядати справу без його участі. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, про час та місце його проведення були повідомлені належним чином. 27.01.2025 через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без участі відповідача та його представника. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно з ч.\~2 ст.\~247 ЦПК України не здійснювалось. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.10.2024 цивільну справу за позовом АТ "ТАСКОМБАНК" до [PERSON] про стягнення заборгованості було передано до Балаклійського районного суду Харківської області за підсудністю. 09.12.2024 вказану позовну заяву було прийнято до провадження Балаклійського районного суду Харківської області відкрито провадження та призначено судовий розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 26.12.2024 на 09:00. 26.12.2024 судове засідання було відкладено до 28.01.2024 на 14:30 год. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що 30.08.2021 між АТ "ТАСКОМБАНК" і [PERSON] було підписано Заяву договір на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування (а.с. 33-37). Відповідно до п. 3 Заяви договору [PERSON] акцептував Публічну пропозицію АТ "ТАСКОМБАНК" на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (розміщеного на сайті Банку за адресою https://tascombank.ua) і беззастережно приєднався до умов останнього. Позичальник згоден, що дана Заява договір, а також тарифи банку є невід`ємними частинами Договору. [PERSON] підтвердив, що ознайомлений з умовами Договору, Тарифами, Правилами користування електронним платіжним засобом, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту (згідно з вимогами діючого законодавства) та отримав їх примірники у Мобільному додатку, вони йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення (п. 4 Заяви договору). Згідно п. 12 Заяви договору, [PERSON] підтвердив, що розуміє встановлену схему погашення кредитного ліміту, що передбачає обов`язковий щомісячний платіж, який складається з частки (5%) від суми поточної заборгованості станом на останній робочий день місяця (у разі наявності заборгованості до суми ОМП включаються/додаються: суми несанкціонованого овердрафту, процентів за користування несанкціонованим овердрафтом, суми прострочених заборгованостей минулих періодів), з урахуванням змін передбачених Тарифами Банку. Підписанням заяви відповідач визнав, що під час укладення договорів і додаткових угод до них Банк допускає і Клієнт погоджується з використанням факсимільного відтворення печатки Банку та підпису особи, яка уповноважується на підписання договору та додаткових угод до них від імені Банку, які зроблені за допомогою засобів копіювання (п. 21 Заяви договору). Відповідно до п. 29 Заяви-договору для створення електронного підпису відповідач засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем (зазначеним у змісті Заяви-анкети). Відповідач підтвердив, що створений електронний підпис є аналогом його власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Заяву договір [PERSON] підписав за допомогою цифрового власноручного підпису на екрані власного смартфону у Мобільному додатку izibank. Відповідно до довідки Т.в.о. Керівника Операційного центру izibank [PERSON] з 30.08.2021 є власником поточного рахунку у гривні №\~ [NUMBER] , який відкритий відповідно до Заяви договору на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування з номером Кредитного договору № 002/11434417-СК_SB від 30.08.2021, № картки [NUMBER] , відкритого в АТ "ТАСКОМБАНК" (а.с. 38). Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 30.08.2024 становить 92\~389,29 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту (у т.ч. прострочена) 57\~465,70 грн; заборгованість за процентами (у т.ч. прострочена) 34\~923,59 грн. При цьому, згідно розділу "Обороти за поточним рахунком" вказаного розрахунку заборгованості, різниця між витратами та зарахуванням становить 57\~465,70 грн, що відповідає розміру заборгованості по тілу кредиту (а.с. 32). З виписки по особовому рахунку [PERSON] , рахунок №\~ [NUMBER] , вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами, здійснював періодичні часткові погашення заборгованості (а.с.\~11-30). Норми права, які застосував суд. Відповідно до ч.\~1 ст.\~12, ч.\~1 ст.\~13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. При цьому, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ч.\~2 ст.\~77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Частиною 1 ст.\~81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частинами 1, 2 ст. 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно- комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Частиною 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Згідно зі ст.\~12 Закону України "Про електронну комерцію" (далі Закону) такі електронні правочини, а також електронні правочини, щодо яких сторони домовилися про підписання, мають бути підписані за допомогою електронного підпису або електронного цифрового підпису, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису або іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. В порядку визначеному ч. 2 ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Положеннями ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (ч. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні"). Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Мотиви суду. У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У Заяві договорі позичальника від 30.08.2021 було вказано, що [PERSON] повідомлено про орієнтовну реальну річну проценту ставку за кредитом 43,96 %. При цьому вказано, що вона визначається відповідно до законодавства та складає кількість процентів та зазначається як у паспорті споживчого кредиту (п. 14 Заяви договору). До позовної заяви позивач долучив копію паспорту споживчого кредиту, який містить інформацію про відсоток за користування кредитною лінією (річні) у розмірі 37 % (розділ "кредитна лінія". Слід зазначити, що вказаний паспорт споживчого кредиту не містить підпису відповідача про ознайомлення з його змістом. Як убачається з вказаного вище розрахунку заборгованості відповідача за кредитом, позивачем при здійсненні розрахунку була використана ставка 37 %. Отже, враховуючи викладене, слід констатувати, що між сторонами не було узгоджено розмір процентів за користування кредитними коштами, а саме 37 %, які були використані при здійсненні розрахунку заборгованості, оскільки підписана відповідачем Заява анкета від 30.08.2021 не містить визначення саме такого розміру процентів. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість по процентам за користування кредитом. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Умови та правила обслуговування Клієнтів за продуктами "izibank" як невід`ємні частини кредитного договору. Додатком № 10 до Умови та правила обслуговування Клієнтів за продуктами "izibank", визначені, в тому числі особливості оформлення та обслуговування продукту "Кратка izibank ". При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови та правила обслуговування Клієнтів за продуктами "izibank" розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи Заяву договір, а також те, що вказані документи, у т.ч. паспорт споживчого кредиту, на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ "ТАСКОМБАНК"). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. В даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Публічна пропозиція АТ "ТАСКОМБАНК" на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.tasсombank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ "ТАСКОМБАНК" в період з часу виникнення спірних правовідносин (30 серпня 2021) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (28 жовтня 2024), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила надання банківських послуг, відсутність у Заяві договорі домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, надані банком копія паспорту споживчого кредиту та Витяг з Умов та правил обслуговування Клієнтів не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Копія паспорту споживчого кредиту, у якому зазначені тарифи банку, та Витяг з Умов та правил обслуговування Клієнтів, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 30.08.2021 шляхом підписання Заяви договору. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору та відповідальність за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів. Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою споживачем банківських послуг. Конституційний Суд України в рішенні у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ "ТАСКОМБАНК" дотримався вимог, передбачених статтею 9 Закону України "Про споживче кредитування" щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у цивільній справі № 342/180/17-ц, провадження № 14-131цс19. Оскільки у договорі між АТ "ТАСКОМБАНК" та відповідачем не визначений розмір процентної ставки за користування кредитними коштами право на отримання таких процентів може виникати лише за правилами ст. 1048 ЦК України. Проте таких позовних вимог позивач не заявляв та відповідного розрахунку не надавав. Таким чином, вимоги позивача про сплату заборгованості по процентам за користування кредитом на вимогах Закону не ґрунтуються та їм не відповідають, а тому позов в цій частині задоволенню не підлягає. Крім того, суд зауважує, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір 30.08.2021 у вигляді Заяви договору, підписаної сторонами, не містить строку повернення кредиту (користування ним). Однак, враховуючи що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а тому позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Таким чином, суд убачає наявність правових підстав для стягнення з відповідача сум непогашеної заборгованості за тілом кредиту (у т.ч. простроченим) у розмірі 46\~556,91 грн, тобто у межах заявлених позовних вимог. При цьому суд відхиляє доводи представника відповідача щодо не укладення між сторонами кредитного договору № 002/11434417-СК_SB від 30.08.2021, оскільки як встановлено в судовому засіданні, між сторонами виникли кредитні правовідносини на підставі Заяви договору від 30.08.2021. Саме підписанням цієї заяви позивач обґрунтовує свої вимоги, а відзив представника відповідача не містить заперечень щодо факту підписання відповідачем вказаної заяви. Відомостей щодо укладення сторонами інших кредитних договорів, матеріали справи не містять. Зазначення позивачем номеру кредитного договору, а саме № 002/11434417-СК_SB, суд пов`язує з внутрішнім обліком позивачем кредитних договорів, що не впливає на зміст правовідносин, що склалися між сторонами. Також суд вважає безпідставними доводи представника відповідача щодо не доведення позивачем фактичного отримання [PERSON] кредитних коштів, оскільки в матеріалах справи наявні виписки по особовому рахунку відповідача із зазначення банківських транзакцій, що підтверджують не тільки використання кредитного ліміту, але і часткове повернення відповідачем кредитних коштів банку. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Судові витрати. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як убачається з матеріалів справи, позивачем за подання до суду позовної заяви сплачено 2\~423,00 грн судового збору (а.с. 31). У зв`язку із частковим задоволенням позову суд присуджує з відповідача на користь позивача вказані судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд задовольняє позов на суму 46\~556,91 грн., що складає 56,33 процента від загальної ціни позову, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума судового збору у розмірі 1 364,31 грн, що відповідно складає 56,33 процента від загальної суми судового збору, сплаченого позивачем під час звернення до суду з позовною заявою. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: partial