Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі 10000 (десять тисяч) гривень щомісячно починаючи з дати подачі позовної заяви і до моменту досягнення дитиною повноліття. На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 28.09.2014 вона зареєструвала шлюб із відповідачем по справі. Від спільного шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . На даний час вони не проживають спільно, за час спільного проживання відповідач також особливо не піклувався про дитину, хоча має для цього всі підстави. Після останнього скандалу, відповідач повідомив позивача аби вона забиралася геть та про їхню дитину він піклуватися не буде, не буде надавати йому матеріальні, соціальні та духовні блага, тощо. Позивач вимушена звернутися до суду із питанням про стягнення аліментів, так як їхньому сину виповнилося 8 років. На даний час, через значну інфляцію та підняття цін на весь асортимент продуктів, а також підняття цін на засоби лікування, дитина потребує щоденного піклування, харчування, лікування (в разі хвороби) та додаткових коштів на щоденні витрати, адже він відвідує шкільний заклад освіти. Батько дитини фактично самоусувався від виховання дитини. Позивач вважає, що будучи молодим, маючи гарне здоров`я відповідач зможе надавати такі кошти, адже кошти позивач просить стягнути на утримання їхньої спільного сина, тому вона змушена звернутися до суду. 03 січня 2025 року ухвалою судді відкрито спрощене позовне провадження у даній справі. Призначено судове засідання розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження на 28 січня 2025 року. Сторони у судове засідання не з`явилися. Про дату та час проведення судового засідання повідомлялися належним чином, однак не викликалися, так як справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням, однак без виклику сторін. Відповідач відзив не подав, хоча про день розгляду справи повідомлявся належним чином, на підтвердження чого у матеріалах справи наявне рекомендоване повідомлення вих..№0610219400988, в якому стоїть відмітка про отримання 09.01.2025 (а.с.21). Відповідно до ч.3 ст.223, ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглянув справу за відсутності сторін, на підставі наявних доказів. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Заяви, клопотання: заява позивача про розгляд справи в її відсутність та підтримання позовних вимог від 27.01.2025 за вхід.№543. Інші процесуальні дії у справі: відкриття спрощеного позовного провадження у справі та призначення судового засідання на 28 січня 2025 року, про що постановлено ухвалу окремим процесуальним документом (а.с.16-18). Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини: Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі копії паспорта громадянина України № [NUMBER] від 03.01.2019 та копії довідки про реєстрацію місця проживання особи від 18.12.2018 (а.с.4-6) судом встановлено, що позивач [PERSON] народилася [INFO] у смт.Кирнасівка Тульчинського району Вінницької області, зареєстрована по [ADDRESS] .\~ Із копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 28.09.2014 (а.с.7) судом встановлено, що 28 вересня 2014 року сторони зареєстрували шлюб у Виконкомі Кирнасівської селищної ради Тульчинського району Вінницької області, актовий запис №16. Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 03.06.2016 (а.с.8) судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , який народився місті Ямполі Ямпільського району Вінницької області. Із копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] виданого 15.08.2005 (а.с.9-11) судом встановлено, що відповідач [PERSON] , народився [INFO] в місті Ямполі Вінницької області та зареєстрований по [ADDRESS] . У відповідності із ч.8 ст.83 ЦПК України суд не приймає до розгляду поданий позивачем договір оренди житлового приміщення від 17.12.2024, так як даний договір позивачем було подано 27.01.2025 за вхід.№543, тобто із порушенням вимог ч.2 ст.83 ЦПК України (позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви). Окрім того, копія даного договору у порушення вимог ч.9 ст.83 ЦПК України не була надіслана відповідачеві, а тому суд не бере даний доказ до уваги. \~ \~ \~ \~Оцінюючи усі докази, що є у справі в їх сукупності, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини, що полягають в обов`язку матері, батька утримувати дитину. Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ст.18 Конвенції ООН «Про права дитини» суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Положеннями ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а оскільки відповідач не надає коштів на утримання свого неповнолітнього сина, тому суд має підстави для стягнення з нього аліментів на утримання їхньої спільної дитини. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, а тому суд має підстави для стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі. Як встановлено судом, дитина проживає з позивачем, а тому саме їй надано право вибору способу стягнення аліментів. Частиною 1 ст.184 СК України визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Тобто спосіб стягнення аліментів визначає виключно стягувач. Відповідно ч.2, 3 ст.184 СК України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно нормам СК України аліменти на утримання дитини стягуються не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, під час ухвалення даного рішення суд враховує, що прожитковий мінімум на дитину систематично зростає, а оскільки аліменти стягуються щомісячно, то з метою захисту інтересів малолітнього сина на майбутнє, з відповідача слід стягувати аліменти у твердій грошовій сумі по 5000 гривень щомісячно. Саме такий розмір аліментів дозволить відповідачу допомагати позивачеві утримувати їхнього спільного малолітнього сина. При визначенні розміру аліментів суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище малолітнього сина, який є здоровою дитиною та у певній мірі матеріально забезпечений. Суд бере до уваги матеріальне становище платника аліментів, який є здоровим та працездатним, так як на спростування такої інформації даних суду не надійшло. Окрім того, судом також враховується, що він не має на утриманні інших дітей та не працездатних осіб, так як ніким про це не заявлено, враховуючи його стан здоров`я, суд має підстави для стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи вищевикладені обставини справи та зазначені вимоги сімейного законодавства, суд приходить до висновку, що достатнім розміром стягуваних аліментів на утримання малолітнього сина буде розмір у твердій грошовій сумі по 5000 грн. щомісячно, в зв`язку із чим вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. В іншій частині заявлених позовних вимог суд вважає за необхідне відмовити, так як визначена позивачем сума у 10000 гривень не обґрунтована позивачем і не доведена поза розумним сумнівом. Відповідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а оскільки [PERSON] звернулась до суду із позовом 02 січня 2025 року за вхід.№20, тому суд має підстави для стягнення аліментів із 02 січня 2025 року. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнена від сплати судового збору, а тому у порядку ч.6 ст.141 ЦПК України суд має підстави стягнути із відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 1211 гривень 20 копійок. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах платежу за один місяць.

Outcome: partial