Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-20 00:00:00

[PERSON] у липні 2024 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , Дарницький відділ реєстрації актів цивільного стану у м.Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ), про визнання батьківствата внесення змін до актового запису про народження дитини. Позов мотивованимй тим, що в березні 2023 року він ( [PERSON] ) познайомився з [PERSON] , почали зустрічатися, мали стосунки. [PERSON] на той час - час їх відносин перебувала у шлюбі з [PERSON] , й те, що [PERSON] вагітна він дізнався у вересні 2023 року, яка повідомила його про те, що саме він є батьком дитини. [INFO] [PERSON] народила дівчинку, яку назвали [PERSON] , він був присутнім на пологах. Побачивши новонароджену, встановив схожість із ним, та не мав жодних сумнівів, що саме він є біологічним батьком дитини. Враховуючи, що [PERSON] на час народження дитини була у шлюбі з відповідачем, у свідоцтві про народження дитини зазначена, як [PERSON] , тобто за прізвищем чоловіка [PERSON] " [PERSON] " та по-батькові " [PERSON] ". Наразі він та [PERSON] проживають разом, ведуть спільне господарство. У лютому 2024 року [PERSON] подала позовну заяву до відповідача про розірвання шлюбу, й 14.05.2024 року рішенням Дарницького районного суду м.Києва шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. 10.07.2024 року він та [PERSON] уклали шлюб. З метою доведення факту батьківства, а також спростування будь-яких сумнівів щодо його батьківства до малолітньої [PERSON] , [INFO] у малолітньої [PERSON] та нього, як дочки та батька, відібрані біологічні зразки для дослідження, й відповідно до висновку лабораторії ДР.Рьодгера Сертифікату про юридичне встановлення батьківства, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , доведено, що [PERSON] є біологічним батьком [PERSON] , ймовірність 99, 9999%. Й у відповідності до ст.129 СК України просить визнати його батьківство по відношенню до дочки [PERSON] , [INFO] . Позивач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явивився, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення, розміщеним оголошенням на офіційному сайті судої влади (суду). Матеріали справи містять заяви позивача [PERSON] про розгляд справи за його відсутності з підтримання позовних вимог, неможливість прибути до суду у зв`язку із тим, що перебуває на військовій службі. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явивився, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення, розміщеним оголошенням на офіційному сайті судої влади (суду). Згідно положень п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду, а відтак за матеріалами справи відповідач вважається належно повідомленим про час розгляду. Відзив на позов відповідачем не поданий. Третя особа [PERSON] позов [PERSON] підтримала та просила задовольнити. Вказала, що визнає факт біологічного батьківства позивача до дочки [PERSON] , яка була народжена у час, коли вона та відповідач перебували у шлюбі, а тому батьком дівчинки записаний відповідач, що спонукало позивача звернутися до суду з позовом про визнання батьківства. Третя особа Дарницький відділ реєстрації актів цивільного стану у м.Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ) в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення, розмішеним повідомленням на офіційному сайті судової влади (суду). Вказана третя особа звернулась до суду із заявою від 12.09.2024 року про розгляд справи за відсутності її представника та ухвалення рішення згідно чинного законодавства. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Судом відповідно до положень статті 280 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та за погодженням позивача. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ (Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86). Окрім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (Рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України»). Поряд з цим, Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі "Шульга проти України", № 16652/04). Наведені обставини свідчать, що сторони, треті особи завчасно повідомлені про розгляд справи судом. Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у тому числі, правом визначити свою участь в судовому засіданні. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, вид судочинства - загального провадження, вжиті судом заходи щодо направлення сторонам повідомлення про час та місце розгляду справи, копії позовної заяви з додатками до відповідача, третьої особи, із роз`ясненим правом надання відзиву на позов, відповіді на відзив, заперечення, суд визнав можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення за відсутності відповідача, третьої особи за погодженням позивача, третьої особи. 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким зокрема Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції. Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Вислухавши пояснення третьої особи, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, з урахуванням відсутності відзиву відповідача на позов, проведеного позивачем молекулярно-генетичного дослідження Лабораторії Др.Рьодгкра від 13.06.2024 року, яким визначено, що ймовірність того, що [PERSON] , [INFO] , є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , складає 99,9999% (а.с.16-17), суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Судом встановлено, що відповідно до наданої позивачем інформації, позивач [PERSON] та [PERSON] познайомились у березні 2023 року, мали фізичні стосунки. Позивач був обізнаний, що [PERSON] перебувала у шлюбі з відповідачем. [PERSON] мала намір розірвати шлюб з відповідачем. Позивач вказує, що є військовослужбовцем з березня 2023 року, про те, що [PERSON] вагітна, дізнався у вересні 2023 року. [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 19.09.2020 року, який розірвано рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 14.05.2024 року (а.с.11-13). [INFO] , тобто у період шлюбу [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] народила дочку [PERSON] (а.с.11-13, 14). Оскільки дитина [PERSON] , [INFO] , народжена у шлюбу третьої особи та відповідача, то за правилом ч.1 ст.122 СК України, така дитина, походить від такого подружжя. Так, відповідно до ч.1 ст.122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя . Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Згідно висновку молекулярно-генетичного дослідження Лабораторії Др.Рьодгкра від 13.06.2024 року визначено, що ймовірність того, що [PERSON] , [INFO] , є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , складає 99,9999% (а.с.16-17). Відповідно до актового запису № 78 від 16 січня 2024 року про народження [PERSON] , [INFO] , здійсненого Дарницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), її батьком записаний [PERSON] відповідно до ч.1 ст.122 СК України, як щодо дитини, народженої у шлюбі (а.с.14). Відповідно до статті 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. В судовому засіданні третя особа (матір дитини [PERSON] ) визнала факт наявного кровного споріднення між народженою нею [INFO] дочкою [PERSON] та позивачем, також вказує на зовнішлю фізичну схожість між дитиною та її батьком - позивачем. Таким чином, в судовому засіданні, з урахуванням висновку молекулярно-генетичного дослідження Лабораторії Др.Рьодгкра від 13.06.2024 року, яким визначено, що ймовірність того, що [PERSON] , [INFO] , є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , складає 99,9999% (а.с.16-17), доведено, що позивач являється батьком [PERSON] , [INFO] , що є підставою для задоволення позовних вимог. Підстав для відмови у задоволенні позовних вимог судом не встановлено. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст.81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.ст.43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Зважаючи на наслідки розгляду справи, те, що дитина народжена у період шлюбу відповідача та третьої особи, винність дій позивача та третьої особи по відношенню до відповідача, відсутність вини відповідача у таких правовідносинах, понесені позивачем судові витрати покласти на такого позивача. На підставі вищевикладеного, з урахуванням Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст.ст. 129 Сімейного кодексу України та,

Outcome: approved