Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-20 00:00:00

На підставі ухвали Тульчинського районного суду Вінницької області від 11.09.2024 до Немирівського районного суду Вінницької області надійшла цивільна справа №148/2035/24 за позовною заявою ПАТ "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОІНС УКРАЇНА" подана представником за довіреністю Морозової О.В. до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу, для розгляду за територіальною підсудністю. В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач посилається на те, що 28.04.2023 року між ПРАТ "СК "ЄВРОІНС Україна та [PERSON] укладено договір обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі Полісу N?214346270, строк дії якого з 26.07.2024 р. до 25.07.2024 р. Згідно умов Полісу ліміт відповідальності страхової компанії за шкоду, заподіяну майну - 160 000,00 грн., розмір франшизи - 3 200,00 грн. Відповідно до Полісу забезпеченим транспортним засобом є автомобіль Chevrolet д/н [NUMBER] . 22.09.2023 року року о 19 годині 50 хвилин по а/д МО6 40 км+350 м в Київської області, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого Т3 «Chevrelet» д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] , відповідача та ТЗ «DАF» д/н [NUMBER] . Відповідач, своїми діями, вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124 та ч.1 ст. 130 КУпАП. Зазначені обставини підтверджуються Постановою Макарівського районного суду Київської області від 24.10.2023 року по справі N?370/2398/23, за якою його визнано винним у вчиненні зазначених адміністративних правопорушень. В результаті зазначеної ДТП було пошкоджено ТЗ «DАF» д/н [NUMBER] . Пошкоджений ТЗ «DАF» д/н [NUMBER] був застрахований за договором добровільного страхування N?29-0101-00030 від 30.03.2023р., укладеним між ПрАТ «СК «Українська страхова група» та ТОВ «Транскомгруп». З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого ТЗ «DАF» д/н [NUMBER] , 11.10.2023 р. проведено його огляд, про що складено Акт огляду транспортного засобу, та 08.11.2023 складено рахунок №2302855 згідно якого вартість ремонту пошкодженого ТЗ складає 395 512,73 грн.. 23.11.2023 р. ПрАТ «СК «УСГ» складено розрахунок та страховий акт по справі N?АДККА- 84633 нас суму 390 550,73 грн. та 05.12.2023 перераховано зазначену суму на рахунок власника ТЗ - ТОВ «Транскомгруп». Враховуючи що цивільна відповідальність водія забезпеченого транспортного засобу, винуватця ДТП, була застрахована в ПРАТ "СК "ЄВРОІНС УКРАЇНА" згідно Полісу N?214346270, ПрАТ «СК «УСГ» звернулось до ПРАТ "СК "ЄВРОІНС УКРАЇНА" із заявою про виплату страхового відшкодування. 20.02.2024р. ПРАТ "СК "ЄВРОІНС УКРАЇНА" складено розрахунок страхового відшкодування та 08.03.2024 р. Страховий акт по справі N? 142141/1/2023/1 на суму 156 800,00 грн. (ліміт відповідальності страхової компанії згідно умов Полісу 160 000 грн. - франшиза 3 200,00 грн.). 08.03.2024р. ПРАТ "СК "ЄВРОІНС УКРАЇНА" здійснило виплату страхового відшкодування на користь ПрАТ «СК «УСГ» у розмірі 156 800,00 грн.. Згідно з абзацом «а» пп.38.1.1. п.38.1. ст.38 ЗУ «Про ОСЦПВ»: «Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Факт перебування відповідача, [PERSON] , в стані алкогольного спяніння під час вчинення ДТП підтверджується Постановою Макарівського районного суду Київської області від 24.10.2023 року по справі N?370/2398/23, за якою його визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень за ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП. Таким чином, вина відповідача у вчинені дорожньо-транспортної пригоди та факт того, що він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп?яніння на момент ДТП, є встановленими та не підлягають доведенню. Відтак, відповідач зобов?язаний компенсувати нa користь позивача суму визначеного страхового відшкодування в розмірі 156 800,00 грн.. Ухвалою суду від 02.10.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін. При відкритті провадження у справі судом було встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Копію ухвали про відкриття провадження разом із примірником позовної заяви та доданих до неї доказів було направлено за місцем реєстрації відповідача, однак правом на подачу відзиву на позовну заяву [PERSON] не скористався. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у прохальній частині позовної заяви зазначено про проведення розгляду справи за відсутності представника позивача. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання жоного разу не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не надав. Про час та місце судових засідань був повідомлений у встановленому законом порядку, конверти повернулося із рекомендованими повідомленнями із судовими повістками з позначками «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Також, відповідач, повідомлявся завчасно викликом через оголошення на офіційному веб-порталі "Судова влада України". Відповідно до ч. 11 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Відповідач не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та повторно не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. Відповідачем не надано суду жодного доказу, який би мав істотне значення для вирішення справи по суті, чи спростування доводів позивача. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлявся про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч.4 ст.223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими. Судом встановлені наступні фактичні обставини. 28.04.2023 року між ПРАТ "СК "ЄВРОІНС Україна та [PERSON] укладено договір обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі Полісу N?214346270. Згідно умов Полісу ліміт відповідальності страхової компанії за шкоду, заподіяну майну - 160 000,00 грн., розмір франшизи - 3 200,00 грн.. Відповідно до Полісу забезпеченим транспортним засобом є автомобіль Chevrolet д/н [NUMBER] . Згідно протоколів про адміністративні правопорушення ААД №510004, ААД №510004 від 22.09.2023 року, 22.09.2023 року о 19.50 годині а/д М06 40 км+350 м в Київської області, водій [PERSON] керував транспортним засобом Chevrolet Nubira днз [NUMBER] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального приладу. Результат 0, 89 проміле. Водій порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП. Крім того, 22.09.2023 р. о 19 год. 50 хв. /д М06 40 км+350 м в Київської області, водій [PERSON] керував транспортним засобом Chevrolet Nubira днз [NUMBER] , не був уважним за кермом, при перестроюванні не надав дорогу автомобілю DAF днз [NUMBER] , який рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку він мав намір перелаштуватись, порушив п.п. 2.3б, 10.3 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого здійснив із ним зіткнення, при ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, за що відповідальність передбаченаст. 124 КУпАП. Постановою Макарівського районного суду Київської області від 24.10.2023 року у справі №370/2398/23 встановлено, що в діях [PERSON] міститься склад адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст.130 КУпАП. Вказаною постановою на [PERSON] , [INFO] , накладено остаточне стягнення на підставі ст. 36 КУпАП у виді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Постанова набрала законної сили 06.11.2023 року. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, порушення відповідачем ПДР України, що спричинило виникнення ДТП, та винуватість відповідача встановлено постановою суду від 24.10.2023, тому ці обставини є встановленими та доведенню не підлягають. Внаслідок ДТП був пошкоджений автомобіль DAF днз [NUMBER] , яким керувала [PERSON] .. Пошкоджений ТЗ «DАF» д/н [NUMBER] був застрахований за договором добровільного страхування N?29-0101-00030 від 30.03.2023р., укладеним між ПрАТ «СК «Українська страхова група» та ТОВ «Транскомгруп». З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого ТЗ «DАF» д/н [NUMBER] , 11.10.2023 р. проведено його огляд, про що складено Акт огляду транспортного засобу, та 08.11.2023 складено рахунок №2302855 згідно якого вартість ремонту пошкодженого ТЗ складає 395 512,73 грн.. 23.11.2023 р. ПрАТ «СК «УСГ» складено розрахунок та страховий акт по справі N?АДККА-84633 нас суму 390 550,73 грн. та 05.12.2023 перераховано зазначену суму на рахунок власника ТЗ - ТОВ «Транскомгруп». Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. При цьому підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків можуть бути: договори та інші правочини, а також - інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Законом України «Про страхування» від 18.11.2021 № 1909-IX, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 21.05.2024 № 3720-IX та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. За ч.2 ст.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» об`єктом страхування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є відповідальність за шкоду, заподіяну внаслідок використання забезпеченого транспортного засобу особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, життю, здоров`ю та/або майну потерпілих осіб внаслідок настання страхового випадку. Тобто виходячи із суті такого страхування закон має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальника - заподіювача шкоди. Страховим випадком за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої у особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, виник обов`язок відшкодувати шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілих осіб (стаття 5 Закону від 21.05.2024 № 3720-IX). П.50 ч.1 ст. 1 Закону від 18.11.2021 № 1909-IX встановлено, що страхова виплата (страхове відшкодування) - грошові кошти, що виплачуються страховиком у разі настання страхового випадку відповідно до умов договору страхування та/або законодавства. Відповідно до ст. 982 ЦК України істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства. Предметом договору страхування є передача страхувальником за плату ризику, пов`язаного з об`єктом страхування, страховику на умовах, визначених договором страхування або законодавством України. Об`єктом страхування можуть бути: життя, здоров`я, працездатність та/або пенсійне забезпечення; майно на праві володіння, користування і розпорядження та/або можливі збитки чи витрати; відповідальність за заподіяну шкоду особі або її майну (ст.980 ЦК України). До страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки. (ст.993ЦК України). Враховуючи що цивільна відповідальність водія забезпеченого транспортного засобу, винуватця ДТП, була застрахована в ПРАТ "СК "ЄВРОІНС УКРАЇНА" згідно Полісу N?214346270, ПрАТ «СК «УСГ» звернулось до ПРАТ "СК "ЄВРОІНС УКРАЇНА" із заявою про виплату страхового відшкодування. 20.02.2024р. ПРАТ "СК "ЄВРОІНС УКРАЇНА" складено розрахунок страхового відшкодування та 08.03.2024 р. Страховий акт по справі N? 142141/1/2023/1 на суму 156 800,00 грн. (ліміт відповідальності страхової компанії згідно умов Полісу 160 000 грн. - франшиза 3 200,00 грн.). Відповідно до статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» сума сплати страхового відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами укладеного договору. Розмір франшизи встановлюється за Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, на підставі якого здійснюється відшкодування, та в даному випадку становить 3200 гривень. Ч.1 ст. 18 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум та згідно з умовами, зазначеними у внутрішньому договорі страхування, зобов`язаний у встановленому цим Законом порядку здійснити страхову виплату у зв`язку із шкодою, заподіяною внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та/або майну потерпілої особи, або прийняти обґрунтоване рішення про відмову в її здійсненні. 08.03.2024р. ПРАТ "СК "ЄВРОІНС УКРАЇНА" здійснило виплату страхового відшкодування на користь ПрАТ «СК «УСГ» у розмірі 156 800,00 грн.. Доказів в обґрунтування того, що сума страхового відшкодування, яка сплачена позивачем не відповідає розміру спричинених збитків, є завищеною та відповідно є необґрунтованою, відповідачем не надано та матеріалами справи не підтверджено. Статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки. Витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу (страхова (регламентна) виплата), відшкодовуються страховиком (МТСБУ) у розмірі вартості відновлювального ремонту, що забезпечує приведення транспортного засобу у стан, який мав такий транспортний засіб до настання дорожньо-транспортної пригоди, та визначається відповідно до частини третьої цієї статті (ч.2 ст.27 Закон України від 21.05.2024 № 3720-IX). Статтею 1166 ЦК України встановлено, що шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір оренди, підряду тощо) володіє транспортним засобом. .Відповідно до ч.1,2,5 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів,службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює,та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно до вимог ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно з роз`ясненнями, наданими у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6, при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов`язку надати річ того ж роду та якості, полагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. У разі коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми, потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв`язку із заподіянням шкоди майну. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Частиною 1 статті 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. ст.38, 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» рішення страховика (МТСБУ) про здійснення або про відмову у здійсненні страхової (регламентної) виплати може бути оскаржено страхувальником або потерпілою особою, або іншою особою, яка має на неї право, у судовому порядку; страховик зобов`язаний компенсувати МТСБУ здійснену ним виплату та всі документально підтверджені витрати, пов`язані з врегулюванням страхового випадку, якщо в результаті вирішення спору буде встановлено, що така виплата мала бути здійснена страховиком. Оскільки позивач, як страховик за договором обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі Полісу N?214346270, відшкодував потерпілому шкоду, він має право зворотної вимоги (регресу) до відповідача, як винуватця ДТП. Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілого страхового відшкодування, є засновані на регресі - праві відповідальної особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. При цьому, станом на час розгляду справи, відповідачем відшкодування шкоди не відбулося, будь-яких заперечень з приводу суми страхового відшкодування та її виплати відповідачем суду не надано. Доказів в спростування позиції позивача та надних ним доказів відповідачем суду також не надано. З огляду на вищевикладене, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів з власної ініціативи і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів і в межах заявлених позовних вимог. Частиною 1 ст.76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ч. 1 п. 1 ч. 2 ст.76, ч. 1,2ст.77, ч. 1 ст.95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК Українис удове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Суд розглянувши справу в межах заявлених вимог позивача і на підставі наданих суду доказів вважає, що позивач довів ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до частини 1статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду ПРАТ "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОІНС УКРАЇНА" було сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 гривень, який підлягає стягненню із [PERSON] на користь страхової компанії у зв`язку з задоволенням позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved