Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-15 00:00:00

20 жовтня 2022 року [PERSON] звернувся до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення коштів. Позовна заява мотивована тим, що 01 січня 2022 року між сторонами було укладено договір купівлі-продажу меду, за умовами якого відповідач отримав у позивача 7056 кг меду, та зобов`язався сплатити грошові кошти в розмірі 444\~528 грн, в строк до 01 лютого 2022 року. Відповідач не виконав взяте на себе зобов`язання до теперішнього часу, на неодноразові звернення позивача щодо вирішення питання в добровільному порядку посилався на скрутне матеріальне становище. Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача за період користування грошовими коштами інфляційні втрати, які в розмірі із сумою боргу складають 534\~504,92 грн; та 3 % річних в розмірі 9572,57 грн. Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, день та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Представниця відповідача [PERSON] до суду також не з`являється, направляє на адресу суду заяви про відкладення розгляду справи у зв`язку з зайнятістю в інших судових засіданнях, ознайомленням з матеріалами справи тощо. Зазначені обставини фактично свідчать про нехтування відповідачем, та його представницею правами та обов`язками, визначеними\~ст.ст. 43, 49 ЦПК України\~та затягування розгляду справи. З цього приводу, суд також зазначає, що у пункті 35 рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» визначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання («Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» № 11681/85). Водночас суд враховує принцип розумності строку розгляду справи та дотримання судом\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а саме: права на доступ до суду та справедливого судового розгляду. Таким чином, суд вважає можливим слухати справу за відсутності відповідача, та його представниці, з огляду на затягування останніми розгляду справи, та порушення розумних строків її розгляду. Крім того, судом враховано, що протягом тривалого знаходження справи у провадженні суду, відповідач маючи вдосталь часу, не скористався правом звернення до суду з відзивом на позов, та не надав суду доказів на підтвердження заперечень щодо вимог позивача. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що в заочному порядку, позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно розписки від 01 січня 2022 року [PERSON] одержав від [PERSON] грошові кошти в розмірі 444 528 грн, які зобов`язався повернути в строк до 01 лютого 2022 року (а.с.6). Станом на теперішній час відповідачем не повернено позивачу суму боргу. Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з частиною першою статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Частиною першою статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язується повернути позикодавцю позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовим ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, які встановлені договором. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Такий правовий висновок викладено Верховним Судом України у постановах від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13 та від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Таким чином, судом встановлено, що розписка від 01 січня 2022 року підтверджує факт укладення між сторонами договору позики та отримання відповідачем грошових коштів із зобов`язанням повернути їх, яке останній не виконав у встановлений термін, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу за договором позики. Зі змісту статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Окрім суми боргу, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача за період користування коштами з лютого 2022 року по вересень 2022 року інфляційні втрати в розмірі 534 504,92 грн (444\~528 грн х 101,6% (індекс інфляції за лютий 2022 року) х 104,5% (індекс інфляції за березень 2022 року) х 103,1% (індекс інфляції за квітень 2022 року) х 102,7% (індекс інфляції за травень 2022 року) х 103,1% (індекс інфляції за червень 2022 року) х 100,7% (індекс інфляції за липень 2022 року) х 101,1% (індекс інфляції за серпень 2022 року) х 101,9% (індекс інфляції за вересень 2022 року = 534\~504,92); та 3 % річних в розмірі 9572,57 грн (444\~528 х 262 днів х 3% : 365 : 100% = 9572,57), які також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в силу вимог статті 625 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За приписами ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та для позивача при зверненні до суду з даним позовом, станом на 2022 рік, складала 5440,80 грн, та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved