Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-27 00:00:00

Позивач звернулась 26.09.2024 р. до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначила, що її донька [PERSON] перебувала у фактичних шлюбних стосунках з [PERSON] . [INFO] [PERSON] народила дитину - [PERSON] . Батьком дитини був записаний [PERSON] , який визнавав своє батьківство відносно доньки. [INFO] [PERSON] померла. Після смерті [PERSON] малолітня дитина [PERSON] залишилась проживати разом з позивачем та її чоловіком [PERSON] . Вона з чоловіком повністю займаються вихованням та утриманням онуки [PERSON] . Батько дитини не займається її вихованням, не доглядає за донькою, не спілкується з нею, не надає коштів на утримання, не цікавиться її здоров`ям та успіхами в навчанні, не піклується про фізичний та духовний розвиток. Посилаючись на вказані обставини, та на положення ст..ст.150, 155, 164, 165, 166, 180 СК України, за позовом [PERSON] просить позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 03.10.2024 р. відкрито провадження у справі, призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження на 07.11.2024 р. 07.11.2024 р. підготовче судове засідання відкладено на 27.11.2024 р. на підставі п.1 ч.2 ст.198, п.4 ч.2 ст.223 ЦПК України. 27.11.2024 р. закрито підготовче провадження і призначено судове засідання на 28.01.2025 р. Позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує, просить задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Представник третьої особи направила заяву про розгляд справи за її відсутності, просить постановити рішення з урахуванням висновку органу опіки та піклування. Розгляд справи за відсутності учасника справи узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України. Відповідачі до суду не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подавав. Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч.4 ст..223 та ч.1 ст.280 ЦПК України. В силу ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію позивача та представника третьої особи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних встановлених судом фактичних обставин і відповідних їм правовідносин: Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 21 грудня 1995 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За змістом ст. 52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Статтею 150 СК України передбачено обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно із частинами другою та четвертою ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно з пунктом другим частини першої ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини і водночас, санкція (відповідальність) за протиправну винну поведінку матері або батька. За змістом пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] , в свідоцтві про її народження батьком вказаний [PERSON] , матір`ю - [PERSON] (а.с.8). [PERSON] померла [INFO] (а.с.10). Батьками [PERSON] та, відповідно, бабусею і дідом [PERSON] , є [PERSON] та [PERSON] , про що надано свідоцтва про народження, про одруження та розірвання шлюбу (а.с.7, 23, 24). З висновку районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району (а.с.60-61) судом встановлено, що відповідно до акту обстеження умов проживання, складеного 05.11.2024 р. відділом по Шевченківському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради встановлено, що малолітня [PERSON] разом із бабою і дідом проживає за адресою: [ADDRESS] . В помешканні створені належні умови для проживання та виховання малолітньої дитини. Дитина має окрему кімнату, спальне місце, стіл для навчання, в наявності одяг та взуття відповідно вікових потреб. Бабою дитини [PERSON] створені належні умови для проживання, розвитку та відпочинку малолітньої онуки. З інформації КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» від 20.08.2024 встановлено, що у разі хвороб та профілактичних оглядів з дитиною до амбулаторії зверталась мати. З вересня 2022 р. дитина відвідує амбулаторію у супроводі баби. Відомості про супровід дитини до амбулаторії батьком [PERSON] відсутні. Батько до лікаря-педіатра не звертався, станом здоров`я доньки не цікавився. Відповідно довідки Запорізької гімназії № 95 від 31.07.2024 р. № 131, за період навчання дитина зарекомендувала себе з позитивної сторони. На онлайн батьківських зборах була присутня та підтримувала зв`язок з класним керівником баба дитини [PERSON] . Малолітня [PERSON] повідомила членам комісії, що з батьком останнього разу бачилася в серпні 2023 р. З бабусею по лінії батька стосунки підтримує, спілкується, вона допомогає чим може. Дитина підтримує бабусю у намірі позбавити батька батьківських прав, оскільки його нема в її житті. Відповідно до висновку районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, орган опіки та піклування дійшов висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] по відношенню до [PERSON] . Враховуючи, що викладені в позовній заяві твердження позивача в процесі розгляду знайшли своє підтвердження, тривалий період свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками та інтереси малолітньої дитини, суд задовольняє позовні вимоги про позбавлення батьківських прав. Ч.2 ст.166 СК України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину (ч.3 ст.166 СК України). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ст.182 СК України визначено, що при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Ч.3 ст.182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Наведені вище положення діючого законодавства у сукупності із наданими доказами свідчать про обґрунтованість вимог позивача про стягнення аліментів. Позивач від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду першої інстанції в частині стягнення аліментів була звільнена, відтак, відповідно до положень частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір в сумі 1211,20 грн. за подання позовної заяви про позбавлення батьківських прав підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача, та в сумі 1211,20 грн. (вимоги про стягнення аліментів) до спеціального фонду Державного бюджету України. Повний текст рішення складений 10 лютого 2025 року, у зв`язку з перебуванням судді в нарадчій кімнаті в період з 04 по 10 лютого 2025 року.

Outcome: approved