Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-26 00:00:00

У квітні\~2024\~року до\~суду надійшла\~спільна заява\~подружжя [PERSON] та\~ [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовують тим, що 11.06.2013 року між ними було укладено шлюб. Зазначають, що спільне життя між ними не склалися, шлюб існує лише формально. Таким чином, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам один одного. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . 23.03.2024 вони уклали нотаріально посвідчений договір між батьками про виховання та утримання дитини. Просили розірвати шлюб між ними. Заявники в судове засідання не з`явились, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Згідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] виданого 11.06.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рокитнянського районного управління юстиції у Київській області, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 11 червня 2013 року, актовий запис № 38. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу\~« [PERSON] ». Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON] , який народився [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рокитнянського районного управління юстиції у Київській області від 09.08.2013 року, актовий запис № 109. Згідно з ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За правилом ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 3 ст. 293 ЦПК України передбачена можливість вирішення судом у порядку окремого провадження питання про розірвання шлюбу за спільною заявою подружжя, яке має дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя, яке має дітей, на підставі рішення суду, відповідно до статті 109 цього Кодексу. Подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей (ч. 1-3 ст. 109 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 114 СК України передбачено, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені та спільне господарство не ведеться. Заявниками врегульовані питання про те, з ким з них буде проживати неповнолітня донька, яку участь у забезпеченні умов її життя братиме батько, який проживає окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Відтак, заявниками дотримані всі передбачені законом вимоги для розгляду їх спільної заяви про розірвання шлюбу в порядку окремого провадження. Враховуючи викладені обставини, суд вважає встановленим, що подальше спільне проживання подружжя, збереження їх шлюбу неможливе та суперечило б інтересам кожного з них, сім`я фактично розпалася, спільне господарство не ведеться, примирення між сторонами не можливе, а подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох сторін, суд приходить до висновку про задоволення заяви про розірвання шлюбу. Відповідно до вимог статті 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У позовній заяві позивачка просила залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України судові витрати заявникам не відшкодовуються.

Outcome: approved