Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-22 00:00:00

[PERSON] , [INFO] , адреса: [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] (далі - заявник) звернулася через свого представника [PERSON] із заявою про встановлення фактів, заінтересована особа: Військова частина [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] , код ЄДРПОУ [NUMBER] . В обґрунтування заяви зазначалося, що заявниця [PERSON] з 2017 року проживала без реєстрації шлюбу однією сім`єю із [PERSON] як чоловік та дружина та мають спільних дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Весь цей час заявниця знаходилась на повному утриманні чоловіка [PERSON] , оскільки перебувала у декретних відпустках, чоловік, у свою чергу працював у СТОВ «Кліщинці». Зарплатні банківські картки чоловіка весь час перебували у заявниці та вона ними постійно користувалась. У 2024 році [PERSON] було мобілізовано та останній, проходячи військову службу, під час виконання бойового завдання, зник безвісти [INFO]. Заявниця не може отримати виплати належних її чоловікові [PERSON] коштів та виплат після того, як він безвісти зник, оскільки для їх оформлення необхідно надати документи, які б підтверджували факт проживання з останнім або перебування на його утриманні. Враховуючи вищевикладене, посилаючись на норми цивільного законодавства та практику Верховного Суду, заявниця просить суд встановити факт її спільного проживання без реєстрації шлюбу із [PERSON] у період з 2017 року по [INFO] та факт її перебування на утриманні [PERSON] у період з 2017 року по [INFO]. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 01 листопада 2024 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження; витребувано у Військовій частині [NUMBER] інформацію про осіб, які зверталися із заявами про виплату грошового забезпечення безвісти зниклого [PERSON] . Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 09 січня 2025 року витребувано у ГУ ДПС у Черкаській області відомості про отримані доходи [PERSON] за період з 01 січня 2018 року по дату надання відповіді. У судовому засіданні заявник [PERSON] та представник заявника [PERSON] заяву підтримали та просили задовольнити з підстав, зазначених у ній. У судове засідання представник заінтересованої особи Військової частини [NUMBER] не з`явився, звернуся до суду із клопотанням про розгляд справи за його відсутності (а.с. 52). Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. У судовому засіданні у якості свідка було допитано [PERSON] , яка суду пояснила, що дійсно заявниця [PERSON] проживала однією сім`єю із [PERSON] , які мають двох малолітніх дітей. Заявниця [PERSON] ніде не працювала та перебувала на утриманні цивільного чоловіка, якого у 2024 році було мобілізовано та потім, у вересні 2024 року, останній зник безвісти. У судовому засіданні у якості свідка було допитано [PERSON] , яка суду пояснила що заявниця [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2017 року, мають двох малолітніх дітей. За період спільного проживання заявниця [PERSON] не працювала, знаходилась в декретних відпустках, сім`ю забезпечував чоловік. У 2024 році [PERSON] мобілізували та у вересні 2024 року він зник безвісти. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового засідання, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В силу ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до копії сповіщення № 715 від 08 вересня 2024 року за вихідним № 1643/3864, яке було адресовано начальнику [INFO] (а.с. 22) та копії сповіщення сім`ї (близьких родичів) зниклого безвісти № 1/1402 від 09 вересня 2024 року, яке було адресовано [PERSON] (а.с. 23), [PERSON] , [INFO] , призваний [INFO] на військову службу 18 липня 2024 року зник безвісти [INFO] під час виконання бойового завдання. Як стверджує сторона заявника, підставою звернення до суду із даною заявою являється неможливість отримати виплати належних її чоловікові [PERSON] коштів та виплат після того, як він безвісти зник, оскільки для їх оформлення необхідно надати документи, які б підтверджували факт проживання з останнім або перебування на його утриманні. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» близькі родичі та члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - це чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням, а також особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі. Згідно з ч. 4 ст. 6 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, мають право на соціальний захист у порядку, визначеному законодавством України. Згідно з п. 3 Розділу ХХХ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом наказом Міністерства оборони України 07 червня 2018 року № 260 Грошове забезпечення військовослужбовцям, захопленим у полон або заручниками (крім військовослужбовців, які здалися в полон добровільно), а також інтернованим в нейтральних державах або безвісно відсутнім, виплачується відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року № 884, військовою частиною, в якій перебував на грошовому забезпеченні військовослужбовець. Відповідно до п. 7 постанови КМУ від 30 листопада 2016 року № 884 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також безвісти відсутніх», виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Згідно до п. 6 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Дія цього пункту не поширюється на військовослужбовців, які добровільно здалися в полон, самовільно залишили військові частини (місця служби) або дезертирували зі Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів. Грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Виплата грошового забезпечення цим членам сімей здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців або їх звільнення, або визнання їх у встановленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини. Щодо встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу заявника [PERSON] та [PERSON] , суд зазначає наступне. Згідно з ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Відповідно до ч. 4 ст. 3 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. В п. 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 зазначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22 серпня 2018 року. Так, у підтвердження факту спільного проживання без реєстрації шлюбу заявника [PERSON] та [PERSON] , суду надано: - довідку виконавчого комітету Іркліївської сільської ради Золотоніського району Черкаської області № 289 від 26 вересня 2024 року, відповідно до якої [PERSON] проживає з 2017 року по [ADDRESS] , та має такий склад сім`ї: співмешканець [PERSON] (проживав без реєстрації з 2017 року), син [PERSON] , дочка [PERSON] , син [PERSON] ; - фотокартки на яких зображені заявник [PERSON] та [PERSON] ; - довідку Кліщинської гімназії імені М.П. Старицького, відповідно до якої [PERSON] сумлінно займався вихованням дітей [PERSON] та [PERSON] - сповіщення сім`ї (близьких родичів) зниклого безвісти № 1/1402 від 09 вересня 2024 року, яке органом ТЦК та СП було адресовано саме [PERSON] . Крім цього, факт спільного проживання без реєстрації шлюбу підтвердили допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] . Стосовно твердження заявниці про те, що [PERSON] є батьком її неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] суд зазначає, що в свідоцтвах про народження останніх (а.с. 12,13) батьком зазначений [PERSON] , а відповідно до Витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с. 62-63) відомості про батька вказаних неповнолітніх дітей внесені відповідно до положень ч. 1 ст. 135 СК України (за вказівкою матері). Отже, не дивлячись на те, що допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт батьківства [PERSON] відносно неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] даний факт повинен бути встановлений рішенням суду. У зв"язку із вищевикладеним у суду відсутні достатні підстави вважати, що [PERSON] та [PERSON] мають спільних дітей. Отже, враховуючи вищевикладене, досліджені у судовому засіданні докази, що з достовірністю підтверджують факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу заявника [PERSON] та [PERSON] , суд дійшов висновку про достатність підстав для встановлення даного факту та задоволення заяви в цій частині, оскільки іншим чином встановити його неможливо, а встановлення даного факту необхідне заявнику для оформлення належних зниклому безвісти [PERSON] виплат. Щодо встановлення факту перебування заявника [PERSON] на утриманні [PERSON] , суд зазначає наступне. Згідно з ч. 2 ст. 38 Закону України «Про пенсійне забезпечення», члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги безвіти зниклого. Якщо крім допомоги, що надавалася зниклим безвісти, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що зниклий безвісти, виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку зниклого безвісти, та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. У пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги безвісно зниклого. Якщо крім допомоги, що надавалася безвісно зниклим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що безвісно відсутній виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку безвісно відсутнього та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. Схожий правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 592/17552/18, від 22 жовтня 2020 року у справі № 210/343/19, від 22 травня 2019 року у справі № 520/6518/17, від 27 червня 2018 року у справі № 210/2422/16-ц. Відповідно до судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, викладеної у листі Верховного Суду від 01 січня 2012 року, до заяви про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні, в якій зазначається мета цього встановлення, можуть надаватися: 1) докази, що підтверджують факт перебування заявника на утриманні особи, яка померла (документи, акти, листи ділового й особистого характеру); 2) докази, які встановлюють, що надані заявнику матеріальні засоби є основним і постійним джерелом його існування (корінці поштових переказів, квитанції та інші документи, що свідчать про одержання заявником грошей або іншої допомоги від годувальника); 3) довідка із ЖЕКу або сільської ради про те, що заявник звертався до них за одержанням документа про перебування на утриманні померлого, однак йому в цьому було відмовлено через відсутність відомостей про утримання або на тій підставі, що заявник не був на утриманні; 4) документи, які свідчать про те, що заявник є членом сім`ї померлого - копія свідоцтва про шлюб, народження, усиновлення тощо; 5) документи, які встановлюють, що заявник був неповнолітньою або непрацездатною особою, не був членом сім`ї спадкодавця, але перебував на утриманні останнього не менше п`яти років та одержував від нього матеріальну допомогу, що була єдиним джерелом засобів до існування (копія свідоцтва про народження, довідка про інвалідність, інші письмові докази); 6) копія свідоцтва про смерть годувальника. У підтвердження факту перебування заявниці [PERSON] на утриманні [PERSON] суду було надано: - сповіщення сім`ї (близьких родичів) зниклого безвісти № 1/1402 від 09 вересня 2024 року, яке органом ТЦК та СП було адресовано саме [PERSON] ; - виписки з карткових рахунків [PERSON] , з яких вбачається, що останній отримував заробітну плату у СТОВ «Кліщенське» та Військовій частині [NUMBER] ; - довідки про доходи [PERSON] та відомості із Державного реєстру фізичних осіб-платників податків, відповідно до яких [PERSON] отримував заробітну плату у СТОВ «Кліщенське» та Військовій частині [NUMBER] , [NUMBER] ; - довідки форми ОК-5 та ОК-7, відповідно до яких заявниця [PERSON] , у період з 2017 року, отримувала (нерегулярно) соціальні виплати, відомості про сплату [PERSON] . ЄСВ відсутні. Крім цього, факт перебування заявниці [PERSON] на утриманні [PERSON] підтвердили допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] . Отже, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до переконання, що заробітна плата [PERSON] була основним і постійним джерелом засобів до існування заявниці [PERSON] , оскільки остання тривалий час не працювала, отримувала соціальну допомогу на дітей, яка є незначною, наявність інших осіб на утриманні яких могла перебувати заявниця судом не встановлено, а тому суд дійшов висновку про достатність підстав для встановлення даного факту та задоволення заяви в цій частині, оскільки іншим чином встановити його неможливо, а встановлення даного факту необхідне заявнику для оформлення належних зниклому безвісти [PERSON] виплат. На підставі викладеного,

Outcome: approved