Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду системою «електронний суду» із даним позовом, у якому вказав, що уклав із відповідачем 03.02.2024 року договір про надання грошових коштів у позику №2925530224, за яким відповідач отримав у позику 5000,00 грн строком на 30 днів із визначеною процентною ставкою. Договір було підписано у електронній формі. Відповідач прострочив свої зобов`язання і станом на день подання позову його заборгованість становить 41850,00 грн, яка складається з 5000,00 грн заборгованості за тілом кредиту та 36850,00 грн заборгованості за процентами за ставкою 2,5% на день. Позивач просив стягнути з відповідача на його користь вказану заборгованість у розмірі 41\~850, 00 грн, а також судовий збір 2422,40 грн. Ухвалою суду від 04.12.2024 р. було відкрито провадження у справі. Ухвалою від 05 грудня 2024 року задоволено клопотання представника позивача та витребувано з АТ «Універсал Банк» відомості щодо належності банківської картки відповідачу та отримання ним грошових коштів. У судове\~засідання представник\~позивача не\~з`явився,\~у позовнійзаяві зазначив про розгляд справи за його відсутності, а також про те, що він не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] не з`явився, причину неявки суду не повідомив, відзиву на позов, заперечень або клопотань до суду не надавав. Конверт із ухвалою суду, судовою повісткою повернувся на адресу суду із поштовою відміткою «адресат відстуній за вказаною адресою». Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Таким чином, враховуючи згоду представника позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі. 03 лютого 2024 року між ТОВ «Іннова Фінанс» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Іннова Фінанс» було укладено у електронному виглядів договір надання грошових коштів у позику №2925530224. Договір позичальником було підписано електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. За пунктом 1.1. позичальник [PERSON] отримав від позикодавця позику 5000 грншляхом їх безготівкового перерахунку на рахунок позичальника. Позика видана 03.02.2024 та строк її повернення погоджено 04.03.2024, строком на 30 днів, відповідно до пунктів 1.2, 1.3.1, 1.3.2. У пункті 1.1.4 сторони визначили дисконтну (знижену) процентну ставку у відповідності до програми лояльності ТОВ «Іннова Фінанс» 1,99% на день. Пунктом 1.1.5 встановлено поза акційну (базову) процентну ставку 2,5% на день. Пунктом 1.5 встсновлено, що на період 30 денного строку повернення позики проценти нараховуються в 1,99% на день від суми позики. За п.1.5.1, у межах строку позики, якщо відбулася пролонгація, відповідно до розділу 4 договору, застосовується поза акційна ставка за п.1.1.5 договору. Розділом 4 договору, зокрема у пункті 4.1 зазначено, що позичальник має право продовжити строк користування позикою (пролонгація). Відповідно до анкети клієнта, відповідач [PERSON] має платіжний електронний засіб [NUMBER] . Як вбачається з платіжної інструкції №19756-1354-85654363, ТОВ «Іннова Фінанс» 03.02.2024 перерахувало кредитні кошти 5000,00 грн на карту [NUMBER] . Згідно до відповіді АТ «Універсал Банк», [PERSON] було емітовано банком платіжну картку № [NUMBER] . Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно положень ст.ст.3,627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.1 ст.1047 ЦК України, у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається у письмовій формі незалежно від суми. Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно\~до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Відповідно до\~ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Згідно ч.6\~ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону. Відповідно до ст.ст.\~3,12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно\~ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем ТОВ «Іннова Фінанс» доведено факт укладення 03.02.2024 року між ТОВ «Іннова Фінанс» та [PERSON] договору надання грошових коштів у позику №2925530224 в електронній формі, який підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. ТОВ «Іннова Фінанс» у повному обсязі виконало свої зобов`язання за вищевказаним договором, надавши кредит в сумі 5000,00 грн відповідачу [PERSON] . За умовами договору сторонами погоджено суму кредиту, проценти за користування кредитними коштами, строк повернення коштів, тобто досягнуто згоди щодо істотних умов кредитних договорів, такий правочин, згідно з вимогами статті 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим договір, згідно зі статтею 629 ЦК України, є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів статті 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а ст. 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановленому в договорі. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] свої зобов`язання за вказаним договором у строки, передбачені договором, щодо повернення суми позики та процентів за користування позикою не виконав, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за позикою та за процентами. Як вбачається із змісту позовної заяви, ТОВ «Іннова Фінанс» просить стягнути з відповідача заборгованість за Договором надання грошових коштів у позику №2925530224 у розмірі 41850,00 грн, з яких: 5000,00грн - заборгованість за тілом кредиту; 36850 грн - заборгованість за процентами. Доказів повернення відповідачем позикодавцеві отриманої у позику за вказаним договором грошової суми у розмірі 5000,00 грн., матеріали справи не містять, у зв`язку з чим вимога позивача ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» про стягнення заборгованості за позикою 5000,00 грн є обґрунтованою. Вирішуючи питання про стягнення процентів за користування позикою у розмірі 36850,00 грн, (розрахованої: 5000х2,5%х296) суд зазначає, що вказана вимога позивача підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року (провадження №14-154цс18) та від 31 жовтня 2018 року (провадження № 14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 5 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої\~статті 1048 ЦК України\~про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою\~статті 1050 ЦК України. Відповідно до положень п.1.2 та п.1.3.2 Договору, строк позики (строк дії договору) становить 30 днів; дата повернення позики 04.03.2024 року. Відомостей про пролонгацію договору, відповідно до розділу 4 Договору, позивачем не наведено. За умовами договору сторони встановили строк кредитування до 04.03.2024 року, однак ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» просить стягнути з відповідача проценти за користування кредитними коштами як за період строку кредитування, так і після закінчення цього строку. Оскільки Договором визначений строк його дії, який становить 30 днів, а доказів його пролонгації до суду не надано, саме протягом даного строку позивач ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» мав право нараховувати відповідачу передбачені цим договором відсотки. Пунктом 1.5 договору визначено, що на період строку, визначеного п. 1.2 договору, нарахування процентів здійснюється за дисконтною процентною ставкою у розмірі 1,99% (з урахуванням програми лояльності ТОВ «Іннова Фінанс», правил акції ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» «Повторний кредит») від суми позики за кожний день користування позикою. Пунктом 1.6 договору визначено, що у випадку користування позикою понад строк, встановлений п. 1.2 договору, з наступного дня після спливу строку, вказаного у п. 1.2 цього договору, умови що донарахування процентів за дисконтною процентною ставкою у розмірі 1,99 % на день (з урахуванням програми лояльності ТОВ «Іннова Фінанс», правил акції ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» «Повторний кредит») перераховуються і до взаємовідносин між сторонами застосовується поза акційна (базова) процентна ставка у розмірі 2,5% на день від суми позики за кожен день користування позикою з першого дня дії договору. З викладеного слідує, що оскільки протягом 30 днів (в межах строку дії Договору) позику не повернуто, то нарахування процентів здійснюється за процентною ставкою 2,5% на день від суми позики. Таким чином, виходячи із суми позики у розмірі 5000,00 грн, узгодженої договором процентної ставки у розмірі 2,5% за день та строку кредитування (строку договору) тривалістю 30 днів, заборгованість відповідача по відсоткам за Договором надання грошових коштів у позику №2925530224 від 03.02.2024 становить: 5000,00 грн *2,5%*30 днів = 3750,00грн. З урахуванням вищевикладеного та приймаючи до уваги, що відповідач [PERSON] не виконав належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за договором надання грошових коштів у позику в обумовлені договором строки, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Іннова Фінанс» підлягають частковому задоволенню та з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути заборгованість за вказаним договором у розмірі 8750,00 грн, з яких: 5000,00 грн заборгованість за неповернутою позикою та 3750,00 грн. заборгованість за процентами. За приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 2422,50 грн. Позовні вимоги були заявлені у загальному розмірі 41850,00 грн. Задоволені позовні вимоги 8750,00 грн від 41850,00 грн становлять 20,91%. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог на 20,91%, то судовий збір який підлягає стягненню з відповідача становить 506,54 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial