Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-15 00:00:00

Заявник [PERSON] , в особі представника [PERSON] , яка діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АР № 1178145 від 23.08.2024 року, звернулася до Жовтневого районного суду міста Запоріжжя з заявою про оголошення особи померлою. В обґрунтування заяви зазначено, що чоловік заявника командир 3 кулеметного відділення кулеметного взводу роти вогневої підтримки військової частини [NUMBER] , молодший сержант [PERSON] , [INFO] , зник безвісти 26 липня 2022 року в районі населеного пункту Велика Новосілка Великоновосілківського району Донецької області під час штурму противником, виконуючи завдання за призначенням у бою за Батьківщину, про що заявник отримала відповідне сповіщення № 1673 від 13.09.2022 року. Посилаючись на зазначені обставини, з метою оформлення спадкових прав, заявник просить суд оголосити [PERSON] , [INFO] , уродженця міста Запоріжжя, громадянина України, військовослужбовця, загиблим (померлим) [INFO] під час виконання бойового завдання по захисту Батьківщини. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 30 серпня 2024 року заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження та призначено судове засідання (а.с.24). У судове засідання заявник [PERSON] і її представник заявника адвокат Соколова\~Н.І. не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду справи (а.с.25, 27, 28, 32, 36, 37, 40), про причини своєї неявки суд не повідомили. При цьому, заявник надав до канцелярії суду заяву про розгляд справи за відсутності заявника і її представника, заяву підтримує і просить її задовольнити у повному обсязі (а.с.42). Представник заінтересованої особи Олександрівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи (а.с.25, 30, 39), до судового засідання також не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив. При цьому, представником заінтересованої особи надіслано на адресу суду заяву про розгляд справи без участі представника (а.с.31). Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи (а.с.25, 29, 38), до судового засідання повторно не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов висновку, що вимоги, викладені в заяві, обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що заявник [PERSON] являється дружиною [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим Жовтневим відділом РАЦС міста Запоріжжя, відповідно до якого [PERSON] і [PERSON] зареєстрували шлюб 26 жовтня 1990 року у Жовтневому відділі РАЦС міста Запоріжжя, відповідний актовий запис № 407. При укладенні шлюбу дружина змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.7). Щодо проходження військової служби [PERSON] встановлено, що військовозобов`язаний молодший сержант [PERSON] , який прибув з [INFO] , був прийнятий наказом командира військової частини [NUMBER] (по особовому складу) № 15-РС від 01.11.2017 року на військову службу за контрактом, та призначений на посаду навідника кулеметного взводу роти вогневої підтримки військової частини [NUMBER] . З 02.11.2017 року [PERSON] був зарахований до списків особового складу частини та на всі види забезпечення. Вважався таким, що з 02.11.2017 року прийняв справи та посаду і приступив до виконання службових обов`язків за посадою. Підставою є припис [INFO] № 2/114 від 30.10.2017 року, контракт військовозобов`язаного від 02.11.2017 року. Відповідно до наказу командира військової частини [NUMBER] (по строковій частині) №\~308 від 01.12.2018 року, молодшого сержанта [PERSON] було призначено наказом командира військової частини [NUMBER] (по особовому складу) № 53-РС\~ від 28.11.2028 року на посаду командира відділення кулеметного взводу роти вогневої підтримки військової частини [NUMBER] . У відповідності до наказів командира оперативно-тактичного угрупування « [INFO] » (по строковій частині) № 299 від 16.11.2021 року, № 124 від 10.06.2022 року та наказу командира оперативно-тактичного угрупування « [INFO] » (по стройовій частині) № 2 від 11.06.2022 року, молодший сержант [PERSON] , командир 3 кулеметного відділення кулеметного взводу роти вогневої підтримки військової частини [NUMBER] , вважався таким, який з 08.11.2021 року прибув та був залучений до складу оперативно-тактичного угрупування « [INFO] », 11.06.2022 року був вилучений зі складу оперативно-тактичного угрупування « [INFO] » та 11.06.2022 року був залучений до складу оперативно-тактичного угруповання « [INFO] ». Відповідно до Бойового наказу командира [NUMBER] окремого мотопіхотного батальйону №\~ [NUMBER] т-БН від 08.07.2022 року, серед іншого, молодший сержант [PERSON] , перебував у складі розрахунку ДШК-М 1 зведеної стрілецької роти [NUMBER] батальйону територіальної оборони, зосереджуючи основні зусилля оборони з бойовим завданням стійким утриманням займаних опорних пунктів, нанесенням вогневого ураження черговими, а при необхідності усіма вогневими засобами, не допустити прориву оборони противником під час висування, розгортання та атаки переднього краю, а саме на взводному опорному пункті « [INFO] », в районі населеного пункту Велика Новосілка Донецької області. За окремим сигналом (розпорядженням) був в готовності до ведення наступальних дій. Готовність до ведення оборонного бою була постійна. Згідно Акту службового розслідування, затвердженого командиром військової частини [NUMBER] (з основної діяльності), наказом командира військової частини [NUMBER] від 23.08.2022\~року № 204, [PERSON] визнаний таким, що 25\~липня\~2022\~року зник безвісти під час штурму взводного опорного пункту «ЗІРКА» в районі селища міського типу Велика Новосілка Донецької області, під час проходження військової служби в зоні збройного конфлікту, пов`язану із захистом Батьківщини, захистом суверенітету і територіальної цілісності, у складі сил і засобів здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, з метою виконання службових (бойових) завдань в оперативно-тактичному угрупуванні « [INFO] », під час дії воєнного стану в Україні. Згідно Акту службового розслідування, затвердженого командиром військової частини [NUMBER] , подія трапилась під час виконання службових обов`язків, виконуючі бойові завдання, згідно бойового розпорядження, в районі виконання завдань в оперативно-тактичному угрупованні « [INFO] » (а.с.10-17). Відповідно до сповіщення № 1673 від 13.09.2022 року, складеного [INFO] , заявника [PERSON] було сповіщено про те, що її чоловік командир 3 кулеметного відділення кулеметного взводу роти вогневої підтримки військової частини [NUMBER] , молодший сержант [PERSON] , [INFO] , зник безвісти 26 липня 2022 року в районі населеного пункту Велика Новосілка Великоновосілківського району Донецької області під час штурму противником, виконуючи завдання за призначенням у бою за Батьківщину (а.с.6). Крім матеріалів службового розслідування, судом досліджено пояснення побратимів загиблого [PERSON] . Так, відповідно до пояснень [PERSON] від 21.08.2022 року, який разом з [PERSON] проходив військову службу та виконував бойове завдання, останній пояснив, що 25.07.2022 року йому, як командиру гранатометного взводу роти вогневої підтримки військової частини [NUMBER] , під час штурму ворогом, Збройними Силами Російської Федерації, взводного опорного пункту «ІСКРА» на якому він знаходився, стало відомо про паралельний напад на взводний опорний пункт «ЗІРКА», на якому знаходились його побратими: командир кулеметного відділення кулеметного взводу роти вогневої підтримки військової частини [NUMBER] молодший сержант [PERSON] та навідник 1 кулеметного відділення кулеметного взводу роти вогневої підтримки військової частини [NUMBER] солдат [PERSON] , у складі розрахунку ДШК-М (Дьогтярів, Шпагін, великокаліберний кулемет модернізований) у смузі оборони стрілецької роти [NUMBER] батальйону територіальної оборони в районі селища міського типу Велика Новосілка Донецької області. Після тривалого бою вони змушені були відійти, та перегрупуватися. В ніч з 25.07.2022 року на 26.07.2022 року від підполковника [PERSON] заступника командира з озброєння - начальника технічної частини військової частини [NUMBER] , він отримав наказ провести роту [NUMBER] окремого батальйону морської піхоти, для відбиття взводного опорного пунку « [INFO] » в район населеного пункту Велика Новосілка Донецької області. Зранку 26.07.2022 року, під головуванням ротного командира [NUMBER] окремого батальйону морської піхоти, з позивним « [PERSON] », їм вдалося відбити взводний опорний пункт «ЗІРКА», та відтіснити ворога, Збройні Сили Російської Федерації, на попередні позиції. Після тривалого бою було багато поранених з [NUMBER] окремого батальйону морської піхоти, знайшли декількох загиблих [NUMBER] батальйону територіальної оборони, але бійців - військовослужбовців [NUMBER] окремого мотопіхотного батальйону: молодшого сержанта [PERSON] та солдата [PERSON] знайти не вдалося. З того часу зв?язок з ними відсутній, у числі загиблих вони не перебувають. Інших свідків щодо них також не має (а.с.8).гневої підт Із змісту пояснень командира роти вогневої підтримки військової частини [NUMBER] старшого лейтенанта [PERSON] від 21.08.2022 року, вбачається, що командир з кулеметного відділення кулеметного взводу роти вогневої підтримки військової частини [NUMBER] молодший сержант [PERSON] та навідник 1 кулеметного відділення кулеметного взводу роти воримки військової частини [NUMBER] солдат [PERSON] , [INFO] перебували у складі розрахунку ДШК-М (Дьогтярів; Шпагін, великокаліберний кулемет модернізований) у смузі оборони 1 стрілецької роти [NUMBER] батальйону територіальної оборони, який в свою чергу був прикомандирований до [NUMBER] \~окремого мотопіхотного батальйону, на взводному опорному цункті « [INFO] », в районі населеного пункту селища міського типу Велика Новосілка Донецької області. Наступного дня, 26.07.2022 року від командира гранатометного взводу роти вогневої підтримки військової частини [NUMBER] лейтенанта [PERSON] він дізнався про те, що на взводний опорний пункт «ЗІРКА» 25.07.2022 року, приблизно о 17\~годині 00 хвилин був здійснений напад противником, а саме наступ Збройних Сил Російської Федерації. Після тривалого бою, а саме після захвату ворогом взводного опорного пункту «ЗІРКА», а з часом після відбиття, повернення взводного опорного пункту «ЗІРКА» Збройними Силами України під свій контроль, було чимало загиблих та поранених, а молодшого сержанта [PERSON] та солдата [PERSON] не знайшли фактично. З того часу та по сьогодні зв?язок з ними відсутній, у числі загиблих також не перебувають. Останній раз військовослужбовці виходили на зв?язок о 15 годині 11 хвилин 25.07.2022 року (а.с.9). На підставі наданих доказів, суд приходить до висновку, що 25 липня 2022 року військовослужбовець [PERSON] виконував завдання з відсічі та стримування збройної агресії та під час штурму противником взводного опорного пункту «ЗІРКА», в районі селища міського типу Велика Новосілка Волноваського району Донецької області, зник безвісти. Згідно п. 3) ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема про оголошення фізичної особи померлою. Згідно із ст. 305 ЦПК України, заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. Частиною 1 статті 308\~ЦПК України визначено, що суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою. Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого. Відповідно до п. 1 Розділу І Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених\~наказом Міністерства\~юстиції України\~№ 52/5 від 18.10.2000 року, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Пунктом 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства\~юстиції України\~№ 52/5 від 18.10.2000 року, встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена\~наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024; б) фельдшерська довідка про смерть (форма №\~106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за №\~ 1150/13024; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; г) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е)\~повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Відповідно до ч. 2 ст. 46 ЦК України, фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Відповідно до ч. 3 ст. 46 ЦК України, фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Статтею 47\~ЦК України передбачено, що за правовими наслідками оголошення фізичної особи померлою прирівнюється до правових наслідків, які настають у разі смерті фізичної особи, а саме: на майно такої особи відкривається спадщина. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження. Оголошення особи померлою має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідомо. Так рішення про оголошення фізичної особи померлою приймається судом за наявності таких підстав: відсутність особи в місці її постійного проживання; відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку протягом шести місяців. Особливості цієї категорії справ, є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущені смерті особи. Пунктом 13 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~судову практику\~в справах\~про встановлення\~фактів,\~що мають\~юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року звернуто увагу суду на необхідність відрізняти оголошення особи померлою від встановлення факту смерті особи. Оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті можливо, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної РАЦС факту смерті. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2020 року у справі № 644/6785/18 (провадження №\~61-434св19) зазначено, що «суд вправі розглядати справи про встановлення юридичних фактів, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Тобто, від встановлення такого факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян та встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право». Згідно ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. За змістом статті 1 Закону України «Про оборону України» № 1932-XII від 06.12.1991 року (станом на час виникнення правовідносин у цій справі): - воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень; - бойові дії - форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння); - воєнні дії - організоване застосування сил оборони та сил безпеки для виконання завдань з оборони України; - район воєнних (бойових) дій - визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії. Відповідно, бойові дії є однією із форм воєнних дій. Ці категорії співвідносять як ціле (воєнні дії) та частина (бойові дії). Тому, воєнні дії, які законодавець згадує у частині другій статті 46 ЦК України, не обмежуються лише бойовими діями. У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України\~«Про правовий\~режим воєнного\~стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався, та діє на даний час. Велика Палата Верховного Суду у постанові № 755/11021/24 від 11.12.2024 року зазначила, що за змістом частини другої статті 46 ЦК України, фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Приписи частини другої статті 46 ЦК України пов`язують оголошення фізичної особи померлою у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, а не у зв`язку з воєнним станом як таким. Словосполучення «від дня закінчення воєнних дій», особливо у контексті широкомасштабної збройної агресії Російської Федерації проти України, потрібно розуміти як визначення строку тривалістю в шість місяців, який потрібно обраховувати передусім від дня закінчення активних бойових дій на певній території України. Визначення шести місяців як мінімально потрібного строку відображає необхідність обґрунтованого періоду для пошуку зниклої особи, враховуючи особливі обставини зникнення, зокрема під час активних бойових дій. Встановлення такого строку дозволяє зменшити ймовірність того, що особа, яка може бути ще живою, буде передчасно визнана померлою. Швидкоплинні зміни суспільних відносин та життєвих обставин, зокрема на території активних бойових дій, впливають на можливість встановлення фактичного місця перебування зниклої особи. Тому, застосовуючи телеологічний підхід до тлумачення досліджуваної норми права, можна зробити висновок, що строк у шість місяців потрібно відраховувати від дня закінчення активних бойових дій на місці (території) ймовірної загибелі фізичної особи. Це забезпечує більш обґрунтований підхід до визначення моменту, коли зникнення фізичної особи (з надзвичайно високим ступенем вірогідності) можна вважати остаточним і невідворотним, що відповідає меті законодавчого регулювання - забезпеченню справедливості та правової визначеності для всіх зацікавлених сторін у таких суспільних відносинах. Оголошення фізичної особи померлою пов`язується з виникненням у її родичів та інших заінтересованих осіб прав і законних інтересів, як-от: право на спадкування майна, отримання соціальних виплат, призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, припинення шлюбу, припинення зобов`язань, пов`язаних із такою особою, або інші матеріальні чи нематеріальні інтереси, пов`язані зі смертю цієї особи, тощо. Зазначене рішення також має важливе значення для правового статусу членів сім`ї, їх соціального забезпечення та можливості розпоряджатися майном особи, яка була оголошена померлою. Це оголошення має наслідки й для договірних зобов`язань, кредитних відносин і будь-яких інших правочинів, у яких брала участь особа, оскільки це може вплинути на вимоги кредиторів та інші правовідносини, пов`язані із зобов`язаннями. Тому суд, зважаючи на конкретні обставини справи, повинен застосовувати норми права, які сприяють досягненню справедливого та передбачуваного результату. Правило про мінімальний шестимісячний строк дозволяє використовувати правові приписи до специфічних умов з огляду на активні бойові дії, соціальний контекст і правову невизначеність, яка виникає внаслідок збройної агресії Російської Федерації. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України). Інше, звужувальне, тлумачення правила другого речення частини другої статті 46 ЦК Україн було б проявом надмірного формалізму і суперечило б завданням цивільного судочинства. Велика Палата Верховного Суду наголосила, що законодавець, формуючи припис речення другого частини другої статті 46 ЦК України («з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців»), після слів «шести місяців» завершив речення. Зазначене унаочнює, що правильним є таке тлумачення цього припису, що здійснюватиметься без прив`язки до моменту скасування воєнного стану, припинення воєнних дій, збройного конфлікту як такого на усій території України. Наведене тлумачення відповідає і європейським стандартам. Так, відповідно до Рекомендації CM/Rec(2009)12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо принципів, які стосуються осіб, зниклих безвісти, та презумпції смерті (прийнята Комітетом Міністрів Ради Європи 09.12.2009 року на 1073-му засіданні заступників міністрів), якщо обставини зникнення безвісти особи є такими, що дають підстави для висновку про ймовірність її загибелі, то для подання запиту бажано, щоб час, що минув з моменту зникнення або з моменту отримання останньої звістки про те, що особа жива, становив не більше одного року (пункт 2 принципу четвертого). Велика Палата Верховного Суду звернула також увагу на те, що стаття 48 ЦК України регулює правові наслідки появи фізичної особи, яка була оголошена померлою. Ця стаття передбачає механізм скасування судом рішення про оголошення фізичної особи померлою у разі, якщо вона з`являється або стає відомою інформація про її місцезнаходження. Завдяки цьому механізму законодавець також прагне забезпечити справедливість, враховуючи потребу в захисті прав людини та її законних інтересів. Стаття 48 ЦК України формує справедливий та розумний баланс між інтересами держави, суспільства та окремих осіб, у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, що є ключовим для функціонування правової системи. Шість місяців, які визначені в реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість. Конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 року № 309. У цьому зазначені (1) території, на яких ведуться (велися) бойові дії, зокрема: (а) території можливих бойових дій; (б) території активних бойових дій; (в) території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси; (2) тимчасово окуповані Російською Федерацією території України. До того ж цей Наказ містить інформацію про дату початку та завершення бойових дій на відповідній території. Велика Палата Верховного Суду наголосила на тому, що у частині другій статті 46 ЦК України йдеться про воєнні дії, збройний конфлікт, а не про воєнний стан. Не можна тлумачити цей припис як такий, що його можливо застосувати стосовно оголошення особи померлою винятково після скасування воєнного стану на усій території України. Також не можна відраховувати шестимісячний строк, передбачений частиною другою статті 46 ЦК України, від дати ймовірної загибелі фізичної особи на території ведення активних бойових дій, оскільки внаслідок триваючих активних бойових дій ситуація на певній території може бути невизначеною та непередбачуваною. Зокрема, зв`язок із особою може перерватися з різних причин, особа може бути змушена змінити місце постійного проживання, перебування або потрапити в полон, що ускладнює встановлення обставин її зникнення. В умовах воєнних дій, збройного конфлікту часто бракує достовірної інформації, що унеможливлює навіть гіпотетичне визначення дати ймовірної загибелі, а відтак і об`єктивне обчислення строків для оголошення особи померлою. Шестимісячний строк, який у цьому випадку обраховується з дня закінчення активних бойових дій, виконує функцію своєрідного запобіжника, спрямованого на захист прав та інтересів фізичної особи, яка може перебувати в невідомому місці або тимчасово не мати змоги вийти на зв`язок з різних причин, пов`язаних з обставинами воєнних дій, збройного конфлікту. Така правова гарантія запобігає передчасному оголошенню особи померлою, враховуючи, що в умовах війни можуть бути численні фактори, які заважають встановленню фактичного місця перебування людини. Цей строк забезпечує можливість з`ясування додаткових обставин або отримання нової інформації про зниклу особу, що сприяє уникненню помилкових судових рішень, які могли б призвести до негативних правових наслідків для самої особи, її родичів і суспільства загалом. Судом встановлено, що у період з 11.06.2022 року [PERSON] був залучений до складу оперативно-тактичного угруповання « [INFO] »; відповідно до Бойового наказу командира [NUMBER] окремого мотопіхотного батальйону № [NUMBER] т-БН від 08.07.2022 року, молодший сержант [PERSON] перебував у складі розрахунку ДШК-М 1 зведеної стрілецької роти [NUMBER] батальйону територіальної оборони та виконував завдання командування з оборони в районі населеного пункту Велика Новосілка Донецької області, де велися активні бойові дії. Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 року (із\~змінами), зокрема підпункту 2.2 пункту 2 Переліку «Території активних бойових дій» до території активних бойових дій належить Великоновосілківська селищна територіальна громада (за винятком: с. Андріївка, с. Багатир, сел. Благодатне, с. Зелений Кут, с.\~Костянтинопіль, с. Макарівка, с. Нескучне, с. Новоукраїнка, сел. Одрадне, [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , с. Сторожеве, [ADDRESS] . Дата\~початку бойових дій 24.02.2022 року, дата завершення бойових дій 15.02.2024 року. Аналізуючи вищезазначене, враховуючи, що активні бойові дії на території Великоновосілківської селищної територіальної громади Волноваського району Донецької області припинені 15.02.2024 року, а відтак момент початку відліку шестимісячного строку є 16.02.2024 року. Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Особа може бути оголошена в судовому порядку померлою у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть цієї особи. На цьому наголошено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 31.05.2023 року у справі № 177/11/20, від 07.11.2023 року у справі № 607/159/23. У постановах від 26.04.2023 року у справі № 337/3725/22, від 29.03.2023 року у справі № 753/8033/22, Верховний Суд дійшов висновків, що підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, можуть бути зокрема письмові докази; речові докази, у тому числі звуко - і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; показання свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі при обставинах, що загрожували їй смертю. Вочевидь вказаний перелік доказів не є вичерпним та може бути конкретизований у кожній справі залежно від встановлених у ній обставин. Подібні висновки висловлені у постанові Верховного Суду від 25.10.2023 року у справі № 607/1612/23. При зверненні із заявою про визнання [PERSON] померлим заявник зазначала, що рішення суду їй необхідне для оформлення спадщини. Аналізуючи норми права, суд вважає, що підставою для оголошення особи померлою є не факти, які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи. З урахуванням наведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених заявником у заяві та підтверджених письмовими доказами. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що матеріалами справи доведено, що під час штурму взводного опорного пункту «ЗІРКА» в районі населеного пункту Велика\~Новосілка Донецької області, під час виконання бойового завдання за призначенням у бою за Батьківщину помер [PERSON] , [INFO] . Днем вірогідної смерті [PERSON] суд вважає 26 липня 2022 року. За встановлених обставин, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] є обґрунтованою, підтвердженою належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved