Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-23 00:00:00

11 липня 2023 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (приватне) про відшкодування матеріальної шкоди, завданої пошкодженням належного йому мотоцикла «TEKKEN», номерний знак [NUMBER] , в якому просить стягнути зі страхової компанії на його користь матеріальну шкоду у розмірі 20170,90 грн. та судові витрати. В обгрунтування позову посилався на те, що 22.07.2022 року близько 10.55 год. в м. Баштанка по вулиці Ювілейна неподалік від кафе «Крістіна» сталася дорожньо-транспортна пригода з вини водія [PERSON] під час керування ним автомобілем «ВАЗ 217130», номерний знак [NUMBER] , внаслідок чого було пошкоджено належний йому мотоцикл «TEKKEN», номерний знак [NUMBER] . В результаті даної пригоди він отримав тілесні ушкодження, а мотоцикл пошкодження. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в Акціонерному товаристві «Страхова група «ТАС» (приватне) згідно полісу №АТ1278540 обв`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 07.10.2021 року. Вироком Баштанського районного суду Миколаївської області від 17.02.2023 року в справі №468/1230/22-к [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, було частково задоволено позов позивача до [PERSON] та відповідача про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП. В задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача майнової шкоди, пов`язаної з пошкодженням мотоцикла, було відмовлено по причині не надання доказів оцінки завданої мотоциклу шкоди. Позивач стверджує, що в період, коли тривав судовий розгляд кримінальної справи, між ним (позивачем) та відповідачем було узгоджено вартість страхового відшкодування шкоди, заподіяної в результатті пошкодження належного йому мотоцикла за вищевказаних обстави, яка була визначена за результатами огляду транспортного засобу ФОП [PERSON] в розмірі 20170 грн. 90 коп. Однак 29.03.2023 року він отримав відмову відповідача щодо відшкодування матеріальної шкоди. На підставі вищевикладеного, просив стягнути з відповідача вартість страхового відшкодування шкоди, заподіяної в результатті пошкодженя належного йому мотоцикла в розмірі 20170 грн. 90 коп. Ухвалою судді від 16.04.2024 року було відкрито провадження в справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 29.08.2023 року до суду надійшов відзив на позов, згідно якого відповідач просив відмовити в задоволенні позову, при цьому вказав на те, що сума шкоди, заявлена позивачем, не обгрунтована та не підтверджена доказами, звіт суб`єкта оціночної діяльності про визначення вартості матеріального збитку заподіяного власнику транспортного засобу відсутній, твердження позивача про погодження суми страхового відшкодування є безпідставним, даний спір вже розглядався в рамках кримінального провадження, по результатам розгляду якого було ухвалено вирок, яким в задоволені такого позову було відмовлено, а повторне звернення відповідно до вимог ч.2 ст. 256 ЦПК України не допускається. В судове засідання позивач та його представник не з`явились, просили справу розглядати без їх участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. В судове засідання представник відповідача не з`явися, про день, час та місце розгляду справи повідомленні вчасно та належним чином. Дослідивши письмові докази по справі (копію полісу №АТ/1278540; копію заяви про страхове відшкодування; копію акту огляду транспортного засобу; копію повідомлення ПрАТ «Страхова група «ТАС» від 03.03.2023 року; копію повідомлення ПрАТ «Страхова група «ТАС» від 29.03.2023 року; копію скраги [PERSON] від 05.04.2023 року; копію повідомлення ПрАТ «Страхова група «ТАС» від 17.05.2023 року; копію вироку Баштанського районного суду Миколаївської області від 17.02.2023 року в справі №468/1230/22-к; скріншоти переписки в мережі інтернет за допомогою додатка Viber), суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено наступне. 22.07.2022 року близько 10.55 год. в м. Баштанка по вулиці Ювілейна неподалік від кафе «Крістіна» сталася дорожньо-транспортна пригода за участю водія [PERSON] під час керування ним автомобілем «ВАЗ 217130», номерний знак [NUMBER] та водієм [PERSON] , під час керування ним мотоциклом «TEKKEN 250», номерний знак [NUMBER] , в результаті чого було пошкоджено належний [PERSON] мотоцикл «TEKKEN 250», номерний знак [NUMBER] . Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в Акціонерному товаристві «Страхова група «ТАС» (приватне) згідно полісу №АТ/1278540 обв`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 07.10.2021 року (а.с.5). Вироком Баштанського районного суду Миколаївської області від 17.02.2023 року в справі №468/1230/22-к [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України. Даним вироком в задоволенні позову [PERSON] про стягнення з [PERSON] та відповідача матеріальної шкоди, завданої фізичним знищенням вищевказаного мотоцикла, суд відмовив через недоведеність фізичного знищення мотоциклу, оскільки не було надано докази вартості мотоцикла до та після ДТП та докази вартості його відновлювального ремонту (а.с.13-23). 21.11.2022 року ФОП [PERSON] було проведено огляд вищевказаного транспортного засобу, по результатам якого було складено акт про те, що вартість відновлювального ремонту даного мотоциклу становит 20170 грн. 90 коп. (а.с.7-8). Заявою від 10.02.2023 року позивач звернувся до відповідача з питання отримання страхового відшкодування (а.с.6). Повідомленням від 29.03.2023 року позивачу було відмовлено у виплаті страхового відшкодування. На подану позивачем скаргу (а.с.11) повідомленням відповідача від 17.05.2023 року позивачу повторно було відмовлено у виплаті страхового відшкодування (а.с.12). Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків. Встановлених цим Кодексом. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України). Згідно з ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ст. 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (Закон № 1961-IV) який діяв на час виникнення правовідносин, відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Згідно ст. 22 Закону № 1961-IV, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно ст. 1 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» положення цього Закону поширюються на правовідносини, які виникають у процесі здійснення оцінки майна, майнових прав, що належать фізичним та юридичним особам України на території України та за її межами, а також фізичним та юридичним особам інших держав на території України та за її межами, якщо угода укладається відповідно до законодавства України, використання результатів оцінки та здійснення професійної оціночної діяльності в Україні. За змістом ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов`язковим у випадках, сереід іншого, визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Статтею 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено, що звіт про оцінку майна є документом складеним, зокрема, в електронному вигляді з дотриманням законодавства про електронні довірчі послуги, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності. Відповідно до вимог ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (Закон № 1961-IV) транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. В свою чергу п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (Закон № 1961-IV) передбачає, що страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Таким чином, з системно-правового аналізу вищевказаних положень Законів вбачається, що страховик має право здійснювати страхову виплату без проведення експертизи третій особі за шкоду, заподіяну її майну страхувальником внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, лише за умови якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна, а у всіх інших випадках лише за умови проведення експертизи пошкодженого майна для визначення розміру збитків на підставі та в порядку, передбаченому Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що незважаючи на відсутність висновку експерта про оцінку пошкодженого мотоциклу, між ним та відповідачем було узгоджено вартість страхового відшкодування шкоди, яка була визначена за результатами огляду транспортного засобу ФОП [PERSON] в розмірі 20170 грн. 90 коп. Однак, дані обставини не підтвердженні належними та допустимими доказами, матеріали справи не містять доказів на підтвердження факту узгодження зі страховиком (відповідачем) вартості страхового відшкодування шкоди. Позивач вказує, що вказана домовленість зафіксована в заяві про страхове відшкодування від 10.02.2023 року. Натомість зі змісту вказаної заяви лише вбачається прохання позивача на адресу відповідача про виплату страхового відшкодування, погодження відповідача вона не містить, волевиявлення останнього не відображає (не містить ознак двостороннього правочину). Надані стороною позивача скріншоти переписки в мережі інтернет за допомогою додатка Viber, суд також оцінює критично та не бере до уваги, оскільки їх зміст не підтверджує факт узгодження страхової виплати без проведення експертної оцінки майна за ініціативи страховової компанії (не містить достатніх відомостей про уповноважених учасників та предмету даної домовленості, а також підтвердження їх волевиявлення). Окремо слід зазначити, що в даному випадку навіть за умови підтвердження факту узгодження страхової виплати без проведення експертної оцінки майна за ініціативи страховової компанії, підстави для стягнення суми страхового відшкодування в судовому порядку були б відсутні, оскільки п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за умови відповідного узгодження страхової виплати між сторонами, передбачає лише виникнення у страховика права на здійснення такої виплати, однак жодним чином не обов`язку. Наявний в матеріалах справи акт огляду транспортного засобу, складений ФОП [PERSON] на підтвердження суми відновлювального ремонту належного позивачу мотоциклу в розмірі 20170 грн. 90 коп. не відповідає вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», а тому не може розцінюватись як висновок експерта, необхідного на визначення розміру та виплати страхового відшкодування. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку необхідності відмови в задоволенні позову в зв`язку з його недоведеністю та необгрунтованістю. Доводи відповідача з приводу того, що даний спір вже був предметом розгляду в рамках кримінального провадження по обвинуваченю [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, по результатам розгляду якого було ухвалено вирок, яким в задоволенні такого позову було відмовлено, а повторне звернення відповідно до вимог ч.2 ст. 256 ЦПК України не допускається, суд відхиляє та не бере до уваги. Згідно вимог ч.2 ст. 256 ЦПК України не допускається повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, лише у випадку закриття провадження у справі. В даному випадку мало місце ухвалення обвинувального вироку, тому підстави для застосування ч.2 ст. 256 ЦПК України в даному випадку відсутні. Крім того, даний позов ґрунтувався на нових підставах, які не були предметом дослідження під час розгяду кримінального провадження - факт узгодження страхової виплати без проведення експертної оцінки майна за ініціативи страховової компанії. Відтак були наявні достатні підстави для звернення до суду з даним позовом. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed