Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-29 00:00:00

[PERSON] , через свого представника - адвоката Вялову І.М., звернулась до суду з позовом до [PERSON] , треті особи - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області, [PERSON] про позбавлення батьківських прав, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що вона є донькою відповідачки [PERSON] , її батьком є - [PERSON] . З 2022 вона проживає разом із батьком та бабусею, батько самостійно її виховує, утримує, піклується про її духовний та фізичних розвиток, стан здоров`я та здобуття освіти. Відповідачка відмовилася виконувати свої батьківські обов`язки протягом останніх двох років, зокрема не спілкується з нею, не дбає про її фізичний і духовний розвиток, не цікавиться життям, самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків. Заочним рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29.11.2023, місце її проживання було визначено разом із батьком, крім того, з відповідачки були стягнуті аліменти на її утримання. В зв`язку з викладеним, вона просить винести рішення про позбавлення [PERSON] батьківських прав, відносно неї. Позивачка та її представник - адвокат Вялова І.М. в судове засідання не з`явились, надали до суду заяву з клопотанням про розгляд справи за їх відсутності. Позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилась, хоча про день та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному вебпорталі Судової влади України, причини неявки суду невідомі, відзиву на позов не подала. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Первомайської міської ради Миколаївської області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату час і місце судового засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, заяви позивачки та її представника, які не заперечували проти заочного розгляду справи і вирішення справи на підставі наявних у справі доказів, заяви третьої особи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані, ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] народилась [INFO] , її батьками записані: [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). З 2022 неповнолітня [PERSON] проживає разом із батьком [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . який самостійно її виховує, утримує, піклується про її духовний та фізичних розвиток, стан здоров`я та здобуття освіти (а.с.11). Заочним рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29.11.2023, місце проживання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] було визначено разом з батьком [PERSON] , [INFO] за місцем його проживання (перебування). Крім того, з [PERSON] на користь [PERSON] , були стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття (а.с.12-13). Позивачка проживає разом із батьком, який відповідально ставиться до своїх батьківських обов`язків, опікується донькою, створює гарні умови для навчання та виховання. Відповідачка участі у вихованні доньки не приймає, не цікавиться її життям, не піклується про її фізичний та психологічний стан, має заборгованість зі сплати аліментів, що об`єктивно підтверджується: нотаріально-посвідченою заявою відповідачки від 12.06.2024 (а.с.15), характеристикою Чаусівської гімназії (а.с.16,42), довідкою ФОП [PERSON] (а.с.17), характеристикою Кам`янобалківського старостинського округу (а.с.41), розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, складеним головним державним виконавцем Колодійчук Н. (а.с.68). Орган опіки та піклування виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області вважає доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини позбавити відповідачку [PERSON] батьківських прав, відносно неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] (а.с.60-62). Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України, з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, в тому числі за ст.164 Сімейного Кодексу України - підставою позбавлення батьківських прав. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Чинне законодавство зазначає, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, треба розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пункти 15, 17 вищевказаної постанови передбачають, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч.8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. Судом встановлено, що відповідачка не цікавляться життям доньки, не піклується про її фізичний розвиток та стан здоров`я, не приймає жодної участі у її вихованні та розвитку, підготовці до самостійного життя, не виконує свого обов`язку щодо її матеріального забезпечення. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Разом з тим, відсутні об`єктивні підстави, які б зумовлювали таку тривалу неналежну поведінку матері по відношенню до своєї доньки, тому суд дійшов до переконання, що інші заходи впливу на відповідачку, окрім як позбавлення її батьківських прав будуть недостатніми, а позбавлення її батьківських прав буде відповідати інтересам дитини, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. У той же час, суд вважає за доцільне роз`яснити відповідачці положення ст.169 СК України, що мати, батько, які були позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. На підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, на підставі п.12 ч.2 ст.3 ЗУ «Про судовий збір», з відповідачки на користь держави слід стягнути судовий збір, в розмірі 1211 грн. 60 коп.

Outcome: approved