Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-29 00:00:00

І. Описова частина Короткий виклад позиції позивача та відповідача. 04.12.2024 позивач [PERSON] звернулася до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з позовною заявою до [PERSON] , третя особа на стороні позивача, що не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON] , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вона та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На утримання дітей згідно з рішенням суду стягувалися аліменти. Після досягнення донькою [PERSON] повноліття, на користь позивачки продовжують стягуватися аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі частини від усіх видів його доходу. Наразі донька [PERSON] є здобувачем освіти Черкаського кооперативного економіко-правового фахового коледжу Полтавського університету економіки і торгівлі. Згідно з наказом № 94 від 14.08.2024 вона зарахована на перший курс денного відділення спеціальності «081, Право», на контрактній основі, стипендію не отримує, за навчальним планом дата закінчення навчання - 30.06.2027, термін навчання за планом 3 роки. Зазначає, що донька перебуває на її утриманні, відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання доньки не надає. Покликаючись на норми Сімейного кодексу України, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , яка продовжує навчання, у розмірі 3\~000 грн, щомісяця, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання - до 30.06.2027, тобто до закінчення навчання. Відповідач відзив на позовну заяву не надав. Рух справи в суді першої інстанції та процесуальні рішення. 04.12.2024 позивач [PERSON] звернулася до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з позовною заявою до [PERSON] , третя особа на стороні позивача, що не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Згідно зі ст. 33 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) автоматизованою системою документообігу суду, з урахуванням положень ст.ст. 36, 37 ЦПК України, того ж дня було визначено головуючу суддю Шарую Л.О. та передано їй дану справу. Відповідь про реєстрацію місця проживання відповідача [PERSON] надійшла на запит суду 17.12.2024 (а.с. 17). Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 17.12.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначений розгляд справи (а.с. 19-20). У судове засідання позивачка не з`явилася, скерувала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує та просить задовільнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи (а.с. 25). Відповідач у судові засідання 16.01.2025 о 09:00 та 30.01.2025 о 09:00 не з`явився, причини неявки суду не відомі. Відповідно до трекінгу відправлень «Укрпошта», відповідач судові повістки отримав особисто, відповідно, 28.12.2024 та 29.01.2025. Відзив на позовну заяву до суду не надходив, із заявами та клопотання відповідач не звертався. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про місце, день, час розгляду справи повідомлена належним чином. Третя особа пояснення щодо позовних вимог не надала, із заявами та клопотаннями не зверталася. Частиною 1 статті 223 ЦПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлення про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Оскільки судом вживалися вимоги закону щодо повідомлення відповідача та третю особу про розгляд справи, вони отримали судові повістки та повідомлені про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання повторно не з`явилися, відповідач відзив на позов, а третя особа - пояснення не надали, позивачка не заперечує щодо постановлення заочного рішення суду, суд постановив проводити заочний розгляд справи, за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІІ. Мотивувальна частина рішення Застосовані норми права. Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою (ч. 1 ст. 141 СК України). Відповідно до положень ст. 199 Сімейного кодексу України (надалі СК України) якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексі. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 статті 183 СК України унормовано, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У своїй постанові по справі N 644/3610/16-ц від 17 квітня 2019 року Верховний Суд вказав, що батьки зобов`язані утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчатися після досягнення повноліття незалежно від форми навчання до досягнення нею віку, що є меншим 23 років. Необхідність утримувати інших дітей не виключає обов`язку відповідача надавати матеріальну допомогу також своїй повнолітній дитині, яка її потребує. Положеннями ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 02.01.2006 (а.с. 7). Станом на день звернення позивачки з цим позовом [PERSON] набула повноліття. Відповідно до довідки про склад сім`ї № 460 від 28.11.2024, виданої виконавчим комітетом Іркліївської сільської ради, з [PERSON] проживають та перебувають на її утриманні [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). Згідно з довідкою Черкаського кооперативного економіко-правового фахового коледжу Полтавського університету економіки і торгівлі від 30.08.2024 № 320, [PERSON] з 01.09.2024 є здобувачем освіти, зарахована на перший курс денного відділення спеціальності «081, Право», на контрактній основі, стипендію не отримує, за навчальним планом дата закінчення навчання - 30.06.2027, термін навчання за планом 3 роки (а.с. 9). На підтвердження того, що [PERSON] є здобувачем освіти на контрактній основі, позивачем надано копію договору про фінансування навчання № 2024131ф від 07.08.2024, котра досліджена судом у судовому засіданні (а.с. 10-11). Відповідно до заочного рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 28.03.2024 у справі № 709/338/24 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000,00 гривень щомісячно, починаючи з 23.02.2024 і до закінчення навчання, тобто до 30.11.2024 року включно. Тобто, на час звернення позивачки до суду з цим позовом 04.12.2024, вона аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , котра продовжує навчання, не отримує. Матеріали справи не містять доказів того, що відповідач позбавлений можливості утримувати свою повнолітню доньку, яка продовжує навчання. Судом встановлено, що відповідач є особою працездатного віку, медичного висновку про патологічний стан здоров`я відповідача та/або про наявне захворювання (травму), яка б виключала його можливість працювати та отримувати дохід, матеріали справи не містять. Суд вважає, що визначений позивачкою розмір аліментів в розмірі 3 000 грн не призведе до надмірного тягара для відповідача та не є завищеним. Такий розмір аліментів не порушує загальні принципи, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище платника порівняно із становищем одержувача аліментів. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини, яка хоча й досягла повноліття, однак продовжує навчання з метою здобуття спеціальності, що забезпечить їй можливість у подальшому працевлаштуватися та мати власний незалежний від батьків дохід. Забезпечення умов для такого розвитку та навчання пов`язане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою та не ставити повнолітнього у становище вибору між можливістю подальшої освіти і здобуття спеціальності та між необхідністю працевлаштування для власного матеріального забезпечення. За встановлених судом обставин, а також з огляду на те, що батьки зобов`язані забезпечити дітям виховання, навчання, розвиток, беручи до уваги матеріальне становище повнолітньої доньки, що продовжує навчання, відсутність доказів про неможливість відповідача сплачувати аліменти, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, підлягають задоволенню. Слід зауважити, що згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову; ч. 2 ст. 199 СК України передбачено, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Позивачкою пред`явлений позов про стягнення аліментів 04.12.2024. За змістом довідки навчального закладу № 320 від 30.08.2024 [PERSON] закінчить навчання 30.06.2027, тобто до досягнення двадцяти трьох років. Отже, аліменти мають стягуватися з відповідача у період із 04.12.2024 до закінчення навчання донькою, тобто до 30.06.2027. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до п.п 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1 відсотка від ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Згідно ст. 7 Закону «Про Державний бюджет України на 2024 рік», розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи на 01.01.2024 складає 3 028,00 грн. Отже, розмір судового збору становить 1 211 грн. 20 коп. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, то з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 1 211,20 грн. Покликаючись на положення статей 259, 263-265 ЦПК України, суд,

Outcome: approved