Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-26 00:00:00

У жовтні 2024 року до Київського районного суду м.\~Одеси з позовною заявою звернувся Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради (далі також позивач, департамент) до [PERSON] (далі також відповідач) про стягнення надмірно виплаченої щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, у розмірі 75\~000 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача зазначила, що на час оформлення відповідних виплат відповідачу як ВПО, остання не надала інформацію про те, що вона вже тривалий час мешкає в м.\~Одесі і на початок повномасштабного вторгнення РФ до України не проживала разом з дитиною в м. Нова Каховка Херсонської області. У зв`язку з цим відповідачу була безпідставно виплачена вказана допомога, яка до цього часу не повернута. Ухвалою суду від 20.11.2024 справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. У відзиві представник відповідача заперечувала проти задоволення позову. Покликалася на те, що відповідачка станом на 06.04.2022 мала справо на отримання допомоги як ВПО відповідно до п.\~2 «Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 за № 332. У відповіді на відзив представник позивача зазначила, що відповідач дійсно перемістилася з Херсонської області, але це було задовго до початку повномасштабної війни. Відтак вона не відповідала усім умовам, дотримання яких є підставою для отримання допомоги як ВПО, зокрема факту переміщення із території, де тривають бойові дії. У запереченні на відповідь на відзив представник відповідача зазначила, що у заяві про надання допомоги як ВПО позивачка вказала інформацію, яка відповідає дійсності. Виплата уповноваженою особою проведена добровільно, отже є підстави для застосування приписів ст.\~1215 ЦК України та відмови у позові. У судовому засіданні, 27.01.2025, представник позивача просила задовольнити позов у повному обсязі, натомість відповідач та її представник просили відмовити. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд доходить висновку про необхідність задоволення позову з таких підстав. Судом установлено, що відповідно до відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру №\~906358 від 14.11.2024 [PERSON] , [INFO] , з 10.11.2004 зареєстрована за адресою:\~ [ADDRESS] . Як пояснила позивач у останньому судовому засіданні, весною 2020 року вона переїхала з м. Нова Каховка Херсонської області на постійне місце проживання до м. Одеси. [INFO] у неї в м.\~Одеса народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06.09.2021, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.\~Одеса), актовий запис №\~3813. Далі відповідач пояснила, що вона разом з дитиною продовжували постійно мешкати в м.\~Одесі. Мали укладені декларації з лікарями в м.\~Одесі, де, за необхідності, отримували медичну допомогу. Інколи виїжджали до м.\~Нова Каховка Херсонської області на нетривалий час. У період з 01.09.2021 по 31.08.2024 відповідач отримувала за місце проживання в м.\~Одесі в Управлінні соціального захисту населення в Київському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради допомогу при народженні дитини відповідно до «Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 за №\~1751. Період та сума виплати підтверджені рішенням управління про призначення допомоги сім`ям з дітьми б/н від 09.09.2021. Згідно з відповіддю Управління соціального захисту населення Білгород-Дністровської РВА Одеської області №\~02/261-1/23 від 11.12.2023 [PERSON] та її син [PERSON] у період з 05.04.2022 по 31.05.2023 перебували на обліку в Татарбунарському відділі соціального захисту населення вказаного управління як внутрішньо-переміщені особи та отримували відповідну допомогу як ВПО. Згідно з відповіддю Управління соціального захисту населення в Пересипському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради №\~190807/424 від 07.11.2023 [PERSON] та її син [PERSON] у період з 31.05.2023 по 07.09.2023 перебували на обліку в указаному управлінні як внутрішньо-переміщені особи та отримували відповідну допомогу як ВПО. 01.08.2023 виплата допомоги на проживання відповідачу припинена у зв`язку з виявленням фактів отримання допомоги при народженні дитини в Управлінні соціального захисту населення в Київському районі та отримання допомоги на проживання як внутрішньо переміщеним особам в Управлінні соціального захисту населення в Пересипському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради. Указане рішення суб`єкта владних повноважень [PERSON] в порядку адміністративного судочинства не оскаржувала. Натомість 01.08.2024 за допомогою порталу «Дія» [PERSON] взагалі знялася з обліку як внутрішньо переміщена особа. Так, відповідно до абз.\~1 ч.\~1, ч. 2 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 за № 1706-VII (в редакцій, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі також Закон), внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті. Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення (ч.\~2 ст.\~4 Закону). Відповідно до абз.\~1 п.\~2 «Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03. 2022 за № 332 (в редакцій, чинній на час виникнення спірних правовідносин) допомога надається особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим і м.\~Севастополя, а також території адміністративно-територіальної одиниці, де проводяться бойові дії та що визначена в переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми «єПідтримка», затвердженому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 06.03. 2022 за № 204. З кумулятивного аналізу вказаних правових приписів логічно випливає, що внутрішньо переміщеною особою, є особа, яка перемістилася з тимчасово окупованої території України, або території України, де ведуться бойові дії, та (на цих територіях) може надаватися допомога в рамках Програми «єПідтримка». Згідно з «Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12. 2022 за № 309, м. Одеса до таких територій не відносилася. Натомість м. Нова Каховка Херсонської області уважається тимчасово окупованою територією з 24.02.2022. 24.02.2022, у зв`язку з повномасштабною військовою агресією РФ проти України, на підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №\~64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України №\~2102-IX від 24.02.2022, в Україні розпочав діяти воєнний стан. Судом установлено, та відповідачем в судовому засіданні та документах по суті справи (відзиві, запереченні на відповідь на відзив) підтверджено, що [PERSON] на момент оголошення в Україні воєнного стану, тобто станом на 24.02.2022, перебувала разом із сином [PERSON] на території м.\~Одеси, звідки вони перемістилися до м.\~Татарбунари Білгород-Дністровського району Одеської області. До цього часу [PERSON] не була зареєстрована як внутрішньо переміщена особа і відповідно жодних соціальних виплат як ВПО не отримувала. Указані обставини також підтверджені роздруківкою руху коштів по картковому рахунку №\~ [NUMBER] [PERSON] в АТ КБ «ПриватБанк», відповідно до якого 10.01.2022 та 24.02.2022 мали місце зняття готівки в банкоматах, розташованих на території м. Одеси. Як повідомила у судовому засіданні позивач, на Новий Рік вона їздила до м.\~Нова Каховка, звідки повернулася до м. Одеси до 10.01.2022 де і перебувала до почату повномасштабної війни. Натомість у заяві про надання допомоги на проживання, як внутрішньо переміщеній особі, від 06.04.2022, поданої до Татарбунарського відділу соціального захисту населення Управління соціального захисту населення Білгород-Дністровської РВА Одеської області, у графі «Адреса задекларованого/зареєстрованого місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, звідки перемістилася особа» [PERSON] зазначила: « [ADDRESS] », чим увела працівників відділу та управління в оману та в подальшому безпідставно отримувала бюджетні кошти у виді соціальної допомоги особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території України, або території України, де ведуться бойові дії. Аналогічні відомості [PERSON] зазначила при отриманні довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 01.04.2022 №\~5133-7000287590 відносно себе та від 01.04.2022 №\~5133-7000290097 відносно сина [PERSON] . Відповідно до приписів п.\~4 ч.\~2 ст.\~9 Закону внутрішньо переміщена особа зобов`язана у разі виявлення подання завідомо неправдивих відомостей для отримання довідки про взяття на облік відшкодувати фактичні витрати, понесені за рахунок державного та місцевих бюджетів у результаті реалізації прав, передбачених цим Законом. Аналогічні приписи містяться в п.\~5 «Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03. 2022 за № 332 (в редакцій, чинній на час виникнення спірних правовідносин), відповідно до якого внутрішньо переміщені особи несуть відповідальність за достовірність інформації, наданої для отримання допомоги. Згідно з довідкою Управління соціального захисту населення в Київському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради від 01.08.2024 за №\~3571, у період з 01.05.2022 до 31.07.2023 [PERSON] отримала у виді допомоги 75\~000 грн, які підлягають поверненню до бюджету. При цьому суд відхиляє посилання представника відповідача на постанову КАС ВС від 14.06.2023 у справі №\~160/12308/22 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12.09.2023 у справі №\~420/6422/23 як не релевантні до спірних правовідносин, що є предметом розгляду у цій справі. У вказаних постановах позивачем є особа, яка має статус ВПО ще з 2016 року, та перемістилася із зони проведення бойових дій у Донецькій області. Відтак правовідносини у цих справах не є подібними до правовідносин у справі, що розглядається. Посилання представника позивача на копію квитанції від 31.12.2021 про придбання [PERSON] подарунку малюка у м. Нова Каховка Херсонської області не спростовує висновків суду щодо встановлення факту відсутності відповідача та її постійного місця проживання за місцем реєстрації на час початку повномасштабного вторгнення. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності (ст. 68 Основного Закону). Відповідно до приписів ч.\~1 ст.\~1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала Не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача (п.\~1 ч.\~1 ст.\~1215 ЦК України). З аналізу приписів вказаної норми логічно випливає, що умовами неповернення отриманих коштів у виді допомоги як ВПО [PERSON] є факт відсутності рахункової помилки управління при нарахуванні допомоги [PERSON] , а також її добросовісна поведінка. Судом установлено відсутність будь-яких рахункових помилок при нарахуванні та виплаті допомоги [PERSON] . Як зазначив Верховний Суд у постанові від 08.05.2018 (справа №\~910/1873/17) принцип добросовісності це загальноправовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав. У суб`єктивному значенні добросовісність розглядається як усвідомлення суб`єктом власної сумлінності та чесності при здійсненні ним прав і виконанні обов`язків. Під час розгляду справи установлено, що [PERSON] , достовірно знаючи про те, що вона на час повномасштабного вторгнення РФ до України (24.02.2022) не переміщалася із зони проведення бойових дій, або окупованої території, а проживала в м. Одесі, не вжила заходів щодо повідомлення департаменту про припинення виплати їй допомоги, що призвело до її безпідставного отримання у значному розмірі. Тобто її поведінка кваліфікується судом як недобросовісна. Оскільки поведінка відповідача характеризується як недобросовісна під час виконання своїх юридичних обов`язків, суд доходить висновку про необхідність стягнення надмірно перерахованих бюджетних коштів з відповідача. Згідно з ч.\~1,\~2 ст.\~141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов підлягає до задоволення у повному обсязі, з [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 3\~028 грн. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved