Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-27 00:00:00

Позивач завернувся до Першотравневого районного суду м. Чернівці із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Посилався на те, що 13.01.2010 року між ними з відповідачкою укладено шлюб, від якого у них народився син [PERSON] , [INFO] . Спільне життя між ними не склалося через постійні сварки, непорозуміння з приводу вирішення звичайних побутових питань, що призвело до того, що фактичні шлюбні відносини припинено, більше двох років проживають окремо, не ведуть спільного господарства. На момент\~подання заяви\~про розірвання\~шлюбу спір\~про поділ\~майна між\~ними відсутній.Спору щодо місця проживання сина теж немає, оскільки сторони погодили, що син залишається проживати з батьком. На підставі викладеного просив розірвати шлюб між ними, сина залишити разом із батьком на його утриманні та самостійному вихованні. У судове засідання позивач не з`явився. Через канцелярію суду від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з`явилася. Через канцелярію суду надала заяву у якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнала повністю. Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 13.01.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №33. У шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] . Як встановлено, спільне життя сторін на склалось через різні погляди на сімейне життя, інтереси та несумісності характерів. Фактичні шлюбні відносини та ведення спільного господарства між ними припинено. Таким чином, суд вважає, що збереження їх сім`ї неможливе, оскільки сім`я сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені. Враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сім`я у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже неможливо. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, спільне небажання сторін зберігати сім`ю, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Щодо вирішення питання про місце проживання дитини, суд зазначає наступне. У позовній заяві [PERSON] зазначив, що спір у сторін стосовно того з ким буде проживати син - відсутній. Відповідно до Договору від 31.12.2024 року сторони погодили, що син залишається проживати разом із батьком на його вихованні та самостійному утриманні (а.с.13). Так Верховний Суд у складі колегії суддів третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.01.2020 року у справі №200/952/18, зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно із вимогою про розірвання шлюбу. Виходячи з того, що із змісту заяв по суті наданих як позивачем так і відповідачкою жодного сумніву щодо відсутності спору з приводу того з ким буде проживати дитина у суду не виникає, враховуючи те, що обидві сторони згідні з тим, що дитина залишиться проживати разом із батьком та перебуватиме на його самостійному вихованні та утриманні, суд вважає, що дана вимога підлягає до задоволення.

Outcome: approved