Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-15 00:00:00

ТОВ «СВЕА ФІНАНС»\~ звернулося до Менського районного суду Чернігівської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №Z07.21844.005977458 від 22.11.2019 в сумі 165\~374,34 грн, а також понесених судових витрат (а.с.1-3). Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 22.11.2019 між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено договір кредиту та страхування №Z07.21844.005977458. На виконання умов договору банк надав відповідачу грошові кошти у сумі 70\~000,00\~ грн строком на 36 місяців. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує. У зв`язку з цим станом на 25.11.2024 виникла заборгованість в розмірі 165 374,34 грн, з яких: 70 000,00 грн заборгованість за основним боргом, 27 838, 90 грн заборгованість за відсотками, 67 535,44 грн заборгованість за іншими процентними платежами. Зазначає, що 25.07.2023 між ПАТ «Ідея Банк» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС»\~(попередня\~назва -\~"РОСВЕН\~ІНВЕСТ УКРАЇНА") укладено договір факторингу 01.02-31/23, відповідно до якого до ТОВ «СВЕА ФІНАНС» перейшло право вимоги за вказаним договором. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 26 листопада 2024 року цивільну справу передано на розгляд Чернігівському районному суду Чернігівської області. Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 17 грудня 2024 року прийнято цивільну справу до свого провадження та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) учаників справи. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи без його участі, проти заочного рішення не заперечує ( а.с.41). Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином відповідно до ст.130 ЦПК України, про причини неявки в судове засідання не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, а тому суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача та провести заочний розгляд справи, враховуючи те, що сторона позивача щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Згідно із частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що 22.11.2019 між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено договір кредиту та страхування № Z07.21844.005977458, відповідно до умов якого, банк надав позичальнику кредит (грошові кошти) для власних потреб в сумі 70 000,00 грн строком до 22.11.2022, включаючи витрати на страховий платіж. За користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 11,99% річних від залишкової суми кредиту (а.с.7). Відповідно до п. 1.5 договору під час користування кредитом банк надає позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим договором та договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за надання яких встановлена плата,відповідно до п. 5 Додатку № 1 як «Інші послуги банку». Комісійна винагорода за переказ коштів, іншої комісії за відкриття і ведення рахунку, сплачується згідно діючих тарифів банку. Тарифи є невід`ємною частиною договору та розміщені на веб-сайті банку. Відповідно до пп. 3.2 договору кредиту та страхування позичальник погодився, що договір комплексного банківського обслуговування, тарифи та паспорт споживчого кредиту є невід`ємними складовими цього договору. В паспорті споживчого кредиту, який є додатком №1 до договору кредиту та страхування №Z07.21844.005977458 від 22.11.2019, зазначено порядок повернення кредиту, кількість та розмір платежів, періодичність внесення (а.с.8). Банк свої зобов`язання виконав та перерахував на рахунок відповідача грошові кошти, що підтверджується ордером-розпорядженням №1, №2 від 22.11.2019 (а.с.10). В той же час, як вбачається із довідки-розрахунку заборгованості (а.с.15) станом на 25.01.2023 виникла заборгованість за кредитним договором №Z07.21844.005977458 від 22.11.2019 у розмірі 165\~374 грн 34 коп, що складається із заборгованості за основним боргом 70 000 грн 00 коп, заборгованості за відсотками 27 838 грн 90 коп та заборгованості за комісіями - 67 535 грн 44 коп. 25 липня 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» ( до зміни назви «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА») було укладено Договір Факторингу № 01.02-31/23, за умовами якого ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги, зокрема до відповідача за кредитним договором № Z07.21844.005977458 від 22.11.2019 (а.с. 17-21), що також підтверджується витягом з реєстру боржників № 2 до даного договору (а.с. 27). Зміна назви ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» на ТОВ «СВЕА ФІНАНС» підтверджується копією рішення Товариства №1 від 25.03.2024 ( а.с.29). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. В силу статей 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до ст.ст.1048-1052, 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику та сплатити відсотки за користування коштами у строк та у порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд вирішує цивільний спір на засадах змагальності із застосуванням принципу диспозитивності в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Як зазначено в ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не надано суду доказів, які б спростовували докази, надані позивачем щодо розміру заборгованості за основним боргом та нарахованими та несплаченими відсотками. Підстав для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання відповідно до статті 617 ЦК України судом не встановлено. Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач порушив зобов`язання щодо повернення кредиту, сплати відсотків, а тому, відповідно до ст.ст. 525, 526, 530, 533, 611, 625, 1050, 1054 ЦК України, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за основним боргом в розмірі 70 000 грн 00 коп. та заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками в розмірі 27 838 грн 90 коп. обґрунтовані і підлягають задоволенню. Разом з цим, вирішуючи питання щодо стягнення заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями в сумі 67 535 грн 44 коп., суд виходить з наступного. Згідно із пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» (у редакції станом на 06 липня 2021 року) загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. У частині другій статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» (у редакції станом на 06 липня 2021 року) визначено, що до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на супровідні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо). Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію. У кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів. При цьому, Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Зокрема, згідно з частиною першою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» (у редакції станом на 06 липня 2021 року) після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до частини другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» (у редакції станом на 06 липня 2021року) у разі якщо розмір майбутніх платежів і строки їх сплати не можуть бути встановлені у договорі про споживчий кредит (кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії тощо), споживачу також у строк, визначений цим договором, надається виписка з рахунку/рахунків (за їх наявності), у якій зазначаються: стан рахунку на певну дату, оборот коштів на рахунку за період часу, за який зроблена виписка з рахунку (з описом проведених операцій), баланс рахунку на початок періоду, за який зроблена виписка, баланс рахунку на кінець періоду, за який зроблена виписка, дати і суми здійснення операцій за рахунком споживача, застосована до проведених споживачем операцій процентна ставка, будь-які інші платежі, застосовані до проведених споживачем операцій за рахунком, та/або будь-яка інша інформація, передбачена договором про споживчий кредит. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування (управління) кредитом може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць, а в іншому випадку відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» така інформація надається безоплатно. Аналогічна позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 13 липня 2022 року в справі № 496/3134/19, Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року в справі № 204/224/21. Крім того, подібні висновки викладені Верховним Судом у постанові від 25 січня 2023 року в справі № 752/4008/20. Згідно із частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» (у редакції станом на 06 липня 2021 року) умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. У матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що відповідачу щомісячно надавалися будь-які послуги, погоджені ним, за які встановлено нарахування комісії, чи певна інформація щодо кредиту та, що така інформація надавалася частіше ніж один раз на місяць, а тому відсутні підстави для стягнення з відповідача 67 535 грн 44 коп. заборгованості за обслуговування кредиту. За вказаних обставин, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши всі доводи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору (а.с.6), які відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 1433,14 грн (2422,40х97838,90:165374,34). Враховуючи викладене,

Outcome: partial