Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-26 00:00:00

31 жовтня 2024 року до Корольовського районного суду міста Житомира за підсудністю з Богунського районного суду міста Житомира надійшла позовна заява [PERSON] до ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є. М., Приватний виконавець виконавчого округу Житомирської області Клименюк А. М., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позовна заява підписана представником позивача адвокатом Грішиним Є. О. Позов обґрунтовано тим, що 29 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є. М. вчинено виконавчий напис № 248611, яким з [PERSON] стягнуто в користь ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 3365608116/475383 від 29 січня 2020 року в розмірі 10\~282,00 гривень. Указаний виконавчий напис нотаріуса перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Клименюка\~А.\~М., виконавче провадження № 68553106. Позивач вважає виконавчий напис нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є. М. № 248611 від 29 червня 2021 року незаконним та таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування своєї позиції, позивач зазначає, що він не укладав кредитний договір № 3365608116/475383 від 29 січня 2020 року та не отримував на підставі цього договору кредитних коштів. У відповіді на адвокатський запит від 23 липня 2024 року ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» підтвердило, що ідентифікація особи позичальника при укладенні кредитного договору не проводилась. Крім того, позивач вказує, що спірний виконавчий напис нотаріуса вчинено з порушенням Закону України «Про нотаріат», оскільки чинна редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого кредитного договору. Позивач додає, що нотаріус не перевірив безспірності вимоги стягувача, позивач не отримував від ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» чи від первісного кредитора ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» жодних вимог про погашення кредитної заборгованості. На підставі наведеного позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка\~Є.\~М., реєстраційний номер виконавчого напису № 248611 від 29 червня 2021року про звернення стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» та здійснити розподіл судових витрат, в тому числі, понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу. Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира від 04 листопада 2024 року забезпечено позов шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні № 68553106, яке відкрито приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Клименюком А. М. на підставі виконавчого напису нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка\~Є.\~М., зареєстрованого в реєстрі за № 248611 від 29 червня 2021 року про звернення стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованості за кредитним договором № 3365608116/475383 від 29 січня 2020 року. Ухвалою судді Корольовського районного суду міста Житомира від 05 листопада 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Вирішуючи питання про можливість проведення судового засідання без участі позивача, суд ураховує, що [PERSON] та його представник адвокат Грішин Є. О. були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, зокрема шляхом отримання судової повістки до Електронного кабінету. Враховуючи положення ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про відсутність перешкод для розгляду справи без участі сторони позивача. Представник відповідача ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. 08 січня 2025 року до суду від представника відповідача Зуб А. С. надійшло клопотання про зменшення судових витрат на правничу допомогу. У вказаному клопотанні представник відповідача також просить розгляд справи здійснювати без участі представника ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» та відмовити в задоволенні позову. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є. М. в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. Надіслані засобами поштового зв`язку приватному нотаріусу Остапенку\~Є.М. копія ухвали про відкриття провадження у справі, копія позовної заяви з додатками повернулись до суду неврученими адресату з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний виконавець виконавчого округу Житомирської області Клименюк\~А.\~М. у судове засідання не з`явилась, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Суд установив, що 29 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є. М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 248611, про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованості за кредитним договором № 3365608116/475383 від 29 січня 2020 року, який укладений між ТзОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та [PERSON] . Загальний розмір заборгованості боржника становить 10\~282,00 гривень. Період стягнення: з 25 травня 2021 року по 25 червня 2021 року включно (а. с. 12). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Клименюком А. М. від 07 лютого 2022 року відкрито виконавче провадження № 68553106 щодо примусового виконання спірного виконавчого напису нотаріуса (а. с. 48-49). Статтею 18 ЦК України передбачено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, а також нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (частина друга статті 50 Закону України «Про нотаріат»). Відповідно до частини першої статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. У частинах першій, другій статті 88 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Відповідні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц, провадження № 14-557цс19). Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Постановою Кабінету Міністрів України № 622 від 26 листопада 2014 року Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався нотаріально посвідчених договорів. Судом встановлено,\~що позивач\~не визнає\~заборгованості,\~вказаної у\~виконавчому написі\~нотаріуса,\~а також\~заперечує сам\~факт укладення\~кредитного договору № 3365608116/475383 від 29 січня 2020 року. Суд ураховує, що в матеріалах справи є копія кредитного договору 3365608116/475383 від 29 січня 2020 року, укладений між між ТзОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та [PERSON] , який не містить відомостей про його нотаріальне посвідчення. В розпорядженні суду відсутні відомості про те, що спірний виконавчий напис вчинений нотаріусом саме на нотаріально посвідченому кредитному договорі. Крім цього, з наданих суду документів неможливо встановити чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем. При вирішенні цього спору суд виходить з позиції достатності доказів, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування, як це передбачено ст.80 ЦПК України. З наведених мотивів суд дійшов висновку про задоволення позову. Здійснюючи розподіл судових витрат, суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України). У зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір за вимогу немайнового характеру в розмірі 1 211,20 гривень слід стягнути з відповідача на користь держави. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4)ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст.137 ЦПК України). У разі недотримання вищезазначених вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст.137 ЦПК України). Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України). На підтвердження понесених позивачем витрат з надання правничої допомоги представником позивача надано суду: копію ордеру № 1102527 від 07 жовтня 2024 року про надання адвокатом Гішиним Є. О. правничої допомоги [PERSON] ; копію договору про представництво та надання правничої (правової) допомоги від 20 червня 2024 року, відповідно до умов якого вартість послуг за надання правничої допомоги адвоката складає 10\~000 гривень; копію рахунку на 10\~000 гривень до вищевказаного договору про надання правничої допомоги; копію квитанції від 19 липня 2024 року, з якої вбачається, що Мартиросян Т. С. сплатив адвокатському бюро «Грішин та Партнери» 10\~000 гривень. В постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18 та у додатковій постанові від 30 вересня 2020 року у справі № 201/14495/16-ц зазначено, що суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved