Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-28 00:00:00

В листопаді 2024 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом та посилається на те, що 23 червня 2017 року він уклав шлюб з [PERSON] [INFO] у них народилась дочка [PERSON] . Не зважаючи на це, [PERSON] не бажає жити однією сім`єю з відповідачем, збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Тому [PERSON] просить суд розірвати шлюб, укладений з [PERSON] . У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримує позов та наполягає на його задоволенні. Він не заперечує проти того, щоб після розірвання шлюбу дитина була залишена проживати разом з матір`ю. Представник відповідача [PERSON] визнає позов та не заперечує проти його задоволення. Однак вона просить після розірвання шлюбу [PERSON] залишити проживати разом з відповідачем. Вислухавши пояснення представників сторін та дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. 23 червня 2017 року [PERSON] уклав з [PERSON] шлюб, зареєстрований у Бориспільському МР ВДРАЦС ГТУЮ у Київській області, про що був складений відповідний актовий запис №294. Після державної реєстрації шлюбу [PERSON] було присвоєно прізвище « [PERSON] ». [INFO] у сторін народилась дочка [PERSON] , про що в Бориспіль-ському МР ВДРАЦС ГТУЮ у Київській області був складений актовий запис №397. Спірні правовідносини регулюються главою 3 «Загальні положення» та главою 11 «Припинення шлюбу» розділу ІІ «Шлюб. Права та обов`язки» СК України. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного з них. Встановлено, що ні [PERSON] , ні відповідач не бажають жити однією сім`єю та не бажають вживати заходи, спрямовані на примирення. Ці обставини свідчать про те, що збереження шлюбу буде суперечити інтересам обох сторін. Примушування їх до шлюбу не допускається. З огляду на це суд висновує, що шлюб, укладений між позивачем та [PERSON] , належить розірвати. Як роз`яснив Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 15 січня 2020 року в справі №200/952/18 (провадження № 61-14859св19), за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. В іншій постанові від 22 грудня 2021 року у справі №339/143/20 (провадження №61-6809св21) Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, дотримуючись послідовної судової практики, підкреслив, що зазначення в резолютивній частині рішення суду про залишення дитини проживати разом з одним із батьків за своєю сутністю не є визначенням місця проживання дитини в розумінні ст.ст.160-161 СК України. Адже в такому випадку суд лише обмежується констатацією факту проживання дитини з одним із батьків станом на день пред`явлення позову. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] та представник відповідача [PERSON] повідомили, що між їх довірителями відсутній спір щодо місця проживання [PERSON] після розірвання шлюбу. Вони не заперечують проти того, щоб дитина залишилась проживати разом з матір`ю. В такому випадку відсутня потреба у залученні органу опіки та піклування до участі у розгляді цивільної справи, а також у покладенні на нього обов`язку складення висновку щодо розв`язання спору про визначен-ня місця проживання дитини. З огляду на це суд вважає, що з метою забезпечення юридичної визначеності слід залишити [PERSON] проживати разом з матір`ю [PERSON] .

Outcome: approved