Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до\~\~Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Посилаючись на те, що\~\~постановою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 02.11.2023р. у справі №725/8715/23, якою [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. На момент вчинення ДТП цивільна-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна». Зазначає, що ним/позивачем було повідомлено страхову компанію/відповідача про настання страхового випадку із вимогою здійснити страхову виплату після ДТП, яке мало місце 18.10.2023 року. Однак, ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» відмовила у виплаті страхового відшкодування у зв`язку із тим, що позивач не є власником транспортного засобу «ToyotaCamry» д.н.з [NUMBER] . Зазначає, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «ToyotaCamry» д.н.з [NUMBER] становить 9846 гривень 05 копійок. На підставі викладеного, просить суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь [PERSON] , [INFO] , матеріальну шкоду в розмірі 9 846, 05грн.; витрати на проведення судової експертизи в розмірі 5000,00грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000, 00грн. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідач ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» скористався своїм правом та ним було подану відзив на позовну заяву. Зазначив, що позов не визнає повністю. Просив суд відмовити у заявлених вимогах позивача до них повністю. Позивачем було надано додаткові пояснення, зазначаючи, що позиція страхової компанії є необґрунтованою та наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Так, судом встановлено, що згідно постанови\~Першотравневого районного\~судум.\~Чернівці від\~02.11.2023\~року по\~справі №\~725/8715/23,\~ [PERSON] \~визнано винною\~у скоєнні\~адміністративного правопорушення\~за ст.\~124\~КУпАП,\~і накладено\~адміністративне стягнення\~у вигляді\~адміністративного штрафу /а.с.8/. Цивільно-правова відповідальність винної особи на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «ПЗУ Україна», яке було повідомлено про настання страхового випадку та 23 листопада 2023 року позивачем відправлено рекомендований лист до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» із вимогою здійснити страхову виплату після ДТП, яке мало місце 18.10.2023 року страхового відшкодування в розмірі 27 374,83 грн. /а.с.9-10/. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з п.9 ч.1 ст.7 Закону України «Про страхування» страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов`язковим. Правові відносини у сфері страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та відшкодування шкоди, заподіяної майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України регулюється Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV (далі Закон №1961-IV). Зокрема, у ст.6 Закону №1961-IV визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ст.3 Закону №1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно ст.5 Закону №1961-IV об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону №1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. В подальшому, позивачем отримано лист-відповідь ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» №0387336 від 19.01.2024 року, в якому позивачу повідомлено, що вказаною страховою компанією не отримано документ, що посвідчує право позивача на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину) /а.с.11-13/. 25 січня 2024 року позивачем скеровано відповідний пакет документів до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» із заявою про страхове відшкодування та заявою про повторний розгляд справи про ДТП, яка мала місце 18.10.2023 року /а.с.14-17/. Однак, ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», листом-відповіддю №430-31 від 07.03.2024 року відмовила у виплаті страхового відшкодування у зв`язку із тим, що позивач не є власником транспортного засобу «ToyotaCamry» д.н.з [NUMBER] /а.с.18/. Отже, ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» не виконала своїх зобов`язань за обов`язковим договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та не здійснила жодної виплати. Вартість відновлювального ремонту автомобіля «ToyotaCamry» д.н.з [NUMBER] становить 9\~846,05грн. /а.с.21-57/. Відповідно до ст.29 Закону №1961-IV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Порядок такого розрахунку визначається Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003р. №142/5/2092 (далі за текстом Методика). Відповідно до п.8.3 Методики вартість завданого власнику автомобіля матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу автомобіля. У постанові ВС КЦС 06 червня 2018 року у справі № 597/1070/15-ц (провадження № 61-9445св18), зазначено, що «п.1 ч.1 ст. 395 ЦК України передбачено, що речовим правом на чуже майно є право володіння. За ст. 398 ЦК України право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передано власником, а також на інших підставах, встановлених законом. Таким чином, особа, яка хоч і не є власником, але має законне право володіння майном, має також право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. Враховуючи те, що відповідно до ст. 386, 395, 396 ЦК України положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну». У постанові ВП ВС від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20) зазначено, що «факт правомірності володіння особою транспортним засобом є достатньою підставою для неї, щоб звернутися за захистом права щодо відшкодування шкоди, заподіяної вказаному майну. За змістом ч.2 ст. 1187 ЦК України володільцем джерела підвищеної небезпеки є юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо). Пунктом 2.2. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (в редакції, чинній на час вчинення ДТП) передбачено, що власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб». Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного суду у справі №623/290/21 від 12.05.2022 року. Отже, позивачу, який правомірно керував транспортним засобом належить право на відшкодування майнової шкоди, заподіяної цьому майну. Так, відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, які її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідност.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов`язаний: при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Відповідно до п. 1.4. ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» особами, відповідальність яких застрахована, - є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. Згідно ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Таким чином, на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, у страховика на випадок деліктного зобов`язання виникає обов`язок, у межах суми страхового відшкодування виконати обов`язок страхувальника, який завдав шкоди. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ПАТ «СК «ПЗУ Україна» на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 9\~846,05грн. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 81 ч. 6 ЦПК України). Вирішуючи вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 3\~ст.137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Судом встановлено, що між адвокатом Мулявка Олегом Васильовичем та позивачем було укладено договір про надання професійної правничої (правової) допомоги №31ц-24 від 12.07.2024 /а.с.59-64/. Згідно Акт приймання-передачі виконаних робіт від 19.07.2024 року, загальна вартість суми гонорару становить 10 000 грн. /а.с.65/. Позивачем було сплачено за проведення судової експертизи в розмірі 5000,00грн. /а.с.58/. При поданні позову позивач сплатив судовий збір в сумі 1\~211,20грн., що підтверджується квитанцією банку /а.с.7/. У відповідності до\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. При цьому, суд звертає увагу на те, що згідно з п. 6 ч. 1\~ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як учасник справи, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на законі і підлягають до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved