Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-26 00:00:00

Представник позивача ТОВ «Юніт Капітал» звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] і просить суд стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором №734667353 від 21.11.2021 року у розмірі 13\~960,40 грн., стягнути судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. та судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 6\~000,00 грн. В обґрунтування\~позовних вимог\~позивач посилається\~на те,\~що 21.11.2021\~року ТОВ\~«Манівео швидка\~фінансова допомога»\~та відповідач\~уклали Кредитний\~договір №734667353\~у формі\~електронного документа\~з використанням\~електронного підпису.\~Зокрема,\~відповідач,\~за допомогою\~мережі Інтернет,\~перейшла на\~офіційний сайт\~Товариства -\~www.moneyveo.ua,\~ознайомилась з\~Правилами надання\~грошових коштів\~у позику,\~які є\~невід`ємною частиною\~кредитного договору.\~Після чого\~добровільно без\~примусу чи\~тиску відповідач\~заявила про\~бажання отримання\~коштів,\~подавши відповідну\~Заявку,\~в якій\~вказала свої\~персональні дані,\~а саме:\~прізвище,\~ім`я,\~по-батькові,\~паспортні дані,\~номер телефону,\~ідентифікаційний номер,\~адресу електронної\~пошти,\~номер банківської\~картки для\~перерахування коштів\~та місце\~реєстрації/проживання.\~За результатами\~заповнення Заявки\~здійснюється своєчасна\~перевірка дійсності\~та аутентифікація\~Платіжної картки\~Позичальника згідно\~зі стандартами\~відповідних платіжних\~систем.\~Рішення про\~надання чи\~відмову у\~наданні кредиту\~приймається Товариством\~на підставі\~обробки персональних\~даних Позичальника,\~зазначених в\~Заявці,\~та будь-якої\~додаткової інформації,\~наданої Позичальником,\~чи отриманої\~Товариством з\~інших джерел\~(Розділ\~3\~Правил).\~Таким чином\~ТОВ «Манівео\~швидка фінансова\~допомога»,\~перед тим\~як погоджувати\~заявку на\~кредитування,\~не лише\~перевірило особисті\~дані відповідача,\~а і\~платіжну картку,\~з метою\~ідентифікації,\~тобто перевірило\~чи дійсно\~платіжна картка\~належить Позичальнику.\~Відповідач підписала\~Кредитний договір\~електронним підписом,\~створеним за\~допомогою одноразового\~персонального ідентифікатора\~MNV3АN44.\~Зокрема,\~21.11.2021\~року о\~18:28:18\~год.\~відповідач ввела\~ідентифікатор у\~відповідне поле\~інформаційно-телекомунікаційної\~системи та\~натиснула кнопку\~«Так»,\~що є\~підтвердженням підписання\~договору.\~ Одночасно\~з підписанням\~договору,\~Товариство відправило\~на електронну\~адресу,\~вказану відповідачем\~у Заявці\~на кредит,\~електронного листа\~з повідомленням\~про успішне\~підписання кредитного\~договору та\~вкладеним в\~нього примірником\~електронного договору,\~у формі,\~що унеможливлює\~зміну його\~змісту. Отже, заповненням анкети-заяви Позичальник підтвердила прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчила, що вона повідомлена Кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. Відповідно до п.1.1. договору, Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит на суму 25 500,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику. Відразу після вчинених відповідачем дій, 21.11.2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 25 500,00 грн. на її банківську карту, що в свою чергу, свідчить доказом того, що відповідач прийняла пропозицію кредитодавця - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Отже, первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі. 28.11.2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) уклали Договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого закінчується 28.11.2019 року. Між тим, 28.11.2019 ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін. 31.12.2020 року між Клієнтом та Фактором укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 року до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, що продовжила строк договору до 31.12.2021 року. В даній додатковій угоді Договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 року та № 28/1118-01. Разом з тим, 31.12.2021 року сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2022 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31.12.2020 року. 31.12.2022 року сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду №31, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2023 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31.12.2020 року. Також 31.12.2023 року сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду №32, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2024 року. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №175 від 05.05.2022 року до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до Відповідача на загальну суму 13 960,40 грн. 30.10.2023 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 30/1023-01, строк дії якого закінчується 31 грудня 2024 року. Предметом даного Договору факторингу є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Право вимоги від Клієнта до Фактора переходить в момент підписання сторонами відповідного Реєстру прав вимог, встановленому у відповідному Додатку договору (п.4.1.). Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 1 від 30.10.2023 року до Договору факторингу № 30/1023-01 від 30.10.2023 року від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 13 960,40 грн. 28.10.2024 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали Договір факторингу №28/10/24/У відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором. За цим договором Фактор зобов`язуються передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової Вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані Зазначені в Реєстрі Боржників. Відповідно до Реєстру Боржників за Договором факторингу № 28/10/24/У від 28.10.2024 року від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до Позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 13960,40 грн. (Додаток № 20). Даний факт підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу № 28/10/24/У від 28.10.2024 року. В ході передачі прав вимоги за факторинговими договорами, право вимоги за кредитним договором №734667353 від 21.11.2021 перейшло до позивача, що свідчить про факт отримання права грошової вимоги до Відповідача в розмірі 13 960,40 грн. Враховуючи вищезазначене, загальна сума заборгованості на момент подання позовної заяви за Кредитним договором №734667353 від 21.11.2021 року становить 13 960,40 грн., яка складається з наступного: 13 059,30 грн. - заборгованість по кредиту, 901,10 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 27.11.2024 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Призначено судове засідання. В судове засідання 27.01.2025 року учасники справи не з`явились, повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Представник позивача подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи в його відсутність та не заперечував проти заочного розгляду справи. Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ст. 128 ЦПК України у судове засідання не з`явилася, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомила, відзив не подала, у зв`язку з чим на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 27.01.2025 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом на підставі досліджених доказів встановлено, що 12.08.2020 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] уклали Кредитний договір №732224115 у формі електронного документа з використанням електронного підпису (а.с. 13-14), в подальшому між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] 10.09.2020 року укладено Додаткову угоду до Договору №732224115 від 12.08.2020 року (а.с.15). Інші надані суду докази стосуються відступлення прав вимоги і розрахунку заборгованості за Кредитним договором №734667353, укладеним 21.11.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем [PERSON] . Однак жодних доказів укладення кредитного договору №734667353 у формі електронного документа з використанням електронного підпису суду не надано. За змістом ст.ст.\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені\~законом\~як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Разом з тим, відповідально до ч. 1\~ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2\~ст. 1048 ЦК України\~якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. У відповідності до ч. 2 ст. 1054\~та ч. 2 ст. 1050 ЦК України\~наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У\~ ст.ст.\~526,\~527,\~530 ЦК України\~ передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Так, згідно з ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронні довірчі послуги» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. З урахуванням викладеного будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Згідно з\~ п.п.\~1,\~2\~ч.1\~ст.\~512\~ЦК України\~кредитор у\~зобов`язанні\~може бути\~замінений іншою\~особою,\~зокрема,\~внаслідок: 1)\~передання ним\~своїх прав\~іншій особі\~за правочином\~(відступлення\~права вимоги); 2) правонаступництва. Відповідно до\~ч.1\~ст.\~514\~ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. При цьому, відповідно до положень ст. 1082 ЦК України\~ боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.\~ Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.\~ Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з пунктом 4 частини 2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Положеннями ч. 2\~ст. 78 ЦПК України\~визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до положень\~ст. 83 ЦПК України\~позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Таким чином, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів з власної ініціативи і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів і в межах заявлених позовних вимог. Так, дослідивши надані позивачем письмові докази, суд приходить до висновку, що в матіравлах справи відсутня копія кредитного договору №734667353, укладеного 21.11.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем [PERSON] , натомість суду надано копію іншого кредитного договору, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та і [PERSON] , який не містить інформацію щодо предмета доказування, а отже є неналежним доказом. Враховуючи наведене, суду не надано доказів на підтвердження підстав виникнення грошової вимоги до відповідача [PERSON] за Кредитним договором №734667353 від 21.11.2021 року. Інші докази є похідними, стосуються переходу права вимоги за первісним зобов`язанням, а тому не можуть самостійно розглядатись як обґрунтування позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Враховуючи викладене, позов в повному обсязі задоволенню не підлягає у зв`язку з його недоведеністю. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.). Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. \~ Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати \~на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: \~у разі задоволення позову - на відповідача; \~у разі відмови в позові - на позивача;\~у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з відмовою в задоволенні позову в повному обсязі судові витрати з відповідача стягненню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed