Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, у якій просить: визнати за нею право власності на 2/3 частини квартири [ADDRESS] ; скасувати арешт нерухомого майна, накладений на підставі постанови Автозаводського відділу державної виконавчої служби у м. Кременчуці про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 08 квітня 2004 року, а саме арешт, накладений повністю на квартиру [ADDRESS] ; зобов`язати Автозаводський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції міста Кременчука у Полтавській області зареєструвати відомості про припинення обтяження-арешту, накладеного повністю на квартиру [ADDRESS] , реєстраційний номер обтяження №\~1748222, зареєстровано 10\~березня 2005 року. В обґрунтування позову вказала, що вона є власницею 2/3 частин квартири [ADDRESS] . На початку липня 2024 року позивачка вирішила подарувати належну їй частку квартири, однак, не змогла цього зробити, оскільки виявилось, що на всю квартиру накладено арешт. Арешт накладено постановою Автозаводського ВДВС у місті Кременчуці від 08 квітня 2004 року, на підставі виконавчого листа, виданого Козельщинським районним судом Полтавської області №\~11-71 від 03 жовтня 2000 року. Боржником за вказаним виконавчим листом є її син [PERSON] . За виконавчим листом підлягає стягненню 17924,00 грн на користь підприємства «Світанок», а також 1792,40 грн на користь держави. З вказаною постановою про накладення арешту позивач не згодна, оскільки боржнику [PERSON] належить лише 1/6 частина квартири, тоді як їй 2/3 частини. На звернення [PERSON] Автозаводським відділом ДВС надано відповідь з переліком виконавчих проваджень, які перебували на виконанні відділу. Боржнику рекомендовано сплатити борги за виконавчими документами. Позивач посилається на те, що у цьому переліку відсутня підстава арешту рішення Козельщинського районного суду Полтавської області та постанова про стягнення виконавчого збору по виконанню виконавчого листа Козельщинського районного суду від 03 жовтня 2000 року, що, на її думку, свідчить про те, що виконавче провадження завершене. Отже, наявність арешту майна за відсутності виконавчого провадження, у межах якого він накладений, порушують її права щодо вільного розпорядження майном, передбачені статтями 317, 319 ЦК України. Ухвалою від 10 жовтня 2024 року Автозаводський районний суд міста Кременчука прийняв позовну заяву, відкрив провадження та призначив підготовче засідання, яке ухвалою від 06 листопада 2024 року закрив і призначив до розгляду по суті. Позивач, відповідач та треті особи у судове засідання не з`явилися, надали суду заяви, у яких просили проводити судовий розгляд справи без їх участі. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII (далі Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Частиною першою статті 48 Закону № 1404-VIII визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця). Відповідно до частини другої статті 30 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. Умови та підстави зняття арешту з майна врегульовані статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до частини третьої статті 59 цього Закону у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. У частині другій цієї статті наведено підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини. Частина п`ята статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Судом встановлено, що позивачці [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності належить 2/3 частини квартири [ADDRESS] . Також власниками вказаної квартири на праві приватної власності є [PERSON] та [PERSON] , яким належить по 1/6 частині (а.с. 7). На вказану квартиру накладено арешт на підставі повідомлення №\~720-24/5335 від 08\~квітня 2004 року ДВС Автозаводського управління юстиції (а.с. 7). Постановою від 08 квітня 2004 року ВДВС Автозаводського РУЮ наклало арешт на квартиру на підставі виконавчого листа №\~11-71 Козельщинського районного суду про стягнення зі [PERSON] на користь СС «Світанок» боргу 17924,00 грн та на користь держави виконавчого збору 1792,40 грн (а.с. 8). Крім того, з відповіді Автозаводського ВДВС у місті Кременчуці від 03 червня 2024 року №\~127012 убачається, що у відділі відносно боржника [PERSON] перебували наступні виконавчі документи: судовий наказ Автозаводського районного суду м.\~Кременчука №\~2-н-224/12 від 13 березня 2012 року про стягнення на користь ПАТ «Укртелеком» 252,29\~грн; виконавчий лист Полтавського окружного адміністративного суду №\~813/50/14 від 02\~квітня 2014 року про стягнення на користь КОДПІ 38280,40 грн; судовий наказ Автозаводського районного суду м.\~Кременчука №\~2-н-524/1486/14 від 17 вересня 2014\~року про стягнення на користь ПАТ «Полтаватеплоенерго» 314,20 грн; постанова батальйону патрульної поліції м.\~Кременчук № ЕАТ 7838928 від 30 вересня 2023 року про стягнення штрафу в розмірі 40800,00 грн. Для зняття арешту боржнику необхідно сплатити борги за виконавчими документами, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження на загальну суму 76965,30 грн (а.с. 12). Зі змісту Закону України «Про виконавче провадження» убачається, що державний виконавець наділений широким спектром повноважень щодо забезпечення примусового виконання рішень. Разом з тим, усі заходи щодо примусового виконання рішень мають здійснюватись у межах виконавчого провадження. Такий висновок відповідає, зокрема, змісту статті 18 цього Закону. Оскільки, як убачається за інформацією Автозаводського ВДВС у місті Кременчуці, виконавчий документ №\~11-71 Козельщинського районного суду про стягнення зі [PERSON] на користь СС «Світанок» 17924,00 грн боргу та на користь держави 1792,40 грн виконавчого збору, на виконанні цього ВДВС не перебуває, то посилання останнього на відсутність підстав для зняття арешту з майна [PERSON] , накладеного саме в межах виконання цього виконавчого листа, є необґрунтованим. Окрім того, як убачається з матеріалів справи, постановою від 08 квітня 2004 року ВДВС Автозаводського РУЮ наклало арешт на 2/3 частини квартири, у той час як [PERSON] належить лише 1/6 частина цієї квартири, а за інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна арешт накладено на цілу квартиру, 2/3 частини якої належать позивачу. Ураховуючи наведене, суд вбачає наявність підстав для задоволення позову [PERSON] про зняття арешту з майна. При цьому не вбачає необхідності для визнання за нею права власності в судовому порядку, яке ніхто не оспорює.

Outcome: partial