Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Сколівського районного суду Львівської області з позовом до [PERSON] , за участі третьої особи - Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області, в якому просить встановити факт постійного проживання [PERSON] разом із матір`ю [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , на момент відкриття спадщини. Позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] померла його матір, [PERSON] , яка до дня своєї смерті проживала в [ADDRESS] . Після смерті\~ [PERSON] \~\~відкрилась спадщина на належне їй майно, до складу якої входить житловий будинок, що заходиться за адресою: [ADDRESS] . Протягом останніх років позивач та його матір [PERSON] спільно проживали в [ADDRESS] . Після смерті матері він звернувся до Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області за оформленням спадщини, однак йому роз`яснено, що він пропустив строк для подачі заяви про прийняття спадщини і цей строк можливо продовжити в судовому порядку. Оскільки він фактично прийняв спадщину після смерті матері, поза як постійно проживав разом з нею на момент відкриття спадщини, проте будучи зареєстрований за іншою адресою, не може оформити свої спадкові права, змушений звертатись до суду за захистом своїх прав. Відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що позивач [PERSON] у визначений законодавством строк із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звертався. Позивач звернувся до суду з вимогою про встановлення факту спільного проживання з матір`ю вже після того, як дізнався що відповідач має намір прийняти спадщину після смерті батька та з метою не дати можливості відповідачу прийняти спадщину у встановленому законом порядку. Тому, позов про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час смерті є надуманим та безпідставним, а тому у задоволенні його слід відмовити. В судове засідання 24 січня 2025 року сторони та третя особа не з`явились. Позивачем, [PERSON] 24 січня 2025 року подано клопотання про розгляд справи за його відсутності. Крім того, 24 січня 2025 року представником позивача адвокатом Кусь Ю.О. через систему «Електронний суд» подано клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, просить такі задовольнити. Відповідач, [PERSON] та представник відповідача адвокат Горзов О.О. про причини неявки суд не повідомили. Третя особа - Сколівська державна нотаріальна контора Львівської області в поданій 18 грудня 2024 року заяві просила справу розглядати без участі держконтори, при її розгляді поклалась на розсуд суду. Згідно з ч. 2\~ст. 247 ЦПК\~України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частиною 4 ст.268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Оскільки текст рішення складено 29 січня 2025 року, то незважаючи на те, що судове засідання призначене на 24 січня 2025 року, датою ухвалення рішення є саме 29 січня 2025 року. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 07 лютого 2018 року. Відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок від 25 грудня 1989 року, [PERSON] була власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . На запит суду у справі № 453/1487/19, матеріали якої було оглянуто судом, Лавочненська сільська рада надала відповідь № 152 від 03 квітня 2020 року, в якій зазначила інформацію про коло спадкоємців на житловий будинок [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] : 1) [PERSON] 1954 р.н. (помер); 2) [PERSON] 1955 р.н.; 3) [PERSON] 1959 р.н.; 4) [PERSON] 1965 р.н.. [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] . Згідно з довідкою від 30 березня 2021 року, виданою Славською селищною радою Стрийського району Львівської області, [PERSON] [INFO] , згідно з погосподарської книги с. Лавочне проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] . Згідно з довідкою № 657 від 20 вересня 2024 року, виданою Славською селищною радою Стрийського району Львівської області, [PERSON] до дня смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] проживали разом за адресою: [ADDRESS] . Із відповіді Сколівської державної нотаріальної контори від 25 листопада 2019 року № 1036/0116, вбачається, що позивачу [PERSON] відмовлено в оформленні спадщини після смерті матері [PERSON] , у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини та рекомендовано звернутись до суду за продовженням терміну для прийняття спадщини. Згідно з довідкою № 826 від 25 листопада 2020 року, виданою Лавочнеською сільською радою, [PERSON] [INFO] , дійсно проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] , помер [INFO] , актовий запис від 11 червня 2019 року, до дня смерті діти з ним не проживали. [PERSON] в межах шестимісячного строку після смерті батька [PERSON] звернувся до Сколівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується копією заяви № 651. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України). Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити, які права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частини перша та друга статті 5 ЦПК України). Звертаючись до суду із цим позовом, [PERSON] просить встановити факт постійного його проживання на час відкриття спадщини зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . \~При цьому, позивач зазначає, що встановлення факту необхідно для подальшого оформлення його спадкових прав в нотаріальному порядку. Відповідно до частин першої та другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до частин першої-третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. Такий правовий висновок щодо застосування частини третьої статті 1268 ЦК України викладений у постановах Верховного Суду: від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17, провадження № 61-39308св18; від 18 листопада 2020 року у справі № 523/19010/15-ц, провадження № 61-5777св20; від 02 квітня 2021 року у справі № 191/1808/19, провадження № 61-6290св20; від 28 квітня 2021 року у справі № 204/2707/19, провадження № 61-15380св20. Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини третьої статті 1268 ЦК України має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема із довідки № 657 від 20 вересня 2024 року, виданої Славською селищною радою Стрийського району Львівської області, [PERSON] до дня смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] , проживали разом за адресою: [ADDRESS] . Допитані в судовому засіданні свідки: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , надали суду по суті аналогічні за змістом показання, зазначивши, що [PERSON] до дня смерті своєї матері [PERSON] постійно проживали разом в будинку за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] також постійно допомагав матері по домогосподарству та веденні селянського господарства. Згідно з частиною першою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку (див. постанову Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі № 205/2102/19-ц (провадження № 61-872св21). Судом встановлено, що позивач постійного проживав на момент смерті матері [PERSON] (спадкодавця) разом з нею за адресою: : [ADDRESS] , тим самим прийняв спадщину на підставі частини третьої статті 1268 ЦК України. Проте, як убачається з матеріалів справи, нотаріус листом від 25 листопада 2019 року №1036/0116, повідомив позивача, що він пропустив шестимісячний термін для прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , а тому йому слід звернутись до суду за продовженням терміну для прийняття спадщини. Суд звертає увагу, що жодна норма права не зобов`язує позивача у разі відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через пропуск строку звернення з заявою про прийняття спадщини заявляти саме вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. При цьому, суд ураховує, що встановлення факту необхідно позивачу у цій справі для подальшого оформлення його спадкових прав у встановленому законом (нотаріальному) порядку. Отже, відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії через пропуск строку для подачі заяви про прийняття спадщини сама по собі не може бути підставою для відмови у задоволенні позову у цій справі через неефективний спосіб захисту. Наведене узгоджується із висновком зробленим у постанові Верховного Суду від 06 листопада\~2024 року у справі справа № 759/20436/23 (провадження № 61-8718 св 24). У свою чергу задоволення позовних вимог у цій справі дасть змогу позивачу звернутись до нотаріуса для оформлення спадщини після смерті матері. За таких обставин позивач обрав належний спосіб захисту своїх прав, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved