Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-20 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" (далі -ТОВ "ФК "Фінтраст Україна") звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з останнього заборгованість за Договором №691225 про надання споживчого кредиту в загальному розмірі 54608,45 грн., з яких: 14500,00 грн. тіло кредиту, 23661,10 грн. нараховані проценти та 16447,35 грн. нараховані позивачем проценти за 57 календарних днів. В обґрунтування\~позовних вимог\~представник позивача\~зазначив,\~29.07.2023\~року між\~ТОВ "Авентус\~Україна"\~та [PERSON] \~був укладений\~електронний Договір\~№6912225\~про надання\~споживчого кредиту.\~Вказаний договір\~було укладено\~відповідно до\~Правил надання\~коштів у\~позику,\~в тому\~числі і\~на умовах\~фінансового кредиту\~ТОВ «АВЕНТУС\~УКРАЇНА» затверджених\~наказом №\~205-ОД\~від 10.02.2022\~року та\~розміщених їх\~сайті https://creditplus.ua/ru/documents.\~Згідно умов\~Кредитного договору:\~сума кредиту\~(загальний\~розмір)\~складає 14500,00\~грн (п.\~1.3.\~Кредитного договору\~з урахуванням\~Додаткової угоди\~до Договору);\~строк кредиту\~360\~днів.\~Дата повернення\~кредиту (23.07.2024\~року)\~вказується в\~Графіку платежів,\~що є\~Додатком №1\~до цього\~Договору з\~урахуванням Додаткової\~угоди до\~Договору.\~ТОВ "Авентус\~Україна"\~свої зобов`язання\~перед відповідачем\~за Кредитним\~договором виконало\~та надало\~йому кредит\~в сумі\~14500,00\~грн,\~шляхом зарахування\~кредитних коштів\~на платіжну\~картку відповідача.\~27.05.2024\~року між\~ТОВ "Авентус\~Україна"\~та ТОВ\~«ФК« ФІНТРАСТ\~УКРАЇНА»,\~було укладено\~Договір факторингу\~№27.05/24-Ф,\~згідно з\~умовами якого\~Клієнт відступив\~Фактору права\~грошової вимоги\~за Кредитним\~договором.\~На час звернення позивача до суду заборгованість відповідача за Договором №6912225\~про надання\~споживчого кредиту\~від 29.07.2023\~року перед позивачем не сплачена та складає 14500,00 грн - тіло кредиту, 23661,1 грн -\~нараховані проценти\~та нараховані\~позивачем проценти\~за 57\~календарних днів\~-\~16447,35\~грн.. Враховуючи наведене та те, що відповідачем належним чином не виконується зобов`язання за кредитним договором представник позивача просив стягнути суму наявної заборгованості з відповідача на свою користь. Ухвалою судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01.10.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати в порядку спрощено позовного провадження, в судовому засіданні з повідомленням (викликом сторін). Інших процесуальних дій (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) у цивільній справі судом не вживалось. Уповноважений представник ТОВ "ФК "Фінтраст Капітал" в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений завчасно відповідно до приписів\~ст. 128 ЦПК України. 21.01.2025 року через систему «Електронний суд» на адресу суду від уповноваженого представника позивача Городніщевої Є.О. надійшла заява, відповідної до якої сторона позивача просила розгляд справи провести без участі сторони позивача зазначивши, що не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання, не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений завчасно відповідно до вимог\~ст. 128 ЦПК України. Судові повістки були повернуті на адресу суду з відміткою відділення УДППЗ «Укрпошта» - «за закінченням терміну зберігання» та\~«адресат відсутній за вказаною адресою». Про причини своєї неявки відповідач суд не повідомив, відзив на позовну заяву, відповідно до приписів\~ст. 178 ЦПК України, не подав, ніяких клопотань на адресу суду не направляв. З цього приводу слід зазначити, що відповідно до п.п. 2 та 7 ч. 2\~ЦПК України\~учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Частиною 3\~ЦПК України\~передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Положеннями ч. 1\~ст. 223 ЦПК України\~передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. В даному випадку відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про дату судового розгляду справи, враховуючи наявні в матеріалах справи довідки поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки «адресат відсутній за вказаною адресою». Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у складі колегією суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 травня 2023 року у справі № 755/17944/18 (провадження № 61-185св23). У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення) (ч. 4\~ст. 223 ЦПК України). Також відповідно до ч. 1 ст.\~280\~ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, зі згоди позивача по справі, суд вирішив за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів та ухвалити заочне рішення. За таких обставин, приймаючи до уваги те, що відповідач будучи завчасно належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, повторно, без зазначення причин свого неприбуття, не з`явилась у судове засідання, враховуючи те, що підстав для визнання явки учасників справи обов`язковою для надання особистих пояснень не має, суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності, при цьому відповідно до частини 2\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши доводи позовної заяви, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі обставини справи в межах заявлених вимог, перевіривши їх доказами, які були безпосередньо досліджені у судовому засіданні, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів 29.07.2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено договір №6912225 про надання споживчого кредиту у формі електронного документу на підставі заявки позичальника для отримання кредиту на відповідному Інтернет - ресурсі https://creditplus.ua/ru/documehts. Відповідачем [PERSON] договір, Додаток № 1 до договору про надання споживчого кредиту №6912225 від 29.07.2023 року та паспорт споживчого кредиту підписано за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором С7218 /а.с. 25-26, 34-36/. Відповідно до п. 1.1 Договору №6912225 про надання споживчого кредиту його укладення здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через Веб-сайт або Мобільний додаток. Електронна ідентифікація Споживача здійснюється при вході Споживача в Особистий кабінет в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону Споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введенні Пароля входу до Особистого кабінету. При цьому, Споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту/ІТС Товариства. Згідно із п. 1.4 строк кредитування 360 днів. Пунктом 1.5. Договору передбачено, що стандартна процентна ставка становить 1,99 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору; знижена процентна ставка 0,896% в день. За клопотанням представника позивача судом витребувано інформацію у АТ КБ «ПриватБанк» та з листа №20.1.0.0.0/7-241210/40599-БТ від 12.12.2024 вбачається, що на ім`я [PERSON] емітовано картку № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ), на яку 29.07.2023 року здійснено переказ коштів на суму 7500,00 грн, та 31.07.2023 року здійснено переказ коштів на суму 7000,00 грн. інформація про платника відсутня. 27.05.2024 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (клієнт) та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» (фактор) укладено договір факторингу №27.05/24-Ф, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги. Кредитний договір відповідача [PERSON] №6912225 вказано за порядковим номером 5764 у реєстрі боржників (Витяг). Сума заборгованості за основною сумою боргу 14500,00 грн, сума заборгованості за відсотками 23661,10 грн, сума заборгованості разом 38161,10 грн, кількість днів прострочення 243. Отже до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» відповідно до укладеного договору факторингу №27.05/24-Ф від 27.05.2024 року перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №7104603. Заборгованість [PERSON] за кредитним договором №7104603 від 25.09.2023 року визначена позивачем у картці обліку договору у сумі 32126,37 грн, що складається з: основного боргу 12300,00 грн; нарахованих відсотків 19826,37 грн (а.с. 26-32). Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» за договором №6912225 про надання споживчого кредиту від 31.07.2023 за 57 календарних днів (27.05.2024-22.07.2024) нараховано проценти за користування грошовими коштами у розмірі 14500,00 грн (14500*1,99%=288,55*57=16447,35 грн. Таким чином загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 54608,45 грн, з яких 14500,00 грн - тіло кредиту, 23661,10 грн проценти за користування кредитом, 16447,35 грн нараховані проценти за 57 календарних днів. За змістом ст.ст. 202, 205, 207, 626, 639 ЦК України договір, як різновид правочину, вважається таким, що вчинений у письмовій (електронній) формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Статтею 3 ч.1 п.п.6, 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Згідно зі ст.16 ЦПК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч. 1ст. 1077 ЦК України). За приписами ч. 1 ст. 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1054, ч. 2 ст. 1050 ЦК України). За змістом ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором. Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторонам надано можливість повно реалізувати процесуальні права, надані їм законом, в тому числі надати докази. На відповідача покладений обов`язок з врахуванням предмету і підстав позову довести відповідно до вимог ст. 12, 13 ЦПК України за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст. 78-80 ЦПК України, протилежне, на що позивач посилається як на підставу своїх вимог. Відповідач [PERSON] не оспорював договір позики, укладений між ним та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», не надав суду доказів, що кредитний договір укладений проти його справжньої волі. Враховуючи положення ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд позбавлений можливості самостійно збирати докази. Таким чином суд приходить до висновку про достатність обґрунтованих підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості в розмірі 54608,45 грн. Також ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» просить стягнути з відповідача 10000 грн. витрат на правничу допомогу. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Позивачем доведено понесення ним витрат за надання правничої допомоги, що підтверджується договором №26/08-2024 про надання правової допомоги від 26.08.2024 року, рахунком на оплату по замовленню №4702-19/09-2024 від 19.09.2024 року, актом прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 19.09.2024 року, ордером, свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю. Разом з цим, суд вважає завищеною оплату наданих послуг, оскільки заявлена позивачем сума відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн. не є повною мірою обґрунтованою та не відповідає критерію розумності. А тому, враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності, виходячи з конкретних обставин справи, її складності, значимості вчинених адвокатом дій (надання послуг), суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення витрат на професійну правничу допомогу та вважає необхідним стягнути з відповідача в цій частині кошти у розмірі 4000,00 грн. Зважаючи на задоволення позовних вимог, витрати позивача з оплати судового збору підлягають відшкодуванню на його користь за рахунок відповідача у розмірі 2422,40 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved