Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-20 00:00:00

У серпні 2024 року позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовну заяву обґрунтовано тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04.04.2014. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована та проживає разом із позивачем. Позивач вказує, що з червня 2022 року між сторонами почали виникати серйозні непорозуміння, спричинені різними поглядами на сімейне життя, ведення домашнього господарства та виховання дитини. Відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги поглибили ці розбіжності. Сторони не мають спільного бюджету, не мають спільних інтересів та проживають окремо. На думку позивача, подальше спільне життя та збереження шлюбу є недоцільними та суперечать його інтересам, оскільки шлюб фактично носить формальний характер, а сімейно-шлюбні відносини повністю припинені. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 серпня 2024 року матеріали позовної заяви було передано на розгляд судді Аббасовій Н.В. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2024 року у справі про розірвання шлюбу відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином. Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, повідомлялась належним чином про дату та час розгляду справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечував проти заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Як установлено судом та вбачається з матеріалів справи, 04.04.2014 між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстровано шлюб, актовий запис № 81, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] , виданим (повторно) 24.06.2016 Шевченківським районним у м.Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м.Києві. Сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим (повторно) 24.06.2016 Шевченківським районним у м.Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м.Києві. Судом установлено, що подружжя сімейно-шлюбних стосунків не підтримує, спільне господарство не веде та проживають окремо. Статтею 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до норм сімейного законодавства, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що спільне життя позивача з відповідачем не склалося та припинено. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. Частиною 2 статті 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що оскільки на даний час сторони не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків, наміру зберігати сім`ю не мають, шлюб існує формально, подальше спільне життя суперечить інтересам позивача, відтак є усі підстави для розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved