Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс-КР» про захист прав споживачів та відшкодування матеріальної та моральної в якому просить відшкодувати шкоду завдану внаслідок залиття квартири. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що є власницею квартири, розташованої на 4 поверсі 4 поверхового будинку, за адресою [ADDRESS] . З 11 листопада 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс-КР» є управителем будинку [ADDRESS] . 09 січня 2024 року, в результаті пориву труби централізованого опалення, яка розташована на технічному поверсі (чердачному приміщенні; горищі) у будинку [ADDRESS] ), було затоплено квартиру позивачки, у зв`язку із чим їй нанесено матеріальні збитки. 09 січня 2024 року позивачкою було викликано аварійну бригаду ТОВ «Житлосервіс-КР», які усунули несправність труби централізованого опалення (що виникла внаслідок корозії металу), шляхом накладення хомуту на трубу. 10 січня 2024 року позивачка звернулася до Відповідача із заявою, згідно якої зазначила, про те, що 09 січня 2024 року сталося затоплення її квартири в результаті пориву труби, яка розташована на технічному поверсі (чердачному приміщенні; горищі) та просила направити комісію для складання акту про залиття. 16 січня 2024 року комісія в складі майстра ТОВ «Житлосервіс-КР» та двох слюсарів-сантехніків, в присутності позивачки, в квартирі [ADDRESS] , склали Акт, про те, що при обстеженні квартири [ADDRESS] видно сліди затікання в кімнаті та кухні на стелі та стінах. Згідно Акту від 16 січня 2024 року причиною затоплення є: «На момент обстеження витоки на техповерсі відсутні. Ймовірно причиною затоплення є механічне пошкодження трубопроводу центрального опалення, в наслідок чого воно сталося визначити не має можливості.» Так як, ТОВ «Житлосервіс-КР», є управителем будинку [ADDRESS] , він зобов`язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг, здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень, своєчасно проводити підготовку жилого будинку і його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період. Однак, своїх зобов`язань відповідач, належним чином не виконував, якісно не підготувався до осінньо-зимового періоду, не здійснив належного контролю за технічним станом обладнання будинку, зокрема, за трубопроводом центрального опалення розташованого на технічному поверсі будинку [ADDRESS] ), у зв`язку з чим і відбулося корозійне руйнування труби централізованого опалення на технічному поверсі будинку [ADDRESS] та, як наслідок, залиття квартири позивачки. У зв`язку з тим, що відповідач належним чином не виконував своїх зобов`язань, позивачка, 19 січня 2024 року, була змушена звернутись до судового експерта Бихно Марини Володимирівни для складення висновку експерта. Так, згідно висновку судового експерта з питань будівельно-технічного дослідження №8-24 від 05 лютого 2024 року, вартість відновлювального ремонту, проведення якого необхідно для усунення пошкоджень, які виникли унаслідок залиття житлової квартири [ADDRESS] визначена станом на січень 2024 року становить: 105 816, 00 (сто п`ять тисяч вісімсот шістнадцять грн 00 коп.) в т.ч. ПДВ. Крім того,\~їй також\~завдана моральна\~шкода,\~яка полягає\~у тому,\~що у\~зв`язку із\~затопленням квартири\~позивачки,\~вонатривалий час спостерігала і спостерігає до тепер погіршення стану квартири,з моменту залиття квартири позивачка знаходиться у стані постійного стресу, який супроводжується нервовим навантаженням, моральним стражданням, переживанням, пов`язаним із залиттям її квартири через протиправні дії відповідача. Моральну шкоду позивачка оцінює в розмірі 15 000,00 грн., яку також просить стягнути з відповідача та вирішити питання про стягнення судових витрат. Відповідач ТОВ «Житлосервіс-КР» скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву. В обґрунтування відзиву зазначив, що позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними, такими, що не підлягають задоволенню з огляду на те, що у жовтні 2023 року був здійснений плановий огляд, що підтверджується наказом №164А від 01.09.2023 року «Про проведення загального осіннього огляду житлових будинків» та в подальшому складений акт огляду технічного стану житлового будинку [ADDRESS] . У грудні 2023 року були виконані роботи по заміні трубопроводу водопостачання на системі централізованого опалення, які потребували заміні, згідно акту огляду технічного стану житлового будинку, враховуючи це відповідач належним чином здійснює контроль за технічним станом інженерного обладнання будинку та своєчасно були усунуті виявлені недоліки в їх роботі. Відповідач у відзиві зазначає, що Акт обстеження квартири Позивачки від 16 січня 2024 року є єдиним обов`язковим документом, що містить в собі об`єктивно визначені ушкодження, їх обсяг. Відповідно до Акту обстеження квартири позивачки від 16 січня 2024 року, сліди затікання наявні лише в кімнаті та кухні на стелі та стінах.Щодо наявності будь-яких інших пошкоджень, зокрема віконних укосів, підлоги - в акті не зазначено. Відповідно до акту жодних слідів затоплення в коридорі виявлено не було. Позивачкою будь-яких зауважень чи доповнень при складанні Акта вказано не було, що підтверджується особистим підписом позивачки в акті. Враховуючи дані обставини, наявні невідповідності викладені у висновку експерта, Відповідачем було подано клопотання про виклик експерта для надання усних пояснень щодо його висновку. Проти стягнення з відповідача моральної шкоди заперечував. Позивачка скористалася\~своїм правом\~та подала\~відповідь на\~відзив,\~у якій\~заперечувала проти\~аргументів відповідача,\~зокрема зазначила,\~що відповідачем\~не спростовується,\~що в\~акті вказано\~про механічне\~пошкодження трубопроводу\~центрального опалення,\~відповідальним за\~належний технічний\~стан якого\~є ТОВ\~«Житлосервіс-КР».\~Вказала,\~що належних\~доказів на\~спростування відсутності\~протиправності та\~вини,\~а також\~розміру завданої\~позивачці майнової\~шкоди,\~ТОВ «Житлосервіс-КР»\~не надало,\~ґрунтуючи свою\~позицію виключно\~на запереченнях.\~Позивачка зазначила,що\~Відповідач не\~заперечує проти\~акту обстеження\~квартири позивачки\~від 16\~січня 2024\~року та\~всього,\~що в\~ньому викладено,\~крім того\~зазначений акт\~складений та\~підписаний працівниками\~відповідача ТОВ\~«Житлосервіс-КР»\~та скріплений\~печаткою підприємства\~відповідача. Форма Акту, яка була надана для підписання, була надана саме працівниками відповідача, вона не передбачає можливості внесення до нього заперечень з боку мешканців, проте, підписання даного акту є обов`язковим. Щодо виклику експерта для надання усних пояснень щодо його висновку, позивачка заперечувала, з огляду на те, що, що перед судовим експертом ставилося лише єдине питання щодо того «Яка вартість\~відновлювального ремонту,\~для усунення\~наслідків залиття\~у квартирі\~ [ADDRESS] ,\~станом на\~проведення дослідження?», а тому висновок є повним, обґрунтованим, таким, що не суперечить іншим матеріалам справи та не викликає сумніви в його правильності. Відповідач подав заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначив, що причина затоплення квартири невстановлена, позивачка могла відмовитися від підписання акту, акт технічного огляду житлового будинку є належним доказом в справі, а всі твердження щодо доведеності причинного зв`язку між завданою шкодою та діями представників ТОВ «Житлосервіс-КР» - не підтверджені жодними належними та допустимими доказами, заперечував проти стягнення з відповідача моральної шкоди. Позивачка подала додаткові пояснення в справі (на заперечення Відповідача) де вказала, що Відповідач пропустив строк на подання заперечень та підтримала свою позицію викладену в позовній заяві та у відповіді на відзив. Ухвалою Саксаганського районного суду м Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 березня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд цивільної справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, на основі письмових матеріалів справи та наявних в ній доказів, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача, на основі письмових матеріалів. За обставин неявки в судове засідання учасників справи, суд приходить до висновку про можливість проведення судового засідання за їх відсутністю, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та прийняття законного і обґрунтованого рішення. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи № 361/8331/18 від 01 жовтня 2020 року. В зазначеній постанові Верховний Суд виходив з такого: «якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні». Відповідно до ч. 4ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що квартира за адресою: [ADDRESS] , належить Позивачці, на підставі договору купівлі-продажу квартири від 09 листопада 1999 року, посвідченого Пахомовою Н.І., приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за №10718 (а.с.18). Відповідач ТОВ «ЖИТЛОСЕРІВС-КР» є управителем багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] , що останнім не оспорювалось (а.с.21-30). 09 січня 2024 року, в результаті пориву труби централізованого опалення, яка розташована на технічному поверсі (чердачному приміщенні; горищі) у будинку [ADDRESS] , було затоплено квартиру позивачки. 16 січня 2024 року майстер ТОВ «Житлосервіс-КР» та два слюсарі-сантехніки в присутності позивачки, в квартирі [ADDRESS] , склали Акт, про те, що при обстеженні квартири [ADDRESS] видно сліди затікання в кімнаті та кухні на стелі та стінах (а.с.40). Згідно Акту від 16 січня 2024 року причиною затоплення є: «На момент обстеження витоки на техповерсі відсутні. Ймовірно причиною затоплення є механічне пошкодження трубопроводу центрального опалення, в наслідок чого воно сталося визначити не має можливості.» Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 ЦК України). Частина друга ст. 1166 ЦК України встановлює презумпцію вини завдавача шкоди, тобто особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини. Відповідно до положень ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. У пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Отже, для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина у заподіянні шкоди, про що зазначено у п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.03.1992 №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди». Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Частиною першою статті 12 ЦПК України закріплений принцип змагальності сторін у цивільному судочинстві. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 76,80 ЦПК України. Європейський суд з прав людини зауважив, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року). Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно- правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Стаття 13 ЦПК Українивстановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно достатті 76 ЦПК Українидоказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачці. Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними. Також, за правилами ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоду майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на Відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір. Відповідно до абз. 2, п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, що затверджені Наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року №76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій» (далі Правила) у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт (додаток 4). Згідно з додатку № 4 вказаних Правил, акт про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) має містити відомості: про дату та місце його складання; склад комісії; адресу, за якою трапилось залиття; описуються подія та наслідки події (що залито, обсяги робіт, ушкодження); причина залиття; висновки та рекомендації комісії; відомості про особу, яка заподіяла шкоду; підписи членів комісії. Крім того, з вказаним актом мають бути ознайомлені мешканці квартир. Основною метою при складанні акту залиття квартири є встановлення причин залиття, та осіб, відповідальних за спричинену шкоду. При цьому наявність шкоди та причинний зв`язок позивач може доводити будь-якими засобами доказування, а Правила утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджені наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, не передбачають можливість встановлення вказаних обставин виключно актом, складеним за формою Додатку 4, в пункті 2.3.6. Правил передбачено лише можливість складення такого акту у разі залиття, аварії квартир (постанова Верховного Суду від 22 лютого 2023 року у справі № 263/14437/19 (провадження № 61-13709св21). Дослідивши поданий\~позивачемАкт від 16.01.2024 року, суд вбачає, що вина ТОВ «Житлосервіс-КР» у затопленні квартири позивачки підтверджується, зокрема тим, що в акті вказано про механічне пошкодження трубопроводу центрального опалення, відповідальним за належний технічний стан якого є ТОВ «Житлосервіс-КР». Ця обставина ніяким чином не спростовується Відповідачем. Належних доказів на спростування відсутності протиправності та вини, а також розміру завданої позивачці майнової шкоди, ТОВ «Житлосервіс-КР» не надало, ґрунтуючи свою позицію виключно на запереченнях. Стосовно наявності акту технічного огляду житлового будинку по пл. В. Великого, 3, який додано відповідачем до відзиву, як на підставу відсутності порушень з боку Відповідача, слід прийняти до уваги висновок Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 липня 2022 року у справі №0808/7199/2012 (провадження № 61-4047св21): «Підтвердження факту виконання на об`єкті повного комплексу робіт, передбаченого проектною документацією, не свідчить про якість виконаних робіт та відсутність порушення прав позивача за умови неспростування відповідачем висновків судових експертів про протилежне». Таким чином, з наданих відповідачем до відзиву документів нібито на підтвердження виконання робіт по заміні трубопроводу водопостачання на системі централізованого опалення, не означає, що даний ремонт було проведено якісно, зважаючи на те, що в результаті, механічного пошкодження трубопроводу центрального опалення, як зазначено працівниками відповідача в Акті обстеження квартири позивачки від 16 січня 2024 року, й сталося залиття квартири позивачки. Згідно висновку\~судового експерта\~Бихно М.В.\~з питань\~будівельно-технічного\~дослідження №8-24\~щодо визначення\~вартості відновлювального\~ремонту,\~проведення якого\~необхідно для\~усунення пошкоджень,\~які виникли\~унаслідок залиття\~житлової квартири,\~що розташована\~за адресою\~ [ADDRESS] ,\~складеного 05\~лютого 2024\~року (далі\~ висновок\~експерта),\~було встановлено\~наступне,\~що експертом\~досліджувались приміщення,\~в яких\~були наявні\~сліди затоплення,\~а саме:\~приміщення №1\~коридор \~(8,70\~м2); приміщення №5 кухня (7,00 м2); приміщення рим. №6 житлова кімната (15,40 м2) (а.с.41-57). Згідно висновку експерта, внутрішнє оздоблення житлової квартири [ADDRESS] знаходяться в доброму стані, окрім поверхонь стін, стель та підлоги, що зазнали пошкодження в наслідок залиття, вони в незадовільному стані. Експертом була оглянута житлова квартира позивачки та встановлено, що пошкодження мають наступні приміщення: приміщення №1 коридор (8,70 м2): підлога покриття з ламінату мається деформація, вздуття поверхні з ламінату; приміщення №5 кухня (7,00 м2): стеля оздоблення поверхні (шпаклювання, фарбування) по поверхні з гіпсокартону видні темні сліди затікання по поверхні стелі; стіни оздоблення поверхні (шпаклювання, фарбування) по поверхні з гіпсокартону видні темні сліди затікання по поверхні стін; віконні укоси оздоблення поверхні (шпаклювання, фарбування) по поверхні з гіпсокартону видні темні сліди затікання по поверхні стін укосів; приміщення №6 житлова кімната (15,40м2): стеля оздоблення поверхні (шпаклювання, фарбування) по поверхні з гіпсокартону видні темні сліди затікання по поверхні стелі; стіни - оздоблення поверхні (шпалери) по поверхні з гіпсокартону видні темні сліди затікання по поверхні стін, відшарування шпалер; віконні укоси - оздоблення поверхні (шпаклювання, фарбування) по поверхні з гіпсокартону видні темні сліди затікання по поверхні стін укосів; підлога покриття з ламінату мається деформація, вздуття поверхні з ламінату. Згідно висновку експерта, вартість відновлювального ремонту, проведення якого необхідно для усунення пошкоджень, які виникли унаслідок залиття житлової квартири [ADDRESS] визначена станом на січень 2024 року становить: 105\~816, 00 (сто п`ять тисяч вісімсот шістнадцять грн 00 коп.) в т.ч. ПДВ (а.с.57). Згідно ч. 1ст. 102 Цивільного процесуального кодексу України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Відповідно до ч. 7 ст. 106 ЦПК України, за заявою учасника справи про наявність підстав для відводу експерта, який підготував висновок на замовлення іншої особи, такий висновок судом до розгляду не приймається, якщо суд визнає наявність таких підстав. Згідност. 113 ЦПК України якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам). Якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам). З матеріалів справи вбачається, що, при виконанні даного експертного висновку були зроблені експертні дослідження, складений кількісний перелік та обсяги робіт з деталізацією по складових кількісного переліку (необхідні матеріали, засоби, визначено ступінь пошкодження). Даний висновок містить відомості про те, як проводилися дослідження та що підлягало дослідженню. Суд зазначає, що відповідачем не заявлено клопотання про призначення по справі повторно будівельно-технічної експертизи, в якій Відповідач міг би поставити питання з приводу вартості ремонтно-відновлювальних робіт в квартирі [ADDRESS] , як і не надано висновку експерта складеного на замовлення відповідача. З вказаних обставин судом не ставиться під сумнів наданий висновок експерта №8-24 від 05 лютого 2024 року. Відповідач не спростував належними та допустимими доказами своєї вини у залитті квартири позивачки, клопотання про проведення відповідних судових експертиз, зокрема на предмет визначення причин залиття квартири позивачки, не заявляв та не надав інших належних та допустимих доказів щодо причин залиття та розміру спричиненої позивачці майнової шкоди, хоча це є його процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди. Суд не погоджується з доводами відповідача щодо того, що про наявність будь-яких\~інших пошкоджень,\~зокрема віконних\~укосів,\~підлоги та\~коридору в\~акті не\~зазначено та виявлено не було, та зазначає наступне. Як вбачається з висновку експерту з питань будівельно-технічного дослідження №8-24 судового експерта Бихно Марини Володимирівни, яка має свідоцтво №1404 від 29 січня 2010 року видане Міністерством юстиції України,якій присвоєно кваліфікацію судового експерта зправом проведення зокрема, будівельно-технічної експертизи, залиття - це прояв дії рідини, внаслідок якого виникають характерні пошкодження поверхонь, конструкцій, по всій товщині опоряджувальних покриттів, конструктивних елементів будівель та споруд тощо. Тобто, внаслідок дії рідини (залиття) виникають пошкодження опорядження стін та покриття підлог, що потребують компенсування майнової шкоди. Характерними ознаками дії води на опоряджувальні покриття або конструктивні елементи, в залежності від об?єкта, є плями, як правило більш темного кольору ніж загальний, брунатні патьоки, відшарування шарів покриття або його основи. У висновку експерта, зокрема, вказано про те, що приміщення №1 коридор (8,70 м2) підлога покриття з ламінату мається деформація, вздуття поверхні з ламінату, таким чином сліди затоплення коридору були виявлені. Таким чином, суд погоджується, що наявність пошкоджень у коридорі пов`язані саме із залиттям квартири позивачки, та дані пошкодження з`явилися саме через дію рідини. Підтвердженням того, що сліди затоплення містяться на віконних укосах в кімнаті та кухні є відеозаписи додані позивачкою до своєї позовної заяви та фотознімками, які наявні у висновку експерта. З огляду на викладене, доводи відповідача, щодо нібито відсутності будь-яких інших пошкоджень, зокрема віконних укосів, підлоги та коридору, не знаходять свого підтвердження та є доведеними, доказами долученими позивачкою до своєї позовної заяви. Відповідно до п.п. 1, 3, 4 ст.7 Закону України «Про житлово -комунальні послуги» споживач має право: одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів; на відшкодування збитків, завданих його майну, шкоди, заподіяної його життю або здоров`ю внаслідок неналежного надання або ненадання житлово-комунальних послуг та незаконного проникнення в належне йому житло (інший об`єкт нерухомого майна); на усунення протягом строку, встановленого договорами про надання житлово-комунальних послуг або законодавством, виявлених недоліків у наданні житлово-комунальних послуг. Відповідно до вимог п. п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування майнової та моральної шкоди. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а збитками є витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права. Вартість ремонтно-відновлюваних робіт в розмірі 105\~816, 00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки в рахунок відшкодування матеріальної шкоди завданої затопленням квартири. Щодо клопотання Відповідача про виклик експерта для надання усних пояснень щодо його висновку суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 2 ст. 86 ЦПК України). Суд повинен оцінювати докази, які наявні в матеріалах справи, в їх сукупності та відповідно до ст. 110 ЦПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами, за правилами, встановленими статтею 88 цього Кодексу. З огляду на те, що перед судовим експертом ставилося лише єдине питання щодо того «Яка вартість відновлювального ремонту, для усунення наслідків залиття у квартирі [ADDRESS] , станом на проведення дослідження?»,висновок судового експерта з питань будівельно-технічного дослідження №8-24 складений 05 лютого 2024 року є повним, обґрунтованим, таким, що не суперечить іншим матеріалам справи та не викликає сумніви в його правильності. З огляду на викладене, суд відмовляє у задоволенні клопотання відповідача про виклик експерта для надання усних пояснень. За правилами ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (стаття 23 ЦК України). Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 листопада 2022 року у справі № 212/7628/21 (провадження № 61-7265св22) зазначено, що «виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права компенсація моральної шкоди повинна відбуватися в будь-якому випадку її спричиненняправо на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства (див. пункт 92 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц)». За встановлення конкретної особи, яка завдала шкоду, відбувається розподіл тягаря доказування: позивач повинен довести наявність шкоди та причинний зв`язок, відповідач доводить відсутність протиправності та вину, щоузгоджується з висновком, викладеним в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року у справі № 214/7462/20 (провадження № 61-21130сво21). В результаті\~затоплення квартири\~позивачки,\~вонатривалий час спостерігала і спостерігає погіршення стану квартири, що в результаті порушило і продовжує порушувати її душевний спокій. Вона втратила достатню кількість часу на звернення до відповідача задля складання акту про залиття. Зусилля позивачки по відновленню попереднього становища квартири, тривають значний проміжок часу, у зв`язку з чим порушено спокій позивачки та її нормальний, звичний ритм життя, погіршено її настрій, вона відчуває нервові переживання, душевні страждання, емоційний стрес, що негативно впливає на неї, та зокрема і на її відносини з оточуючими. Від моменту залиття квартири позивачка знаходиться у стані постійного стресу, який супроводжується нервовим навантаженням, моральним стражданням, переживанням, пов`язаним із залиттям її квартири через протиправні дії відповідача, в результаті чого остання вимушена докладати додаткових зусиль для організації повсякденного життя в умовах пошкодженого та залитого житла. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачка обґрунтовано посилається на спричинену їй моральну шкоду. Зважаючи на негативні наслідки і перенесенні моральні страждання та виходячи з принципів справедливості, розумності та достатності, характеру та обсягу заподіяних позивачці душевних страждань, зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану її житла, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди у розмірі 15 000,00 гривеньє обґрунтованими та такими, підлягають задоволенню. Судом встановлено, що позивачка звернулася до суду з вимогою про відшкодування шкоди завданої внаслідок залиття квартири у розмірі 105\~816, 00 грн (сто п`ять тисяч вісімсот шістнадцять гривень 00 копійок) яка є майновою, а також з вимогою про стягнення моральної шкоди у розмірі 15\~000, 00 грн (п`ятнадцять тисяч гривень 00 копійок). Згідно з ч. 3 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грошима, іншим майном або в інший спосіб. Отже, характер такої вимоги (майновий чи немайновий) є похідним від обраного позивачем (потерпілою особою) способу відшкодування моральної шкоди. Якщо позивач просить відшкодувати моральну шкоду грошима або майном, то така позовна вимога набуває майнового характеру. Якщо ж позивач вибрав інший спосіб відшкодування моральної шкоди, який не має грошового вираження, то така вимога є немайновою. Відповідно ст.ст. 1, 2 Закону України «Про судовий збір», судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. Платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом. Відповідно до п.п. 2) п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою встановлюється у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Позивачкою, як вже зазначалось, серед іншого заявлено вимогу про стягнення моральної шкоди, тобто матеріально-правову вимогу про відшкодування моральної шкоди, Пунктом 3 Постанови пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Отже, вимога про відшкодування моральної шкоди, визначена у грошовому вимірі, є майновою вимогою, а відтак, судовий збір підлягає стягненню як за вимогу майнового характеру, що узгоджується з правовою позицією, викладено в Постанові Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 761/11472/15-ц. Згідно ч. 1 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. Проте, позивачка при зверненні до суду сплатила судовий збір у розмірі 1 211, 20 грн. (0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу), про що свідчить квитанція АТ «ТАСКОМБАНК» №3747-8193-2573-9222 від 25.02.2024 р. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 133 Закону України «Про судовий збір» судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно ч. 1 стаття 141 Закону України «Про судовий збір» судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 141 Закону України «Про судовий збір» якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 8 ст. 141 Закону України «Про судовий збір» розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Оскільки позивачка згідно положень Закону України «Про захист прав споживачів» при поданні позову до суду була звільнена від сплати судового збору, однак позивачкою судовий збір до державного бюджету було сплачено, таким чином на користь позивачки з відповідача підлягає стягненню 1 211, 20 грн. судового збору. Крім того, стягненню з відповідача підлягають, витрати позивачки пов`язані з проведенням будівельно-технічного дослідження, у розмірі 7 000, 00 грн, які позивачка сплатила на підставі виставленого рахунку № 08-24 від 22 січня 2024 року та сплата яких підтверджується квитанцією №РХМ7-50РН-7245-Х69А від 29.01.2024.

Outcome: approved