Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-22 00:00:00

\~ \~ \~ Позивачка\~ [PERSON] звернулася до Дунаєвецького районного суду Хмельницької області з позовною заявою про розірвання шлюбу з [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 14 травня 2016 року сторони перебувають у шлюбі. Від спільного проживання мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що у подружжя відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, втрачене почуття любові та поваги один до одного, з відповідчем спільного господарства не ведуть. Все це призвело до того, що з кінця серпня 2024 року разом перестали проживати. З огляду на викладене, позивачка просить її вимоги задовольнити в повному обсязі. \~ \~ \~ \~Ухвалою судді від 19 листопада 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження з викликом сторін. В судове засідання позивачка не з`явилася, про час\~та місце\~розгляду справи\~повідомлена належним\~чином,\~однак \~подала до\~суду заяву,\~в якій\~ просить\~ справу\~слухати у\~її відсутності,\~позовні вимоги\~підтримує \~ та\~просить задовольнити, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подавав, а тому суд в порядку\~ст. 280 ЦПК України, вважає, що справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення. У відповідності до ч. 4\~ст. 223 ЦПК України\~у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч. 4\~ст. 223 ЦПК України\~заочно, оскільки проти цього не заперечує позивач. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд вважає, що поданий позов слід задовольнити з огляду на наступне. Судом встановлено, що 14 травня 2016 року сторони зареєстрували шлюб в Дунаєвецькому відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янець-Подільському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), про що зроблено актовий запис №65, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від спільного проживання мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією актового запису про народження. Згідно із ч.1\~ст. 110 Сімейного кодексу України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 Сімейного кодексу України\~та п. 12\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до\~ст. 109 Сімейного кодексу України\~\~шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, за таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сім`я сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення. Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не подав відзиву на позов, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно ч. 2 ст.\~114, абз. 2 ч. 3 ст.\~115 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу. У зв`язку з задоволенням позовних вимог, враховуючи вимоги ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в користь позивача судовий збір, що становить 1211 (одну тисячу двісті одинадцять гривень) 20 копійок. Щодо вимог про стягнення з відповідача в користь позивача витрат на правову допомогу суд приходить до наступного. Відповідно до\~положень частини\~першої,\~пунктів 1,\~4\~частини третьої\~статті 133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати позивача на правничу допомогу складають 2 000 грн. і підтверджуються наданими доказами: Договором про надання правової допомиги від 14 листопада 2024 року, укладеним між [PERSON] та адвокатом Антал Лілією Володимирівною, актом №14/11 про приймання -передачі наданих послуг за Договором про надання правової допомоги від 14 листопада 2024 року, свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю серія ХМ №000419 виданим Антал Л.В., квитанцією про оплату послуг, згідно якої сплачено 2000,00 грн. 14.11.2024 року Відповідач не заявляв клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу та не доводив не обгрунтованість витрат на правову допомогу. Заявлений розмір витрат на оплату послуг адвоката співмірний із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для позивача, а тому підлягає задоволенню. Підстав для зменшення розміру заявлених представником позивача витрат на правничу допомогу суд не вбачає. Оскільки позов задоволено у повному обсязі, тому з відповідача на користь позивачки слід стягнути 2000,00 грн. витрат на правничу допомогу. На підставі викладеного та

Outcome: approved