Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-29 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача [PERSON] грошові кошти у розмірі 12273,23 грн., які складаються у тому числі з інфляційних витрат та 3% річних, витрати на правничу допомогу в розмірі 7300 грн. та судовий збір у розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування позову зазначено, що\~25.08.2022 року у м.Одеса на перехресті вулиці Ільфа і Петрова та проспекту Ак. Глушка сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Мерседес-Бенц», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу\~«Фольксваген», державний номерний знак [NUMBER] . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, та в судовому порядку відповідача [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.\~\~124, ч.4 ст. 122-4, ч.1 ст. 130 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність відповідача станом на дату настання ДТП була забезпечена в ТДВ «Страхова група «Оберіг» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів АР-2604741 із встановленим розміром франшизи у сумі 2500 грн. Відповідно до ремонтної калькуляції вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Фольксваген» [NUMBER] склала з ПДВ 11913,04 грн. Між потерпілою особою та ТДВ «СГ «Оберіг» було узгоджено розмір страхового відшкодування (за врахуванням суми франшизи 2500,00 грн.) в сумі 9059 грн. ТДВ «СГ «Оберіг» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 9059 грн., однак враховуючи винність [PERSON] у настанні ДТП та порушення ним вимог п. а, б пп.38.1.1. Закону України «про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач просить стягнути з відповідача компенсацію виплаченого страхового відшкодування. 10 жовтня 2024 року ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач не подав до суду відзиву на позовну заяву, або ж клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, ухвала про відкриття провадження разом з позовом та додатками, надсилалися йому за зареєстрованим місцем проживання належним чином і до суду повернувся конверт з відміткою «адресат відсутній», вважається вручені належним чином. Суд не може зобов`язати сторону скористатися своїм правом, але сторона, яка добровільно відмовилася від використання свого права, маючи всі можливості ним скористатися, має миритися з процесуальними наслідками свого рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 25.08.2022 року у м.Одеса на перехресті вулиці Ільфа і Петрова та проспекту Ак. Глушка сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Мерседес-Бенц», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу\~«Фольксваген», державний номерний знак [NUMBER] . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, Постановами Київського районного суду м.Одеси від 27.10.2022 року та від 25.11.2022 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст.\~\~124, ч.4 ст. 122-4, та ч.1 ст. 130 КУпАП, зокрема у тому , що відповідач, 25.08.2022 року у м.Одеса на перехресті вулиці Ільфа і Петрова та проспекту Ак. Глушка керуючи а/м «Мерседес-Бенц», державний номерний знак [NUMBER] , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, у порушення п.10.9 ПДР, здійснив зіткнення з а/м\~«Фольксваген», державний номерний знак [NUMBER] , завдавши механічних ушкоджень. Відповідно полісу АР-2604741 цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Мерседес-Бенц», державний номерний знак [NUMBER] була забезпечена в ТДВ «СГ «Оберіг» із встановленим розміром франшизи у сумі 2500 грн. Відповідно до ремонтної калькуляції вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Фольксваген» [NUMBER] склала з ПДВ 11913,04 грн. Між потерпілою особою та ТДВ «СГ «Оберіг» було узгоджено розмір страхового відшкодування (за врахуванням суми франшизи 2500,00 грн.) в сумі 9059 грн. ТДВ «СГ «Оберіг», згідно платіжної інструкції №17906 від 9.12.2022 здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 9059 грн. Відповідно до ч.2\~ст. 1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 2 ст. 999 ЦПК України до відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у\~зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону , страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Відповідно до пп «а», «б» пп 38.1.1. Закону, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов:\~до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; б) якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки. Аналізуючи встановлені по справі обставини та наведені норми чинного законодавства, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, оскільки наданими позивачем доказами доведено факт того, що 25.08.2022 року з вини відповідача сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої відповідач керував транспортним засобом перебував в стані алкогольного сп`яніння, а позивачам здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 9059 грн. Відповідачем, у відповідності до\~ч. 3 ст. 12 (ч. 1 ст. 81) ЦПК України, під час судового розгляду, не спростовано зазначені доводи позивача належними та допустимими доказами. За таких підстав, позов в цій частині підлягає задоволенню. Крім того позивачем заявлено стягнення з відповідача виплат, на підставі ст.625ч.2 ЦК України та пені у сумі 3214,23 грн. (576,04+2397,41+240,78). Згідно ст.625ч.2 ЦК України \~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Однак, положення цієї норми не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов`язанням, яке виникає з договірних зобов`язань.\~Винятком є відповідальність страховика (ст. 992 ЦК України). Така ж думка викладена у в п. 4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року N 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки". Оскільки пеня це грошове стягнення за невиконання грошових зобов`язань, а як встановив суд, у даному випадку відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов`язанням, то вимога про стягнення пені є також безпідставною. Що стосується судових витрат, то у відповідності до ч. 1\~ст. 133 ЦПК\~України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких за ч. 3\~ст. 133 ЦПК\~належать витрати на професійну правову допомогу, які за змістом\~ст. 137 ЦПК\~несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно із\~ст. 141 ЦПК\~розмір витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч. 4\~ст. 137 ЦПК\~суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, тому обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу повинен надати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких відповідач має заперечення. Відповідно до ч. 3\~ст. 141 ЦПК\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи. До матеріалів адвокатом доданий Договір №38908/1 від 08.08.2024 про надання правової допомоги, акт прийому передачі наданих послуг від 16.08.2024р. на суму 7300 грн. (ознайомлення та аналіз документів, надання клієнту консультацій та роз`яснень, складання позовної заяви, підготовка доказів та підписання документів)з витраченими 5 годинами часу. У рішеннях ЄСПЛ умовою для стягнення судових витрат зі сторони, що програла, є наявність факту їх сплати позивачем. Так, у справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд з прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір був обґрунтованим (див., наприклад, п. 30 рішення у справі Bottazzi v. Italy). Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд, не може бути обов`язковою для суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою (див. також п. 55 рішення щодо справедливої сатисфакції у справі Iatridis v. Greece). Однак, Верховний Суд у постанові від 01.02.2023 у справі №160/19098/21 зробив висновок, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial