Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-22 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. Представник позивача [PERSON] адвокат Колтоновський О.О. подав до суду позовну заяву до [PERSON] , [PERSON] (відповідачі), в якій, з урахуванням уточнених (збільшених) позовних вимог просить: встановити юридичний факт постійного проживання [PERSON] на час відкриття спадщини із спадкодавцем [PERSON] у [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] право власності на 2/4 частки на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] , яке складається з: житлового будинку, господарських будівель та споруд згідно з технічним паспортом від 06 липня 2023, що розташовані в [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог щодо предмета спору покликається на те, що відповідно до записів у погосподарській книзі № 7 села Дем`янка-Лісна Зарічанської сільської ради Жидачівського району Львівської області станом на 30 червня 1990 року за адресою: [ADDRESS] рахувався житловий будинок за колгоспним двором, в якому були зареєстровані і проживали: [PERSON] голова колгоспного двору, помер [INFO] , [PERSON] син, проживає у господарстві, [PERSON] син, проживає у господарстві, [PERSON] син, вибув з господарства. Станом на 15 квітня 1991 року членами цього колгоспного двору були [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , тому спірний будинок є спільною сумісною власністю усіх його членів, кожен з яких мав рівну частку у цьому будинку по частині. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є рідними братами, а померлі [PERSON] та [PERSON] були їхніми батьками. [INFO] помер їхній батько [PERSON] . Ще за життя батько склав заповіт від 21 січня 2009 року, відповідно до якого зробив таке розпорядження: «все моє майно де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все що мені буде належати на день моєї смерті, і на що я законом матиму право заповідаю [PERSON] ». Батькові [PERSON] належала частки майна колгоспного двору. Після його смерті відкрилась спадщина на усе майно, яке йому належало на день смерті, в тому числі на зазначену частку житлового будинку та господарських будівель по [ADDRESS] . Спадщину [PERSON] прийняв після смерті батька [PERSON] . До 01 лютого 2008 року [PERSON] був зареєстрований в житловому будинку з батьком у [ADDRESS] . 01 лютого 2008 року [PERSON] виписався з місця реєстрації проживання та 05 лютого 2008 року місце його проживання зареєстроване у [ADDRESS] . Однак він надалі продовжував проживав без реєстрації у селі Дем`янка-Лісна, допомагав батькові по господарству, тримав велику рогату худобу (корови), кури, кролі, оскільки батько був людиною похилого віку. Ще після смерті батька він тримав велику рогату худобу (корови) протягом близько 7-8 років. За час проживання він провів воду до житлового будинку, робив капітальні ремонти всередині будинку, господарських споруд тощо. З середини 2009 року з ним в будинку [ADDRESS] проживали члени його сім`ї дружина [PERSON] та двоє дітей. 26 грудня 2009 року він купив трактор марки Сінтай-244, який привіз у 2009 році до будинковолодіння по [ADDRESS] , де він постійно зберігався та використовувався ним для господарських робіт на земельних ділянках біля будинку тощо. З часом він докупив до трактора різну техніку, причіп, фрезу, плуг та ін. Ці речі знаходилися на території господарства, які він використовував. Після смерті батька він постійно доглядав зі своєю сім`єю за прилеглою територією, обробляв земельні ділянки тощо. До теперішнього часу дружина тримає господарство кури. Постійно орали город, садили усю городину. У будинку є усі їхні особисті речі. Крім того, він після смерті батька був споживачем наданих комунальних послуг та щомісячно оплачував за комунальні послуги (газ, електроенергія), за землю, за заміну лічильника, тощо. Останні роки в спірному житловому будинку газом не користується, газопостачання запломбоване, оскільки мав можливість опалювати приміщення будинку дровами. Факт проживання позивача [PERSON] разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] підтверджується доданими письмовими доказами та буде підтверджено поясненнями свідків в судовому засіданні. Таким, чином позивач, як спадкоємець за заповітом свого батька [PERSON] прийняв спадщину, яка відкрилася після його смерті, шляхом постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Крім того частка колгоспного двору належить [PERSON] . З огляду на прийняття спадщини [PERSON] після смерті батька [PERSON] , а також наявну його частку, загальна сума спадкового майна, на яке він претендує, становить 2/4. Представником відповідача [PERSON] адвокатом Чорненьким Я.Б. подано відзив на\~позовну заяву (а.с.53-54), в обґрунтування якого покликаючись на те, що [PERSON] визнається те, що дійсно спірний житловий будинок із приналежними до нього господарськими будівлями і спорудами мав статус колгоспного двору та належав його членам на праві спільної сумісної власності в рівних частках, тобто, що кожному із його членів, яких було четверо, належало по частині житлового будинку з відповідною частиною приналежних до нього господарських будівель і споруд, в тому числі і позивачу та їхньому померлому батькові, як спадкодавцю. Водночас, [PERSON] на момент відкриття спадщини, тобто на момент смерті спадкодавця батька [PERSON] , яка настала [INFO] , постійно не проживав із ним та не був із ним зареєстрованим, а також у встановлений ч.1 ст. 1270 ЦК України строк не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, тобто його слід вважати таким, який відповідно до ч.1 ст.1272 ЦК України, не прийняв спадщину в порядку спадкування за заповітом після смерті батька. Також як вбачається із обставин зазначених в позовній заяві та доданих до неї доказів, що серед них відсутнє посилання та докази на те, що позивач [PERSON] перед зверненням до суду із вказаним позовом отримав від нотаріуса постанову про відмову у видачі йому свідоцтва про право на спадщину на спадщину за заповітом після смерті батька, в тому числі і через пропуск строку для подання заяви про прийняття спадщини та при цьому звертався до суду із позовною заявою про надання йому додаткового строку для прийняття спадщини та, за наслідками розгляду такого позову, було ухвалено рішення про задоволення позовних вимог, яке набрало законної сили. Представником позивача [PERSON] адвокатом Колтоновським О.О. подано відповідь на\~відзив (а.с.57-58), в обґрунтування якої покликаючись на те, що відповідачем [PERSON] у відзиві визнано позовні вимоги. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю, покликаючись на викладені у ньому обставини та мотиви. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечив, суду пояснив, що позивач після одруження виїхав з будинку у с. Пісочна і з того часу не проживав разом з батьком, а лише час від часу приїжджав у гості. По даний час біля будинку нічого не обробляється. Саме він жив з батьком постійно у будинку, зокрема і на час його смерті, та був у ньому зареєстрований. Інколи їздив за кордон на заробітки, але завжди повертався до будинку на проживання. За життя батька було господарство свині, кури, корови. За комунальні послуги оплачував батько. Представник відповідача [PERSON] адвокат Чорненький Я.Б. позов не визнав повністю, суду пояснив, що позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки відсутні докази постійного проживання позивача разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та прийняття позивачем спадщини. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, хоч про дату, час і місце його проведення повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи за його відсутності не подавав, правом на подання відзиву не скористалася. Заяви, клопотання, подані учасниками справи. Представником позивача подано заяву про збільшення позовних вимог (а.с.64-66), клопотання про виклик свідків (а.с.73-74), заяву про приєднання письмових доказів до матеріалів справи (а.с.85). Представником відповідача [PERSON] подано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи (а.с.40, 70), клопотання про відкладення підготовчого засідання (а.с.44), заяву з процесуальних питань (а.с.71-72), заяву про витребування доказів (а.с.89, 114), заяву про виклик свідків (а.с.94), заяву про долучення заяви (а.с.113). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 07.05.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження (а.с.31-32). Ухвалою підготовчого засідання від 15.10.2024 закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті (а.с.98). Також, судом розміщено (оприлюднено) на веб-порталі Судової влади України оголошення про виклик у судове засідання по справі №443/763/24 відповідача [PERSON] (а.с.50). Позиція суду. Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню частково виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. [PERSON] народився [INFO] і його батьками є [PERSON] та [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження від 11.09.1971 серії [NUMBER] (а.с.9). Свідоцтвом про смерть, виданого повторно 14.04.2022, встановлено, що [PERSON] померла [INFO] у с. Дем`янка-Лісна Жидачівського району Львівської області (а.с.18). Згідно із заповітом від 21.01.2009, зареєстрованого у реєстрі за №1 та витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №27869550 від 23.08.2011, [PERSON] заповів все належне йому майно [PERSON] (а.с.12, 13). [PERSON] помер [INFO] у с. Дем`янка-Лісна Жидачівського району Львівської області, про що свідчить свідоцтво про смерть, видане повторно 14.04.2022 (а.с.17). Відповідно до Договору №26/12/09-01 купівлі продажу транспортного засобу від 26.12.2009 ПП «Інтеркомтех» зобов`язується передати [PERSON] у власність, а останній прийняти й оплатити на умовах даного договору трактор марки Сінтай-244 (а.с.20). Згідно з рахунками ТОВ «Львівенергозбут» та квитанціями про оплату у 16.07.2009, а також у 2015-2021 [PERSON] здійснював оплату за спожиту електроенергію за адресою: [ADDRESS] (а.с.22-27). За змістом довідки Зарічанської сільської ради №243 від 11.03.2019 житловий будинок, користувачем якого є [PERSON] , [INFO] , знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). Відповідно до записів у по господарській книзі №7 села Дем`янка-Лісна Зарічанської сільської ради Жидачівського району Львівської області станом на 30.06.1990 за адресою: [ADDRESS] рахувався житловий будинок за колгоспним двором, членами якого були: [PERSON] голова колгоспного двору, помер [INFO] ; [PERSON] син, проживає у господарстві; [PERSON] син, проживає у господарстві; [PERSON] син, вибув з господарства, що підтверджується відповідною випискою із по господарської книги від 15.04.2022 №180 (а.с.11). Як вбачається з технічного паспорта від 13.07.2023 за адресою: [ADDRESS] знаходяться житловий будинок «А-1», літня кухня «Б», сарай «В», паливна «Г», сарай «Д», сарай «Е», сарай «Є», вбиральна «Ж», навіс «З», погріб «И», ворота з хвірткою №1, хвіртка №2, огорожа №3, огорожа №4, колодязь №5 (а.с.14-16). Згідно з постановами завідувача Жидачівської ДНК від 19.06.2024 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно після смерті батька [PERSON] , оскільки житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , який є спадковим майном та власністю членів колгоспного двору, частки яких не визначені, а померлий не є його останнім членом (а.с.59). Свідок [PERSON] надала суду показання, за змістом яких Чоловік проживав разом з своїм батьком до 2008 року. У зв`язку з народженням дитини в 2001 році виписався з будинку. Однак, у подальшому, чоловік продовжив проживати разом з батьком, оскільки той був похилого віку і була велика господарка. Проживав постійно і до смерті батька, і після. Час від часу приїжджав до них, але постійно проживав саме з батьком. Вона там не хотіла проживати, а приїжджала лише літом та допомагала по господарству. Нікого іншого у будинку не проживало. Комунальні оплачував її чоловік як до, так і після смерті батька. Похороном батька займався він. [PERSON] заїхав до будинку 17.06.2023. З 2000 року він виїхав за кордон і з того часу його у хаті не було. Дверний замок мінявся лише у літній кухні. Після смерті батька вони переїхали жити у будинок в с. Дем`янка-Лісна. Чоловік тримав свиней, кролів. Коли дочка пішла до школи, вона переїхала у с. Пісочне. Речі чоловіка завжди були у будинку. Свідок [PERSON] надав суду показання, за змістом яких у 2022 році [PERSON] звернувся до нього про отримання довідки. За даними, які були наявні у сільраді, він числився зареєстрованим у будинку по [ADDRESS] , а також займався похоронами батька, у зв`язку з чим і була видана йому така довідка. Станом на 2021 рік у цьому будинку були зареєстровані двоє братів. Свідок [PERSON] надала суду показання, за змістом яких вона є сусідкою родини [PERSON] через дорогу. До 2014 року вона працювала листоношею і двічі на місяць приносила батьку сторін [PERSON] пенсію. [PERSON] розвівся із жінкою та їздив на заробітки. [PERSON] у будинку ніколи не бачила. Батько лежачим не був, допомагав їй по господарству. За [PERSON] він не згадував. Бачила час від час у будинку [PERSON] . Зі слів людей їй відомо, що похороном займався [PERSON] . Після смерті батька територія біля будинку була запущена. Також у той час приїжджав [PERSON] з дружиною. Тримали там господарку. Свідок [PERSON] надав суду показання, за змістом яких він майже кожних вихідних приїжджав до батька. Разом з батьком постійно проживав тільки [PERSON] , а [PERSON] проживав у с. Пісочна разом з сім`єю. Саме [PERSON] займався похоронами і він возив його машиною по питаннях похорону. [PERSON] приїжджав до батька. Свідок [PERSON] надав суду показання, за змістом яких він проживає по сусідству та йому відомо, що [PERSON] проживав у с. Пісочна до смерті батька, а з батьком у будинку постійно проживав [PERSON] , який і займався його похороном. [PERSON] їздив на заробітки і вертався до будинку. До батька приїжджали всі діти, але постійно там не проживали. Після смерті батька до будинку почав приїжджати [PERSON] . Зміст правовідносин. Правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з відсутністю документального підтвердження факту постійного проживання позивача разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що унеможливлює у позасудовому порядку юридичне оформлення позивачем спадщини після смерті спадкодавця. Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивача, на його думку, права власності на майно у порядку спадкування за заповітом, а також як члена колгоспного двору і неможливістю належного юридичного оформлення цього права у позасудовому порядку через його невизнання нотаріусом, який відмовив у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину. Норми права, які застосував суд. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу Української РСР (далі ЦК УРСР), Закону України «Про власність» (чинного на час виникнення спірних правовідносин) (далі Закон № 697-XII) та Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Так, відповідно до статті 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Згідно з частиною 2 статті 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. 15 квітня 1991 року набув чинності Закон № 697-XII, яким було передбачено право спільної власності громадян, гарантії захисту права власності, правомірності володіння майном. Положення статей 17, 18 Закону № 697-XII щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітні та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Згідно з приписами частини 1 статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За змістом частини 1 статті 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Згідно з приписами частини 1 та 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина 1 статті 1270 ЦК України). Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (частина 1 статті 1272 ЦК України). Нормою статті 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Також, судом враховано положення статей 1216, 1218, 1220, 1225, 1233 ЦК України, які визначають поняття спадкування, склад спадщини, відкриття спадщини, спадкування права на земельну ділянку та поняття заповіту. Узагальнені фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що житловий будинок [ADDRESS] відносився до суспільної групи господарств колгоспний двір. Станом на 30.06.1990 у цьому будинку були зареєстровані голова двору [PERSON] та його сини [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Станом на 15.04.1991 ці особи залишалися членами колгоспного двору. За життя [PERSON] зробив особисте розпорядження, склавши заповіт, яким все належне йому на день смерті майно заповів сину [PERSON] . Після його смерті [INFO] відкрилася спадщина, до складу якої входили належні йому права та обов`язки, які не припинилися внаслідок його смерті (у тому числі право власності на частку у майні колгоспного двору). Позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, однак той 19.06.2024 відмовив йому у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину, оскільки згаданий житловий будинок є власністю членів колгоспного двору, частки яких не визначені, а померлий не є його останнім членом. Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності підстав для часткового задоволення позову. Щодо відсутності підстав для встановлення факту, що має юридичне значення. Суд зазначає, що під стандартом доказування слід розуміти ступінь достовірності наданих стороною доказів, за яких суд має визнати тягар доведення знятим, а фактичну обставину доведеною. На підтвердження факту, яке має юридичне значення, а саме: факту постійного проживання спадкоємця [PERSON] разом з спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини позивач надав письмові докази, а також судом отримано показання свідка [PERSON] . Суд зауважує, що письмові докази не містять жодної інформації, яка б вказувала на постійне проживання [PERSON] разом із спадкодавцем батьком [PERSON] у с. Дем`янка-Лісна Жидачівського (на даний час Стрийського) району Львівської області на час відкриття спадщини день смерті батька [INFO] . Також, суд не надає віри показанням свідка [PERSON] щодо постійного проживання її чоловіка [PERSON] разом з батьком [PERSON] на час смерті останнього, оскільки такі не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні жодними фактичними даними та суперечать показанням свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які, у свою чергу, є логічними, послідовними та узгоджуються між собою, і, на переконання суду, відповідають дійсним обставинам справи. За наведених обставин, суд вважає, що відсутні обґрунтовані підстави для встановлення юридичного факту постійного проживання [PERSON] на час відкриття спадщини із спадкоємцем [PERSON] у [ADDRESS] , а відтак і у задоволенні позову у цій частині. Щодо відсутності підстав для визнання за позивачем права власності на спадкове майно у порядку спадкування за заповітом. З огляду на час смерті [PERSON] [INFO] спадкування відбулося за правилами, встановленими ЦК України. [PERSON] є єдиним спадкоємцем, визначеним у заповіті. Однак, матеріали справи не містять жодного доказу прийняття ним спадщини після смерті батька [PERSON] у порядку, встановленого законом. Також, факт його постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини судом не встановлено з наведених вище мотивів. З огляду на викладене, суд доходить переконання, що в силу приписів частини 1 статті 1272 ЦК України [PERSON] вважається таким, що не прийняв спадщину після смерті батька [PERSON] як спадкоємець за заповітом. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відсутні обґрунтовані підстави для визнання за [PERSON] права власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] на частину житлового будинку, разом з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані в [ADDRESS] , а відтак і у задоволенні позову у цій частині. Щодо наявності підстав для визнання за позивачем права власності на частку у майні колгоспного двору. Суд зауважує, що у позовних вимогах представник позивача просив суд визнати за [PERSON] право власності на 2/4 частки на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] , яке складається з: житлового будинку, господарських будівель та споруд згідно з технічним паспортом від 06 липня 2023, що розташовані в [ADDRESS] . У зв`язку з такою позицією сторони позивача, сторона відповідача просила повністю відмовити у задоволенні позову, оскільки вважала, що позовні вимоги за такої конструкції є неналежними для визнання за позивачем права власності на частку у спірному житловому будинку як майні колгоспного двору. Суд не погоджується з такою позицію сторони відповідача та звертає увагу на те, що у кожній справі за змістом обґрунтувань позовних вимог, наданих позивачем пояснень тощо суд має встановити, якого саме результату позивач хоче досягнути унаслідок вирішення спору. Суд розглядає справи у межах заявлених вимог (частина перша статті 13 ЦПК України), але, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом (пункт 4 частини п`ятої статті 12 ЦПК України). Виконання такого обов`язку пов`язане, зокрема, з тим, що суд має надавати позовним вимогам належну інтерпретацію, а не тлумачити їх лише буквально (постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2021 року у справі № 9901/172/20, від 01 липня 2021 року у справі № 9901/381/20, від 26 жовтня 2021 року у справі № 766/20797/18, від 01 лютого 2022 року у справі № 750/3192/14, від 22 вересня 2022 року у справі № 462/5368/16-ц, від 04 липня 2023 року у справі № 233/4365/18, від 20 червня 2023 року у справі № 633/408/18). Суд звертає увагу на те, що стороною позивача у судовому засіданні було усно уточнено зміст позовних вимог та зазначено, що він просить визнати за [PERSON] право власності на частку спірного житлового будинку у порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] та на частку спірного житлового будинку як за членом колгоспного двору. Вказане уточнення позовних вимог повністю узгоджується зі змістом обґрунтувань, наведених у позовній заяві. За наведених обставин, зважаючи на те, що [PERSON] станом на 30.06.1990 був членом колгоспного двору, до складу якого входив спірний житловий будинок, та станом на 15.04.1991 залишався його членами, виходячи з рівності часток членів колгоспного двору, а також з огляду на визнання цієї обставини стороною відповідача, суд вважає, що [PERSON] на праві власності обґрунтовано належить частина житлового будинку, разом з приналежними господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , відтак у цій частині позов слід задовольнити. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити частково. На підставі статей 120, 121, 123 Цивільного кодексу Української РСР, статей 392, 1216, 1218, 1223, 1233, 1235, 1236, 1268, 1270 Цивільного кодексу України та

Outcome: partial