Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-23 00:00:00

Заявник у справі, [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, а саме: Державного акта на право власності на землю серія ДП Тм №004729 від 21 лютого 1997 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за №273/385, земельна ділянка площею 0,57 гектарів. Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що він має на праві приватної власності землю, яка належить їй на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ДП Тм №004729 від 21 лютого 1997 року, виданого на ім`я [PERSON] , на підставі рішення Чумаківської сільської Ради народних депутатів від 24 листопада 1995 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №273/385. 17 грудня 2024 року заявник усно звернувся до Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Томаківської селищної ради для надання йому відмови у наданні адміністративної послуги щодо належного оформлення документації по земельній ділянці у зв`язку з тим, що документи не відповідають вимогам, встановленим законодавством, а саме, в Державному акті на право власності на землю від 21.02.1997 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю №273/385, зазначене його по батькові - « [PERSON] ». Проте, Центр надання адміністративних послуг виконавчого комітету Томаківської селищної ради відмовився надати йому відмову. Тому, через дану помилку заявник не має змоги належним чином оформити документи. Факт належності правовстановлюючого документу підтверджується збігом інших відомостей про особу, таких як ім`я та прізвище, що містять паспорт громадянина України та довідка про присвоєння ідентифікаційного номера. У своїй письмовій заяві заявник просить суд розглянути справу за своєї відсутності у судовому засіданні, про що підтримує заяву про встановлення факту правовстановлюючого документу повністю. Заінтересована особа: Виконавчий комітет Томаківської селищної ради, у своїй письмовій заяві, просить розглянути справу за відсутності їхнього представника у судовому засіданні, про що не має заперечень на заяву [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на зазначені обставини, суд, у відповідності до ст.247 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників без фіксації технічними засобами. Частиною 4 ст.268\~ЦПК України передбачено, що у разі неявки усіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його оголошення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає можливим задовольнити заяву про встановлення юридичного факту виходячи з наступних обставин справи. Так,\~предметом розгляду\~є доведеність\~належності правовстановлюючого\~документу,\~якими є Державний акт на право власності на землю серії ДП Тм №004729 від 21 лютого 1997 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за №273/385, земельна ділянка площею 0,57 гектарів. Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, справу про встановлення факту, що має юридичне значення, суд розглядає в порядку окремого провадження. За змістом ч. 4 ст. 294 ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження розглядаються за участю заявника і заінтересованих осіб. Слідуючи приписам п. 6) ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи щодо належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами;\~\~б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності;\~\~в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування;\~\~г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Відповідно до чинної редакції ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст.126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". У той же час на момент дати видачі державного акту на право приватної власності на землю було передбачено, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Разом з тим, Земельним Кодексом України №561-XII від 18.12.1990, тобто в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин, визначалось, що право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів (ст.23 ЗК України). З 01 січня 2013 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України», а також Закон України «Про державний земельний кадастр», яким запроваджено ведення Державного реєстру прав на нерухоме майно як єдиної держаної інформаційної системи, яка має містити відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об`єкти та суб`єктів цих прав. При цьому, Законом України «Про Державний земельний кадастр» відмінено видачу державних актів на землю. Чинним законодавством України не передбачено порядку внесення змін до державних актів на право приватної власності на землю, видачі нових державних актів на право приватної власності на землю, тобто єдиною можливістю встановити факт належності заявнику державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,57 гектарів, яка розташована на території Чумаківської сільської ради, виданого на підставі рішення Чумаківської сільської Ради народних депутатів від 24 листопада 1995 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №273/385, є встановлення даного факту у судовому порядку. Відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" з 01.01.2013 року реєстрацію прав на нерухоме майно здійснюють структурні підрозділи територіальних органів Мін`юсту та не передбачено видачі державних актів про право власності на землю, як не передбачено і можливості внесення виправлень до вже виданих державних актів. Окрім того, порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі регулювався Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженою наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04 травня 1999 року №43 та Інструкцією про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затвердженою наказом Держкомзему від 22 червня 2009 року №325, які втратили чинність. Таким чином, встановити даний факт іншим шляхом заявник не має можливості. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали документи не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України громадяни мають право звернутись до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. До матеріалів справи додано копію паспорта громадянина України, серія [NUMBER] виданого 19.09.2001 року, довідку про присвоєння ідентифікаційного номера на ім`я [PERSON] . З урахуванням наданих заявником доказів, оскільки невідповідність в написанні по батькові у правовстановлюючому документі перешкоджає реалізації заявником права розпорядитись належним йому нерухомим майном, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] та встановлення факту належності йому Державного акту на право власності на землю серії ДП Тм №004729 від 21 лютого 1997 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №273/385, земельна ділянка площею 0,57 гектарів. Суд приймає до уваги той факт, що інші відомості про особу, такі як ім`я, прізвище та по батькові особи повністю співпадають з тими, що містяться у паспорті громадянина України, та довідці про присвоєння ідентифікаційного номера.

Outcome: approved