Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-21 00:00:00

02 грудня 2024 до Ленінського районного суду м.Запоріжжя через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява представника Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області Литвинець Ю.С. до [PERSON] про стягнення суми переплаченої пенсії у розмірі 34113,99 гривень. Позов обґрунтовує тим, що [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку в управлінні та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» починаючи з 01.04.2022. Мешкає пенсіонерка за адресою: [ADDRESS] . За документами електронної пенсійної справи 11.02.2023 [PERSON] звернулася за первинним призначенням пенсії за віком, яка була призначена з дня звернення, відповідно до Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». В жовтні 2023 спеціалістами управління був здійснений перерахунок пенсії відповідно до частини першої статті 29 Закону України`Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та призначено і виплачено пенсію з 01.04.2022 (дата права на пенсію). Але не враховано що у разі, якщо звернення за призначенням пенсії з відстрочкою часу виходу відбулось у термін більший ніж 3 місяця з дня, що настає за останнім днем місяця, в якому набуто повний місяць страхового (у тому числі сумарно) для відстрочки часу виходу, пенсія призначається з дня звернення. Відповідно до частини першої статті 29 Закону №1058 особі, яка набула право на пенсію за віком відповідно до цього Закону, але після досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, виявила бажання працювати і одержувати пенсію з більш пізнього віку, пенсія за віком призначається з урахуванням страхового стажу на день звернення за призначенням пенсії з підвищенням розміру пенсії за віком, обчисленого відповідно до статті 27 цього Закону, зокрема, на 0,5% за кожний повний місяць страхового стажу, починаючи з місяця, наступного за місяцем досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк до 60 місяців. Абзацом третім пункту першого частини першої статті 45 Закону №1058 визначено, що при відстрочці часу призначення пенсії за віком пенсія з урахуванням положень статті 29 цього Закону призначається за заявою пенсіонера з дня, що настає за останнім днем місяця, в якому набуто повний місяць страхового стажу (у тому числі сумарно) для відстрочки часу виходу на пенсію, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з такого дня. З огляду на те, що на момент звернення за призначенням пенсії з більш пізнього строку (з відстрочкою) дані про сплату страхових внесків за останній місяць перед зверненням за призначенням пенсії даного виду, відсутні у зв`язку з запровадженням з 2021 року щоквартальної звітності, такі пенсії необхідно призначати з дати звернення, а розмір підвищення до пенсії визначати з урахуванням наявного страхового стажу. Після надходження даних про сплату внесків необхідно переглядати дату призначення пенсії та розмір підвищення з урахуванням ч. 1 ст. 29 та абз 3 п. 1 ч.1 ст. 45 Закону №1058. В ході проведення контрольних заходів 03.04.2023 спеціалістами управління було встановлено, що при проведенні вищезазначеного перерахунку пенсійну справу [PERSON] було приведено у відповідність, згідно чого виникла переплата за період 01.04.2022 по 28.02.2023 в сумі 34113,99 гривень. Для вирішення питання, щодо утримання виявленої переплати [PERSON] направлялось повідомлення, пропонувалось повернути переплату шляхом написання заяви, щодо її утримання, або повернення коштів на рахунок управління. На теперішній час зайво виплачені кошти до Головного управління ПФУ не надходили, пенсіонер згоду на утримання переплати не надавав. Просить стягнути з відповідача на користь позивача суму переплаченої пенсії у розмірі 34113,99 гривень та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку. У наданий судом строк відзив на позов не подав, будь-яких клопотань та заяв від відповідача до суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, оцінивши всі представлені докази в сукупності, суд дійшов до наступних висновків. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободвід 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Вказані принципи знайшли своє втілення і в нормах цивільного процесуального законодавства, а саме статей 2, 12, 13 ЦК України. Відповідно до вимог\~ ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст.ст.\~81,\~83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку в управлінні та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» починаючи з 01.04.2022. Мешкає пенсіонерка за адресою: [ADDRESS] . За документами електронної пенсійної справи 11.02.2023 [PERSON] звернулася за первинним призначенням пенсії за віком, яка була призначена з дня звернення, відповідно до Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». В жовтні 2023 спеціалістами управління був здійснений перерахунок пенсії відповідно до частини першої статті 29 Закону України`Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та призначено і виплачено пенсію з 01.04.2022 (дата права на пенсію). Але не враховано що у разі, якщо звернення за призначенням пенсії з відстрочкою часу виходу відбулось у термін більший ніж 3 місяця з дня, що настає за останнім днем місяця, в якому набуто повний місяць страхового (у тому числі сумарно) для відстрочки часу виходу, пенсія призначається з дня звернення. Відповідно до частини першої статті 29 Закону №1058 особі, яка набула право на пенсію за віком відповідно до цього Закону, але після досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, виявила бажання працювати і одержувати пенсію з більш пізнього віку, пенсія за віком призначається з урахуванням страхового стажу на день звернення за призначенням пенсії з підвищенням розміру пенсії за віком, обчисленого відповідно до статті 27 цього Закону, зокрема, на 0,5% за кожний повний місяць страхового стажу, починаючи з місяця, наступного за місяцем досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк до 60 місяців. Абзацом третім пункту першого частини першої статті 45 Закону №1058 визначено, що при відстрочці часу призначення пенсії за віком пенсія з урахуванням положень статті 29 цього Закону призначається за заявою пенсіонера з дня, що настає за останнім днем місяця, в якому набуто повний місяць страхового стажу (у тому числі сумарно) для відстрочки часу виходу на пенсію, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з такого дня. З огляду на те, що на момент звернення за призначенням пенсії з більш пізнього строку (з відстрочкою) дані про сплату страхових внесків за останній місяць перед зверненням за призначенням пенсії даного виду, відсутні у зв`язку з запровадженням з 2021 року щоквартальної звітності, такі пенсії необхідно призначати з дати звернення, а розмір підвищення до пенсії визначати з урахуванням наявного страхового стажу. Після надходження даних про сплату внесків необхідно переглядати дату призначення пенсії та розмір підвищення з урахуванням ч. 1 ст. 29 та абз 3 п. 1 ч.1 ст. 45 Закону №1058. В ході проведення контрольних заходів 03.04.2023 спеціалістами управління було встановлено, що при проведенні вищезазначеного перерахунку пенсійну справу [PERSON] було приведено у відповідність, згідно чого виникла переплата за період 01.04.2022 по 28.02.2023 в сумі 34113,99 гривень. Виходячи з вищевикладеного, встановлено, що під час перерахунку пенсії відповідачці було допущено рахункову помилку. Для вирішення питання, щодо утримання виявленої передплати відповідачу направлялись листи запрошення, пропонувалося повернути виявлену переплату шляхом написання заяви, щодо її утримання або повернення коштів на рахунок управління. На теперішній час відповідач до управління не зверталася, згоду на утримання переплати не надала, кошти не повернула. Згідно ч.1 ст.1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Але, законодавством чітко визначено способи вирішення питання пов`язаного з виникненням переплати пенсії: добровільне повернення пенсіонером надмірно виплачених сум чи стягнення, зазначених сум у судовому порядку; визнання сум переплати пенсії безнадійною заборгованістю та прийнятої рішення щодо її списання; утримання переплати пенсії згідно рішення комісії. За змістом ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. При цьому стаття 1215 ЦК України встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Так, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача (частина першастатті 1215 ЦК України). Положення ст. 1215 ЦК України мають застосовуватися з урахуванням положень ст.103 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка є спеціальною нормою. Відповідно до даної норми суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї, тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Аналогічні положення також містяться і у ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Отже, повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме, через зловживання, зокрема у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації. При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються (постанова Верховного Суду України від 02 липня 2014 року № 6-91цс14). Але в судовому засіданні було встановлено, що відповідачка не вчиняла будь-яких неправомірних дій, що привели до вказаної переплати. Натомість, як вбачається з матеріалів справи переплата пенсії відповідачу в сумі 34113,99 гривень була допущена з боку позивача, оскільки позивачем було допущено рахункову помилку. Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій областіпро стягнення надмірно виплачених сум задоволенню не підлягають. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову судовий збір покладається на позивача.

Outcome: dismissed