Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-21 00:00:00

У листопаді 2024 року позивач [PERSON] через свого представника адвоката Мусаєву Ю. В. звернулася до суду із вищезазначеним позовом до [PERSON] , в обґрунтування якого посилалася на те, що 29 червня 2002 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого вони мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка досягла повноліття. Спільне життя із відповідачем не склалося через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння. У зв`язку з зазначеним, шлюбні стосунки між позивачем та відповідачем були припинені та позивач проживає окремо від відповідача. Позивач вважає, що поновити між ними відносини неможливо та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. Ухвалою суду від 02 грудня 2024 року було прийнято позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін і відкрито провадження у справі, цією ж ухвалою сторонам було установлено строки для подання відзиву на позовну заяву та відповіді на відзив на позовну заяву (а.с. 21-22). Сторони відзиву на позовну заяву та відповіді на відзив суду не подавали, про розгляд справи були повідомлені належним чином. Відповідач [PERSON] засобами поштового зв`язку подав до суду заяву, у якій зазначив, що позовні вимоги [PERSON] визнає та не заперечує проти розірвання шлюбу, розгляд справи просив провести за його відсутності (а.с. 26). Суд, дослідивши заяви по суті справи, наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з таких обставин. Суд установив, що сторони зареєстрували шлюб 29 червня 2002 року, про що Виконкомом Мар`янівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області зроблено відповідний актовий запис № 5 та видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER] від 29 червня 2002 року (а.с. 14). Відомостей щодо наявності малолітніх та/або неповнолітніх дітей у сторін до позову не надано, судом не встановлено. За час спільного проживання через взаємовідносини сторін, що склалися, ураховуючи втрату ними почуття любові один до одного, припинення фактичних шлюбно-сімейних відносин та небажання їх поновлення, збереження сім`ї стало неможливим. Шлюбні відносини між сторонами припинені. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 статті 105 СК України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. З урахуванням указаних обставин справи, а також з урахуванням визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливо, суперечить інтересам сторін, сім`я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. Разом з тим, на підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» суд вважає за необхідне повернути позивачеві з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 605,60 грн., решта суми підлягає відшкодуванню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved