Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-26 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Дочірнього підприємства «КИЇВГАЗЕНЕРДЖИ» (далі - відповідач, ДП «КИЇВГАЗЕНЕРДЖИ»), в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в загальному розмірі 31 061,63 грн., з яких: 21 657,50 грн. - сума основного боргу, 2 833,20 грн. - інфляційні втрати, 1 091,18 грн. - 3 % річних, 5 429,75 грн. - пеня, та стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється відповідно до трипового договору про надання послуг з газопостачання, затвердженою постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року № 2500. Відповідно до п. 2 Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року № 2994 «Про затвердження кодексу газорозподільних систем», побутового споживача ідентифікують за присвоєнням ЕІС-кодом. Вказує, що ним, як власником квартири [ADDRESS] , та власником особового рахунку № [NUMBER] , була проведена оплата за спожитий газ згідно показників лічильника, проте, за особовим рахунком № [NUMBER] ЕІС - код [NUMBER], який присвоєно позивачу існує переплата у розмірі 21 657,50 грн., якими відповідач безпідставно користується. 26.07.2022 року позивач звернувся до відповідача з вимогою про повернення коштів. ДП «КИЇВГАЗЕНЕРДЖИ» на звернення позивача направило відповідь від 19.08.2022 року № 694/19-01, в якій повідомили, що наразі проводяться консультації з Міністерством енергетики України та ТОВ «ГК «Нафтогаз України» щодо впровадження можливості перенесення/зарахування сплачених побутовим споживачем коштів на рахунок нового постачальника ТОВ «ГК «Нафтогаз України». Після нескінчених звернень позивача через особистий кабінет до відповідача, 27.05.2023 року позивач повторно направив відповідачу звернення № 1463/19.3 про повернення коштів. ДП «КИЇВГАЗЕНЕРДЖИ» на звернення позивача була надана відповідь від 02.06.2023 року № 1077/19-01, з повідомленням про те, що після проведення встановлених Законом України «Про захоли, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності та ринку природного газу» процедур та надходжень грошових коштів з державного бюджету на рахунки ДП «КИЇВГАЗЕНЕРДЖИ», останнє поверне кошти у заявленій сумі. Також позивачем, відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), нараховано відповідачу 2 833,20 грн. - інфляційних нарахувань, 1 091,18 грн. - 3% річних та 5 429,75 грн. - пені. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.04.2024 року, справу було передано судді Печерського районного суду м. Києва Григоренко І.В. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 22.04.2024 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків. 11.06.2024 року позивачем подано заяву про усунення недоліків позовної заяви, яку було передано головуючому судді 20.06.2024 року. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 21.06.2024 року в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Дочірнього підприємства «КИЇВГАЗЕНЕРДЖИ» про стягнення заборгованості, та судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 12.09.2024 року. 12.09.2024 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката [PERSON]. надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог. 12.09.2024 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката [PERSON]. надійшла відповідь на відзив. 12.09.2024 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката [PERSON]. надійшла заява про розгляд справи, призначеної на 12.09.2024 року, без фіксування технічними засобами. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 12.09.2024 року заяву представника позивача - адвоката [PERSON]. про збільшення розміру позовних вимог у справі за позовом [PERSON] до Дочірнього підприємства «КИЇВГАЗЕНЕРДЖИ» про стягнення заборгованості повернуто позивачу. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 12.09.2024 року відповідь на відзив представника позивача - адвоката [PERSON]. у цивільній справі за позовом [PERSON] до Дочірнього підприємства «КИЇВГАЗЕНЕРДЖИ» про стягнення заборгованості повернуто позивачу без розгляду. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 12.09.2024 року, у зв`язку із неявкою представника відповідача, відповідно до ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 25.11.2024 року. 12.09.2024 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача Олександра Козюберди надійшов відзив на позовну заяву, який був переданий головуючому судді 13.09.2024 року, тобто після судового засідання, у якому останній зазначає, що особовий рахунок № [NUMBER] та ЕІС-код відкрито і присвоєно [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , саме [PERSON] перебував у договірних відносинах з ДП «КИЇВГАЗЕНЕРДЖИ». Проте, грошові кошти за послуги з постачання природного газу, за особовим рахунком, що відкритий на ім`я позивача, сплачував [PERSON] . Таким чином вважають, що потерпілою особою є саме [PERSON] , а не [PERSON] , а отже і вимагати кошти як безпідставно набуті відповідно до ст. 1212 ЦК України, має право саме [PERSON] . За таких обставин, представник відповідача вважає позовну заяву необґрунтованою, а позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню. 30.10.2024 року з використанням системи «Електронний суд» на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката [PERSON]. надійшла відповідь на відзив, яка була передана головуючому судді 04.11.2024 року. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 04.11.2024 року відповідь на відзив представника позивача - адвоката [PERSON]. у цивільній справі за позовом [PERSON] до Дочірнього підприємства «КИЇВГАЗЕНЕРДЖИ» про стягнення заборгованості повернуто позивачу без розгляду. 25.11.2024 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката [PERSON]. надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, згідно якої останній просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 33 336,00 грн., з яких: 21 657,50 грн. - сума основного боргу, 4 753,29 грн. - інфляційні втрати, 1 495,46 грн. - 3 % річних та 5 429,75 грн. - пеня. 25.11.2024 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката [PERSON]. надійшла відповідь на відзив, згідно якої останній зазначає, що на особовому рахунку позивача знаходяться грошові кошти, сплачені згідно виставлених відповідачем рахунків на підставі укладеного між сторонами договору, які підлягають поверненню саме власнику особового рахунку - позивачеві по справі. Також зазначив, що норми права, які мають застосовуватися до правовідносин, що склалися між позивачем та відповідачем, встановленні розділом ІІІ ЦК України - окремі види зобов`язань та постановами НКРЕКП. 25.11.2024 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката [PERSON]. надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, просить позов задовольнити повному обсязі. Протокольними ухвалами Печерського районного суду м. Києва від 25.11.2024 року приєднано до матеріалів справи заяву про збільшення розміру позовних вимог та відповідь на відзив та, у зв`язку із прийняттям заяви про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до ч. 2 ст. 233 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 27.01.2025 року. 22.11.2024 року з використанням системи «Електронний суд» на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката [PERSON]. надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, яка була передана головуючому судді 04.12.2024 року. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 04.12.2024 року заяву представника позивача - адвоката [PERSON]. про збільшення розміру позовних вимог у справі за позовом [PERSON] до Дочірнього підприємства «КИЇВГАЗЕНЕРДЖИ» про стягнення заборгованості повернуто позивачу без розгляду. 17.12.2024 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача Олександра Козюберди надійшли заперечення на відповідь на відзив та заяву про збільшення розміру позовних вимог, в яких останній зазначає, що хоч і особовий рахунок відкритий на ім`я [PERSON] , проте він не є власником сплачених коштів. Тому відсутні підстави для повернення суми коштів у розмір 21 657,50 грн., відтак позов задоволенню не підлягає. В судове засідання 27.01.2025 року з`явились представник позивача та представник відповідача. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог х викладених у позовній заяві підстав та просив позов задовольнити. Представник відповідача щодо задоволення позову заперечував з викладених у відзиві підстав та просив в позові відмовити. Вислухавши вступне слово представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне. Суд встановив, що [PERSON] є споживачем послуг з постачання природного газу за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою присвоєно особовий рахунок № [NUMBER] . Згідно копій платіжних інструкцій № 0.0.2555468104.1 від 23.05.2024 року на суму 3 500,00 грн., № 0.0.2555408472.1 від 23.05.2022 року на суму 6 090,00 грн., № 0.0.2547925551.1 від 17.05.2022 року на суму 4 450,00 грн., № 0.0.2540987303.1 від 11.05.2022 року на суму 5 002,50 грн., № 0.0.2540240642.1 від 11.05.2022 року на суму 2 610,00 грн., позивачем була здійснена переплата коштів за спожитий газ на рахунок ДП «КИЇВГАЗЕНЕРДЖИ» у розмірі 21 657,50 грн. (а. с. 8 - 12). Відповідно до листа ДП «КИЇВГАЗЕНЕРДЖИ» від 19.08.2022 року № 694/19-01 вбачається, що 26.07.2022 року позивач звертався до відповідача з питанням повернення коштів внаслідок переходу побутового споживача до постачальника ТОВ «ГК «Нафтогаз України», звернення зареєстроване 26.07.2022 року за вх. № 219/19.3, на яке надано відповідь про те, що наразі проводяться консультації з Міністерством енергетики України та ТОВ «ГК «Нафтогаз України» щодо впровадження можливості перенесення/зарахування сплачених побутовим споживачем коштів на рахунок нового постачальника ТОВ «ГК «Нафтогаз України», про що буде проінформовано (а. с. 7). З листа ДП «Київгазенерджи» від 02.06.2023 року № 1077/19-01 вбачається, що 27.05.2023 року позивач повторно звертався до відповідача з питанням повернення коштів внаслідок переходу побутового споживача до постачальника ТОВ «ГК «Нафтогаз України», звернення зареєстроване 30.05.2023 року за вх. № 1463/19.3, на яке надано відповідь про те, що з травня 2022 року ДП «КИЇВГАЗЕНЕРДЖИ» не здійснює постачання газу побутовим споживачам. Для погашення заборгованості суб`єктів ринку природного газу, до яких належить у тому числі ДП «КИЇВГАЗЕНЕРДЖИ», було прийнято Закон України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу. ДП «КИЇВГАЗЕНЕРДЖИ» є учасником процедури врегулювання заборгованості згідно із вказаним Законом, що підтверджується постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 06.09.2022 року № 1075 «Про включення ДП «КИЇВГАЗЕНЕРДЖИ» до реєстру підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу. Після проведення встановлених Законом процедур та надходжень грошових коштів з державного бюджету на рахунки ДП «КИЇВГАЗЕНЕРДЖИ», останнє поверне Вам кошти у заявленій сумі (а. с. 6). Відносини, які виникли між сторонами є правовідносинами, пов`язаними з постачанням та споживанням природного газу, та регулюються нормами Цивільного кодексу України, Кодексу газорозподільних систем, Закону України «Про ринок природного газу», Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30.09.2015 року, та іншими нормативно-правовими актами України. Відповідно до абзаців 1, 2 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно з нормативно-правовими актами. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Згідно з п. 1, 2 ч. 2 ст. 13 Закону України «Про ринок природного газу», споживач зобов`язаний, зокрема: укласти договір про постачання природного газу; забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів. Пунктом 3 Розділу І Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 року № 2496 (далі - Правил постачання природного газу) визначено, що постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до вимог цих Правил, та після включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі Оператора ГТС у відповідному розрахунковому періоді в порядку, визначеному Кодексом газотранспортної системи. Постачальник не має права реєструвати споживача у власному Реєстрі споживачів постачальника у розрахунковому періоді, не погодженому зі споживачем. Крім цього, відповідно до п. 1 Розділу ІІІ Правил постачання природного газу, підставами для постачання природного газу побутовому споживачу є: наявність у побутового споживача договору розподілу природного газу, укладеного з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого підключений об`єкт споживача, та присвоєння споживачу Оператором ГРМ персонального EIC-коду як суб`єкту ринку природного газу; наявність у побутового споживача укладеного з постачальником договору постачання природного газу побутовим споживачам та дотримання його умов; включення споживача до Реєстру споживачів постачальника у відповідному розрахунковому періоді. Постановою НКРЕКП № 2500 від 30.09.2015 року «Про затвердження Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам» передбачено, що договір між постачальником природного газу та споживачем є публічним договором приєднання, відповідно до статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України. Акцептуванням Типового договору є повернення Споживачем Постачальнику підписаної заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам. Сплата/часткова сплата Споживачем вартості спожитого природного газу та об`єм фактичного споживання природного газу визначається за даними Оператора ГРМ та вноситься до особового рахунку Споживача. Пунктом 5 розділу І Правил постачання природного газу визначено, що постачальник природного газу суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із постачання природного газу; постачання природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і полягає в реалізації природного газу безпосередньо споживачам на підставі укладених з ними договорів. Відповідно до визначень, наведених у п. 4 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем, Оператор ГРМ - суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління. Оплата побутовим споживачем за надані послуги з газопостачання може провадитися: за квитанціями абонентської книжки постачальника; за платіжними документами, які виписуються постачальником (п. 22 розділу ІІІ Правил постачання природного газу). Згідно з п. 24 абзацу 4 розділу ІІІ Правил постачання природного газу, у разі переплати сума переплати зараховується в рахунок оплати на наступний розрахунковий період або повертається на поточний рахунок споживача на його письмову вимогу протягом п`яти робочих днів після отримання такої вимоги. Відповідно до п. 23 розділу ІІ Правил постачання природного газу, спірні питання між споживачем і постачальником щодо постачання природного газу, оплати послуг постачальника, відшкодування збитків тощо мають вирішуватися шляхом переговорів, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Згідно із п. 9 розділу VII Правил постачання природного газу, спори між споживачем і постачальником вирішуються шляхом досудового врегулювання спорів у прозорий, справедливий і швидкий спосіб. Постачальник зобов`язаний розглянути всі скарги, отримані від споживачів, і протягом одного місяця повідомити про результати їх розгляду. Статтею 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» визначено, що діяльність з транспортування, розподілу та постачання природного газу підлягає ліцензуванню. З відзиву на позовну заяву встановлено, що ДП «КИЇВГАЗЕНЕРДЖИ» за період часу з 01.07.2015 року по 30.04.2022 року здійснювало діяльність з постачання природного газу на підставі ліцензії АЕ № 299069 від 26.06.2015 року, виданої постановою Національної комісії, відповідно до постанови НКРЕКП № 674 від 18.05.2017 року (а. с. 63). Наказом Міністерства енергетики України від 08.06.2022 року № 198 «Про постачання природного газу побутовим споживачам», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.06.2022 року за № 637/37973, зобов`язано ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» здійснювати з 01.05.2022 року постачання природного газу побутовим споживачам на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам на базової річної пропозиції. Відтак відповідач ДП «КИЇВГАЗЕНЕРДЖИ» з 01.05.2022 року здійснює лише обчислення, тобто математичні розрахунки з наданими числовими значеннями об`єму спожитого газу, а тому сплачені кошти на рахунок відповідача за об`єм, який фактично не поставлений, є такими, що отримані безпідставно, так як відповідні послуги відповідачем фактично надані не були природній газ вказаним постачальником не постачався. Відповідно до ч.1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно висновків Верховного Суду у постанові від 06.02.2020 року у справі № 910/13271/18 зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 року у справі № 910/3395/19, від 23.04.2019 року у справі № 918/47/18, від 01.04.2019 року у справі № 904/2444/18. А якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору. Така правова позиція викладена у постанові ВС від 22.03.2023 року у справі № 592/12956/21. Отже, ДП «КИЇВГАЗЕНЕРДЖИ» з 01.05.2022 року згідно Наказу Міністерства енергетики України від 08.06.2022 року № 198 «Про постачання природного газу побутовим споживачам» припинило надавати позивачу послуги з постачання природного газу за його особовим рахунком № [NUMBER] . Однак за цим рахунком мала місце оплата послуг на суму 21 657,50 грн., які фактично надано не було, більш того, відповідач фактично припинив бути виконавцем послуг за договором з постачання природного газу. Відтак правова підстава для оплати позивачем наданих послуг саме відповідачу відсутня, отже відповідні кошти переплати мають бути повернуті власнику. 08.11.2023 року [PERSON] направив на адресу відповідача претензію про стягнення заборгованості, яка залишалася без реагування (а. с. 28 - 29). Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Як визначено у ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. ДП «КИЇВГАЗЕНЕРДЖИ» не надано будь-яких належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження повернення коштів, які були сплачені позивачем. Суд не погоджується з доводами представника відповідача, що фактичним платником коштів за послуги з постачання природного газу, що безпідставно були сплачені відповідачу, є особа, відмінна від позивача, оскільки ці кошти внесено саме по рахунку позивача, який і має право ними розпоряджатися, а правовідносини між позивачем, як власником особового рахунку, та особою, яка фактично здійснювала оплату послуг по рахунку, не впливають на факт наявності безпідставної переплати коштів на користь відповідача по рахунку позивача. При цьому, суд вважає, що підстави, у звязку із якими інша особа оплачувала комунальні послуги за рахунком позивача, на яких наголошує представник відповідача, не стосуються наявності саме у особи, на чиє ім`я відкрито відповідний особовий рахунок, права очікувати використання спірних коштів на оплату відповідних комунальних послуг за цим рахунком. За таких обставин, позовні вимоги [PERSON] до Дочірнього підприємства «КИЇВГАЗЕНЕРДЖИ» про стягнення коштів у розмірі 21 657,50 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог позивача про стягнення інфляційних втрат, 3% річних та пені, суд зазначає наступне. Як визначено у ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, з аналізу ст. ст. 549, 625 ЦК України слідує, що у кредитора виникає обов`язок сплати пені як і сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми за порушення саме грошового зобов`язання, а правовідносини, що склалися між позивачем та відповідачем не є зобов`язальними, відтак, на них не поширюється дія норм ст. ст. 549, 625 ЦК України. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в частині стягнення інфляційних втрат, 3% річних та пені. Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір у загальному розмірі 1 211,20 грн., що підтверджується копією квитанції № 9729-4295-8876-3836 від 04.04.2024 року. Інших доказів на підтвердження понесення судових витрат сторонами не надано. З урахуванням того, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, то з відповідача на користь позивача підлягає відшкодуванню судовий збір у розмірі 845,86 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: partial