Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-26 00:00:00

Позивач 23.08.2024 року звернулось до Ленінського районного суду міста Дніпропетровська з вищезазначеним позовом, у якому просило стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту та судові витрати.. Позов мотивований\~тим,\~що \~ 28.07.2023 р. між ТОВ ЛІНЕУРА УКРАЇНА та [PERSON] укладено договір № 3856489 про надання коштів на умовах споживчого кредиту у формі електронного документу з використанням електронного підпису, в сумі 24500 грн. Кредитні кошти були перераховані відповідачу 28.07.2023 року на платіжку картку [NUMBER] емітовану АТ КБ « Приватбанк. 24.04.2024 року ТОВ ЛІНЕУРА УКРАЇНА та ТОВ ФК УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС уклали договір факторингу № 24/04/2024 року , відповідно до умов якого право вимоги за Договором № 3856489 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 28.07.2023 року перейшло до ТОВ ФК» УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» . Станом на 24.04.2024 року, заборгованість позичальника за Договором становить 157290.00 грн., з яких: 24500 грн. заборгованість по кредиту; 132790.00 грн. заборгованість за зарахованими процентами відповідно до п.1.4 Кредитного Договору за ставкою 2% за кожен день користування кредитом (730% річних) за період з 28.07.2023 року по 24.04.2024 року. Позивачем на адресу позичальника направлено вимогу про погашення заборгованості. Але, вимоги Банку не виконані, заборгованість не сплачено. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.08.2024 року відкрито провадження у вказаній справі в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.08.2024 року клопотання представника позивача про витребування доказів по справі задоволено. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, письмово просив розглядати справу без його участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Письмових заяв від нього не надходило. На підставі ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін в порядку заочного розгляду справи на підставі зібраних у справі доказів, згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 282 ЦПК України. Судом встановлено судом, що 228.07.2023 року між ТОВ ЛІНЕУРА УКРАЇНА та [PERSON] укладено договір № 3856489 про надання коштів на умовах споживчого кредиту у формі електронного документу з використанням електронного підпису, в сумі 24500 грн., строком 360 днів. (а.с.9-23). Кредитні кошти були перераховані [PERSON] 28.07.2023 року на платіжку картку [NUMBER] емітовану АТ КБ « Приватбанк.(а.с. 73-78). 24.04.2024 року ТОВ ЛІНЕУРА УКРАЇНА та ТОВ ФК УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС уклали договір факторингу № 24/04/2024 року , відповідно до умов якого право вимоги за Договором № 3856489 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 28.07.2023 року перейшло до ТОВ ФК» УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» (а.с. 42-50). Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Ст. 526 ЦК України передбачено зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Згідно з ч.12ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору,укладеного у письмовій Формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Відповідно до ч.6 ст. Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно з п.2 ч.1 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ч.1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. За ч.2 ст. 22 ЦК України, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Враховуючи те, що [PERSON] не виконувала належним чином умови договору, тому слід стягнути з неї на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 3856489 від 28.07.2023 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту в сумі 157290.00 грн., яка складається з: 24500 грн. заборгованості за кредитом; 132790.00 грн. заборгованість за зарахованими процентами відповідно до п.1.4 Кредитного Договору за ставкою 2% за кожен день користування кредитом (730% річних) за період з 28.07.2023 року по 24.04.2024 року. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі . На підставі ст.ст.137, 141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь ТОВ ФК УКРГЛОБА-ФІНАНС 5000 грн. витрат за надання правничої допомоги, 2422,40 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved