Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-16 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін Позивач, в інтересах якого діє адвокат Конопіхін Антон Володимирович, звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) але не менші 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягнення з дня подачі позову до суду і до повноліття дітей. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що з 2011 року позивач з відповідачем проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Від вказаних відносин мають двох малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням виконавчого комітету Великодобронської сільської ради Ужгородського району №81 від 26.09.2024, визначено місце проживання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] разом з батьком [PERSON] . На разі, проживають за адресою: [ADDRESS] . Мати - [PERSON] , з 2016 року разом з позивачем та дітьми не проживає, участі у вихованні та утриманні дітей не приймає. Вказане підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/ фактичного місця проживання особи від 05.11.2024, складений за участю старости с.Демечі О. Пишко. З огляду на викладене просить стягнути з [PERSON] , [INFO] аліменти на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] урозмірі 1/3 частини заробітку (доходу) але не менше 50% прожитковогомінімуму для кожної дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягнення з дня подачі позову до суду і до повноліття дітей. Відповідач через канцелярію суду подала заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги не визнає оскільки позивач вкрав її дітей та погрожує аліментами. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Позовна заява надійшла до Лисянського районного суду Черкаської області 11.12.2024. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями, зазначена справа передана у провадження судді Чорненької О.І. Ухвалою Лисянського районного суду Черкаської області від 16.12.2024 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та справа призначена до розгляду на 11 годину 27 грудня 2024 року та в зв`язку з неявкою сторін судовий розгляд відкладено на 11 годину 17 січня 2025 року. На судове засідання, призначене на 11 годину 17 січня 2025 року сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, не прибули. Проте, 17.01.2025 року від позивача та відповідача через канцелярію суду надійшли заяви про розгляд справи без їх участі. За таких обставин суд розглядає справу у відсутності сторін за наявними письмовими матеріалами. На підставі частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин З матеріалів справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивач з відповідачем проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Від вказаних відносин мають двох малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 18.08.2023) та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 17.03.2022). Рішенням виконавчого комітету Великодобронської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області №81 від 26.09.2024, визначено місце проживання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] разом з батьком [PERSON] . [INFO] . У судовому засіданні з позовної заяви встановлено, що малолітні діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ,проживають з позивачем без реєстрації за адресою: [ADDRESS] (зареєстрований за адресою [ADDRESS] ), що підтверджується довідкою про склад сім`ї від 05.11.2024 року №384, виданою старостою с.Демечі Великодобронської сільської ради. Відповідно до довідки акту огляду МСЕК № 432058 від 03.04.2024 позивачу встановлено ІІ групу інвалідності, захвоювання пов`язане з захистом Батьківщини. Мати - [PERSON] , разом з позивачем та дітьми не проживає, та участі у вихованні та утриманні дітей не приймає. Відповідно до довідки виконачого комітету Бужанської сільської ради від 13.12.2024 №1-63 відповідач проживає за адресою: [ADDRESS] . Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Згідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 141 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Крім того, частиною 2 статті 157 Сімейного кодексу України передбачено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Така ж норма закріплена і статтею 180 Сімейного кодексу України, відповідно до якої батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дітей і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частиною 3 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до частини 1 статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Пунктом 1 частини 1 статті 430 ЦПК України передбачено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до частини 2 статті 430 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення, може допустити негайне його виконання у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті. Висновки суду Між сторонами склалися правовідносини з обов`язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, і врегульовані нормами Сімейного кодексу України. Згідно до частини другої статті 89 Цивільного процесуального кодексу України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 81 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Водночас, доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. Дитині має бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Такий рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Батько, мати, мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання дитини до досягнення нею повноліття. Оскільки законодавець передбачив обов`язок батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття, з урахуванням стану здоров`я та майнового становища сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дітей, підлягають задоволенню у межах визначеного чинним законодавством розміру. Безспірних доказів, які б свідчили про те, що відповідач неспроможний надавати таку допомогу, суду не надано. За вказаних обставин, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача про стягнення із відповідача на його користь аліментів на утримання двох малолітніх синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дати подання позову, тобто з 11 грудня 2024 року, і до досягнення дітьми повноліття. Визначений судом розмір аліментів буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Щодо судових витрат Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору на користь держави. Відповідно до вимог статті 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою судовий збір сплачується у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Таким чином мінімальна сума судового збору, яка підлягає сплаті становить 1211,20 гривні (3028 грн. х 0,4 = 1211,20 ). На підставі викладеного, судовий збір підлягає стягненню з відповідача у розмірі 1211,20 грн. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved