Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-20 00:00:00

28\~серпня 2024\~року представник\~КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради Дубравська О. І. звернулася до Корольовського районного суду міста Житомира з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги централізованого опалення та постачання теплової енергії. Позов обґрунтовано тим, що КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради надає послуги з централізованого опалення відповідно до умов, визначених Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання» та «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 і «Правилами надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] є споживачем послуг централізованого опалення та постачання теплової енергії, що надаються КП «Житомиртеплокомуненерго»\~до квартири\~за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12 липня 2024 року відповідачі є співвласниками вищевказаної квартири, кожному з відповідачів належить по частини квартири. Свого обов`язку по оплаті житлово-комунальних послуг відповідачі належним чином не виконували, а тому за період з 01 липня 2022 року по 01 серпня 2024 рік у них утворилась заборгованість в розмірі 15\~412,74 гривень, що підтверджується відповідним розрахунком. На підставі\~наведеного представник\~позивача просить\~стягнути з\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] \~на користь\~на користь\~КП «Житомиртеплокомуненерго»\~Житомирської міської\~ради по\~7\~706,37\~гривень з\~кожного заборгованості за послуги централізованого опалення, постачання теплової енергії, а також по витрати по сплаті судового збору. Ухвалою судді від 12 вересня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. 09 жовтня 2024 року від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву. Заперечуючи вимоги позову, відповідач [PERSON] зазначає, що він не зареєстрований та не проживає за адресою: [ADDRESS] . Договір з КП «Житомиркомунтеплоенерго» про надання послуг з централізованого опалення у вказану квартиру укладений з [PERSON] . А тому, споживачем послуг, які надаються позивачем, є саме [PERSON] , яка зобов`язана сплачувати вартість таких послуг. Відповідач [PERSON] вказує на відсутність правових підстав для стягнення з нього заборгованості за надані послуги централізованого опалення та постачання теплової енергії, які надаються КП «Житомиртеплокомуненерго» до квартири за адресою:\~ [ADDRESS] . На підставі наведеного, відповідач [PERSON] просить відмовити в задоволенні позову в частині вимог, заявлених до нього. 10 жовтня 2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача [PERSON] . На обґрунтування своєї позиції відповідач [PERSON] зазначає, що вона позов не визнає, оскільки послугами централізованого опалення та постачання теплової енергії не користується. При цьому, КП «Житомиртеплокомуненерго» всупереч вимогам цивільно-процесуального закону не надало доказів на підтвердження своїх вимог. Оскільки позивач не надав доказів на підтвердження позовних вимог, то відповідачу нема чого спростовувати, а тому предмет розгляду та предмет доказування для неї у цій справі відсутні. Зокрема, на думку відповідача [PERSON] , позивач не підтвердив доказами те, що в квартиру за адресою: [ADDRESS] дійсно надаються послуги централізованого опалення та постачання теплової енергії. Також відповідач звертає увагу, що в Законі України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» в\~переліку комунальних\~послуг (ст.\~5\~цього Закону)\~відсутня така\~послуга як\~послуга централізованого\~опалення. Закон України «Про житлово-комунальні послуги» встановлює, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. [PERSON] зазначає, що вона не укладала з КП «Житомиртеплокомуненерго» жодних договорів. Відкритий позивачем з власної ініціативи особовий рахунок не може свідчити про виникнення між нею та позивачем договірних відносин. Також відповідач [PERSON] вказує на невідповідність вимогам чинного законодавства розміру нарахувань наданих позивачем послуг. КП «Житомиртеплокомуненерго» має надавати послуги відповідно до умов договору по затверджених тарифах, але в позовній заяві не зазначено тарифів, порядок здійснення нарахувань плати за надані послуги. На підставі наведеного [PERSON] просить в задоволенні позову відмовити. 14 жовтня 2024 року від представника\~позивача [PERSON] \~до суду\~надійшла відповідь\~на відзив\~відповідача [PERSON] .\~На спростування\~аргументів відзиву\~представник позивача\~зазначає,\~що [PERSON] \~є співвласником\~квартири за адресою: [ADDRESS] , а тому відповідно до вимог ст. 322 Цивільного кодексу України зобов`язаний утримувати своє майно. 23 жовтня 2024 року від представника позивача [PERSON] до суду надійшла відповідь на відзив відповідача [PERSON] . Представник позивача вказує, що [PERSON] , будучи співвласником квартири за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~є споживачем\~комунальних послуг,\~які надаються\~КП «Житомиртеплокомуненерго»\~у вказану\~квартиру.\~Договір про\~надання послуг\~з постачання\~теплової енергії\~було опубліковано\~на офіційному\~веб-сайті\~КП «Житомиртеплокомуненерго»\~Житомирської міської\~ради www.tke.org.ua\~01\~жовтня 2021\~року,\~а тому\~він вважається\~укладеним. Між КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради як надавачем послуг з однієї сторони та [PERSON] , як споживачем наданих послуг з іншої сторони тривають фактичні договірні відносини з приводу надання послуг з постачання теплової енергії на підставі відкритого особового рахунку, норм чинного законодавства. Нарахування за послуги постачання теплової енергії проводилося у відповідності до ст. 12, ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року № 830, а також відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 р. № 315. 29 жовтня 2024 року відповідач [PERSON] подала до суду доповнення до свого відзиву та зазначає, що вона не зареєстрована та не проживає за адресою: [ADDRESS] . Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилась, заявою від 21 січня 2025 року просить розгляд справи здійснювати без її участі. Також представник позивача зазначає, що вона вимоги позову підтримує з підстав, які наведені в позовній заяві, просить позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджено її особистою розпискою. 20 січня 2025 року до суду від [PERSON] надійшла заява про відкладення судового засідання в зв`язку з її тимчасовою непрацездатністю. Вирішуючи таке клопотання, суд зазначає, що відповідач [PERSON] не надала доказів своєї тимчасової непрацездатності. Наведене свідчить, що [PERSON] не з`явилась в судове засідання без поважних причин. Також суд ураховує, що відповідач подала суду відзив на позовну заяву, брала участь в інших судових засіданнях, де висловила свою позицію. Таким чином, суд не вбачає підстав для відкладення судового засідання. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. Відповідачу [PERSON] копія ухвали про відкриття провадження, копія позовної заяви з додатками, а також судові повістки були надіслані рекомендованим листом на адресу зареєстрованого місця проживання, що відповідає вимогам п. 2 ч. 7 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України. Однак, відповідні поштові відправлення повернулись на адресу суду неврученими відповідачу з відміткою пошти про причину повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». А тому, відповідно до змісту п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України відповідач [PERSON] вважається таким, що отримав судову повістку. Також слід зазначити, що [PERSON] достовірно відомо про розгляд цієї справи судом, оскільки він скористався правом на відзив. Враховуючи, що судом вжито належних заходів для повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, а також, беручи до уваги строки розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України). У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 12 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд установив, що КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради надає послуги з централізованого опалення у м. Житомирі, в тому числі до помешкання за адресою: [ADDRESS] . Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 27 липня 2024 року підтверджено, що квартира за адресою: [ADDRESS] належить відповідачам на праві спільної часткової власності, а саме: [PERSON] та [PERSON] належить по 1/2 частки вказаної квартири. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке. Перелік житлово-комунальних послуг визначений ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами (п. 2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов`язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів (п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»), а обов`язком - оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Обов`язком виконавця, зокрема, є забезпечення своєчасності надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів (п. 1 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Частинами другою, третьою та п`ятою статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Постачання теплової енергії для потреб централізованого опалення здійснюється в опалювальний період. Ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Згідно зі статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію (ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання»). Згідно з ч.ч.1, 4 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує. Відповідно до ст. 359 Цивільного кодексу України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Статтею 322 Цивільного кодексу України «Тягар утримання майна» встановлено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (частини четверта статті 544 ЦК України). Тлумачення наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Якщо хтось зі співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети. Аналогічний правовий висновок висловлено Верховним Судом у постановах від 13 березня 2019 року у справі №521/3743/17-ц, від 19 серпня 2020 року у справі №703/2200/15-ц, від 15 квітня 2021 року у справі №638/5001/17. Як вбачається з представленого позивачем розрахунку заборгованості відповідачі в період з 01 липня 2022 року по 01 серпня 2024 року не здійснювали оплату вартості наданих послуг по теплопостачанню. Розмір заборгованості відповідачів за вказаний період становить 15 412, 74 гривень. На вимогу суду представником позивача надано помісячний детальний розрахунок заборгованості, в якому відображено формулу здійснення нарахувань відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, яка затверджена Наказом Мінрегіону України № 315 від 22 листопада 2018 року. Вказаний розрахунок заборгованості відповідачі належними доказами не спростували та не вказали аргументів, які б могли поставити під об`єктивний сумнів правильність проведених нарахувань. Суд ураховує, що відповідачі в рівних частках є співвласниками квартири за адресою: [ADDRESS] , в яку КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради надає послуги постачання теплової енергії. Суд відхиляє відповідні аргументи відповідачів та зазначає, що факт реєстрації за іншою адресою та факт непроживання в квартирі, власниками якої вони є, не звільняє їх від обов`язку нести витрати на утримання нерухомого майна, в тому числі витрати з оплати житло-комунальних послуг. Такі висновки суду узгоджуються з правовою позицією Вергоховного Суду, висловленою в постанові від 02 квітня 2020 року (справа № 757/29813/17-ц). Таким чином, обов`язок сплачувати вартість наданих комунальних послуг покладається на власника житла незалежно від його фактичного місця проживання. Таким чином, кожен з відповідачів відповідно до своєї частки (1/2) у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь в утриманні належної частки квартири, в тому числі сплачувати вартість наданих комунальних послуг. Підсумовуючи, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення, з відповідачів слід стягнути на користь позивача встановлену суму заборгованості за надані комунальні послуги централізованого опалення та постачання теплової енергії. Розподіл судових витрат. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача;3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2 ст. 141 ЦПК України). Таким чином,\~враховуючи положення\~ст.\~141\~ЦПК України,\~з [PERSON] \~та [PERSON] \~слід стягнути\~на користь\~позивача по\~1\~514\~гривень судового\~збору з\~кожного. На підставі ст.ст.64, 67, 68 ЖК УРСР, ст.ст.11, 509, 526, 625 ЦК України, ст.ст. 7, 8, 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,

Outcome: approved