Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-27 00:00:00

10 вересня 2024 року адвокат Ткач І.І. звернулася до суду із позовною заявою в інтересах [PERSON] про позбавлення батьківських прав [PERSON] мотивуючи вимоги тим, що 04.08.2007 між позивачкою та відповідачем укладено шлюб, від якого мають двох доньок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Через погіршення, сімейних стосунків з початку 2013 року сторони стали проживати окремо та рішенням Чечельницького районного суду Вінницької області від 23.05.2014 шлюб між ними розірвано, діти залишилися проживати разом із позивачкою. 19 квітня 2013 року рішенням Чечельницького районного суду з відповідача стягнуто аліменти в сумі 350 гривень на кожну дитину, але протягом останніх п`яти років відповідач аліменти не сплачує. Добровільно відповідач будь яких коштів на утримання доньок не надає та не приймає участі у забезпеченні належних матеріально-побутових умов, не проявляє заінтересованості в їх подальшій долі, не цікавиться успіхами в школі, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток, їх навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, взагалі не спілкується з дітьми. У зв`язку з тим, що відповідач, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, позивачка змушена звернутися з позовом до суду про позбавлення його батьківських. Ухвалою суду від 18 вересня 2024 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 09 січня 2025 року у справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник адвокат Ткач І.І. позовні вимоги щодо позбавлення батьківських прав підтримали та пояснили, що відповідач ніяким чином не піклується про дітей, не проявляє заінтересованості в їх подальшій долі, не цікавиться успіхами та їх станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток, навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на їх фізичний розвиток, не спілкується з дітьми, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не створює умов для отримання ними освіти, тому створились умови, які шкодять інтересам дітей. Відповідач [PERSON] у судове засідання призначене на 14 жовтня 2024 року не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення повістки за зареєстровани місцем проживання, конверт з рекомендованим повідомленням повернувся без вручення адресату з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". Будь яких заяв та клопотань, в тому числі відзиву на позовну заяву від відповідача на адресу суду не надходило. Крім того на 29.10.2024 та 21.11.2024 повістки направлялися за фактичним місцем проживання відповідача, а саме [ADDRESS] ), про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень № 06 002 973 76133, № 06 102 028 941 38 та № 06 102 104 944 32, що знаходяться при справі. (а.с. 77, 97, 125). Також відповідач повідомлявся шляхом направлення SMS повідомлення, що підтверджується довідкою про доставку. (а.с. 112). За таких підстав відповідач вважається належно повідомленим про дату, час і місце судового засідання. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Пунктом 1 ч.3 вказаної статті передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи (його представника) у разі їх неявки в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого порядку вирішення справи. Представник служби у справах дітей Ольгопільської сільської ради Гайсинського району Вінницької області Істратова Н.Д. у судовому засіданні позовні вимоги про позбавлення [PERSON] батьківських прав підтримала в повному обсязі пояснивши, що дійсно відповідач не приймає участі у вихованні дітей, його повідомляли про засідання комісії щодо доцільності позбавлення його батьківських прав, але він на засідання не з`явився. На підставі зібраних документів 08.01.2025 рішенням виконавчого комітету Ольгопільської сільської ради було затверджено висновок № 9 про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його доньок [PERSON] та [PERSON] . У судовому засіданні неповнолітні [PERSON] та [PERSON] , стосовно яких вирішується питання про позбавлення їх батька батьківських прав, не заперечували проти задоволення позову, оскільки вони проживають із мамою, батько їх вихованням не займається та із ним не спілкується. Суд, вислухавши позивача та його представника, представника третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача [PERSON] , дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванню обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Відповідно до п. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтями 13, 81 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 27 листопада 2007 року виконкомом Демівської сільської ради Чечельницького району Вінницької області, про що 27 листопада 2007 року зроблено відповідний актовий запис № 14 та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 12 лютого 2013 року виконавчим комітетом Демівської сільської ради Чечельницького району Вінницької області, про що 12 лютого 2013 року зроблено відповідний актовий запис № 01. (а.с. 7-8) Згідно рішення Чечельницького районного суду Вінницької області від 23 травня 2014 року справа № 151/470/14-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу відповідачка залишила прізвище [PERSON] . (а.с. 9) Як вбачається із свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] виданого 11 грудня 2015 року виконавчим комітетом Дмівської сільської Чечельницького району Вінницької області, сторони зареєстрували шлюб 11 грудня 2015 року, про що складено відповідний актовий запис № 5. При реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище " [PERSON] " на " [PERSON] ". (а.с. 10) Відповідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав, наданого Ольгопільською сільською радою Гайсинського району Вінницької області № 9 від 08 січня 2025 року [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно своїх неповнолітніх доньок, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, не забезпечує необхідного харчування та медичного догляду, не бачиться із дітьми, не здійснює підготовку до дорослого життя, тому Ольгопільська сільська рада, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . (а.с. 114-116) Згідно акту обстеження умов проживання від 01 липня 2024 року встановлено, що [PERSON] та [PERSON] мають особистий простір, забезпечені всім необхідним для комфортного проживання та навчання і знаходиться на повному утриманні матері. (а.с. 11) Як вбачається із довідки № 808 виданої 01.06.2024 Ольгопільською сільською радою Гайсинського району Вінницької області [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає в [ADDRESS] без реєстрації за місцем проживання. Зареєстрована в с. Демівка, Гайсинського району Вінницької області, склад сім`ї слідуючий : [PERSON] , [INFO] - чоловік; [PERSON] , [INFO] - донька; [PERSON] , [INFO] - донька та [PERSON] , [INFO] - донька. За час проживання на території села зарекомендувала себе з позитивної сторони, користується повагою у жителів села. (а.с. 17) Відповідно до характеристики виданої Ольгопільською ЗЗСО Гайсинського району Вінницької області [PERSON] , 2007 року народження за роки навчання зарекомендувала себе як дисциплінована учениця, володіє навчальним матеріалом на достатньому рівні навчальних досягнень, але навчалася не в повну міру своїх сил і можливостей. Гарно запам`ятовує навчальний матеріал. Учениця має добрий загальний розвиток. На уроках уважна, але не завжди активна, старанно виконувала домашні завдання. Мати приділяла належну увагу вихованню дочки. Цікавилися її навчанням та поведінкою, відвідували класні та загальношкільні батьківські збори. Батько, [PERSON] , у навчанні та вихованні дочки участі не брав. (а.с. 13) Згідно характеристики виданої Ольгопільським ліцеєм Гайсинського району Вінницької області, [PERSON] , 2013 року народження, учениця 5-а класу за час навчання зарекомендувала себе як старанна учениця. Має хороші здібності по засвоєнню навчального матеріалу. Пам`ять розвинена, увага стійка, до уроків готується систематично, проявляє інтерес до навчання. Має схильність до предметів гуманітарного циклу. Навички читання розвинені на достатньому рівні. Бере активну участь у шкільному житті та житті класу: шкільні конкурси, свята, змагання, виставки. Мати співпрацює з учителем, радиться, реалізовує поради у відносинах з дитиною. Систематично відвідує батьківські збори. Відповідально ставиться до виховання дитини в сім`ї. Батько, [PERSON] участі у вихованні і навчанні дитини не бере. (а.с. 14) Як вбачається із медичної характеристики [PERSON] , [INFO] , хворіє з 2016 року та знаходиться на "Д" обліку, постійно лікується в КНП "Ольгопільського" ЦПМСД та в дитячій спеціалізованій лікарні "Охмадит". Батько [PERSON] у лікуванні та догляді участі не бере. (а.с. 15) Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів №104862/8 від 24.09.2024 по виконавчому провадженні № [NUMBER] [PERSON] має заборгованість в розмірі 253 694 (двісті п`ятдесят три тисячі шістсот дев`яносто чотири) гривні 54 копійки. (а.с. 84-85) Статтею 150 СК України встановлено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, в тому числі зобов`язання піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною освіти. Відповідно до ч. 4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", факт ухилення батька (матері) від виховання та утримання дітей може бути підтверджений письмовими доказами (актами, листами тощо), а також показаннями свідків. Окремого рішення суду на підтвердження цього факту не потрібно. У пунктах 15, 16 постанови судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Відповідно до частини 1, 2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК). В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України" встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, і судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Стаття 165 СК України визначає, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Виходячи з вищенаведеного достовірно з`ясовано, що в порушення вимог статей 150, 180 СК України, [PERSON] усунувся від виконання конституційного обов`язку, передбаченого ст. 51 Конституції України щодо належного виховання своїх неповнолітніх доньок [PERSON] та [PERSON] . Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчанням, підготовкою до самостійного життя.

Outcome: approved