Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-28 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача У грудні 2024 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати за ним право на земельну частку (пай) розміром 2,94 га в умовних кадастрових гектарах по КСП «Агрофірма «Лосинівська» Лосинівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області, що належала спадкодавцю на підставі сертифіката серії ЧН №0153220, в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] матері - [PERSON] . Свої вимоги мотивував тим, що після смерті матері [PERSON] спадщину він прийняв, фактично вступивши в управління спадковим майном. До складу спадщини, зокрема входить право на земельну частку (пай) розміром 2,94 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж в натурі (на місцевості) по КСП «Агрофірма «Лосинівська» Лосинівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області, що належало померлій на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН №0153220, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №219. Вказує на те, що вищевказаний сертифікат втрачено та на звернення до державного нотаріуса Другої чернігівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) йому було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно, що стало підставою для звернення до суду з позовом. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді від 03.01.2025 відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та у справі призначено підготовче судове засідання. У підготовче судове засідання учасники справи не з`явилися. Позивач [PERSON] у позовній заяві просив розгляд справи проводити за його відсутності. Представник відповідача - Лосинівської селищної ради надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав. Відповідно до ч. 4 ст. 200 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в підготовчому судовому засіданні в порядку, встановленому ст. 206 ЦПК України, згідно якої у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено, що [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Лосинівською Радою Ніжинського району Чернігівської області від 18.07.1988. Із інформації Головного управління Держгеокадастру у Чернігівсьській області вбачається, що [PERSON] отримувала сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН №0153220 по КСП «Агрофірма «Лосинівська» Лосинівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області, про що зроблений запис у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №219 від 12.08.1996. Розмір земельної частки (паю) 2,94 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж в натурі (на місцевості). Державний акт на право власності на земельну ділянку на заміну вище зазначеного сертифіката [PERSON] не отримувала. Вищезазначене підтверджує, що на ім`я [PERSON] дійсно в установленому законом порядку було оформлено сертифікат на право на земельну частку (пай), оригінал якого втрачено. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконкомом Лосинівської с. Ради Ніжинського району Чернігівської області. Згідно довідки №270 виконкому Лосинівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області від 04 липня 2024 року [PERSON] , яка померла [INFO] , на день смерті була зареєстрована і проживала в [ADDRESS] . Разом із нею на день смерті та протягом шести місяців із дня смерті за вищевказаною адресою проживав та був зареєстрований її син - [PERSON] (довідка знаходиться у матеріалах спадкової справи). 12 листопада 2024 року Другою чернігівською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №288/2024 до майна померлої [INFO] [PERSON] за заявою [PERSON] про видачу свідоцтва про право па спадщину, яку зареєстровано в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за №524. Інших заяв не надходило. Свідоцтва про право на спадщину ще не видавались. Постановою державного нотаріуса Другої чернігівської державної нотаріальної контори від 29 листопада 2024 року позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтво про право на спадщину з підстав відсутності правовстановлюючого документу (сертифікату на право на земельну частку (пай) на ім`я спадкодавця). У зв`язку з тим, що вказаний сертифікат загублений, позивачем було подано оголошення про визнання сертифіката на право на земельну частку (пай) втраченим, просив вважати його недійсним, яке опубліковане в газеті «Вісті» 19.12.2024. Норми права, які були застосовані судом Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. За змістом ст. 525 ЦК УРСР 1963 року часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Згідно з ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Статтею 548 ЦК УРСР 1963 року встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як зазначалося вище, спадщину після смерті [PERSON] фактично прийняв її син [PERSON] , відповідно до положень статті 549 ЦК УРСР 1963 року. Згідно зі статями 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статей 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку не заявив про відмову від спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право протягом шестимісячного строку подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відтак, позивач є єдиним спадкоємцем за законом майна померлої [PERSON] , який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, а тому набув права на спадкування. Згідно з п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Статтею 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Мотивована оцінка і висновки суду Оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд дійшов до висновку, що спадкодавець за життя мав право на земельну частку (пай), а позивач є єдиними спадкоємцями за законом, який прийняв спадщину, спору щодо спадкового майна немає, однак оформити право на земельну частку (пай) у нотаріальному порядку не має можливості, у зв`язку з чим його право підлягає захисту у судовому порядку, що є підставою для задоволення позову. На підставі наведеного,

Outcome: approved