Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-20 00:00:00

08.07.2024 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила суд стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) платника аліментів, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до закінчення навчання у вищому навчальному закладі. В обґрунтування своїх вимог [PERSON] зазначила, що з 14.08.2004 року по 02.09.2008 року вона перебувала з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . 17.02.2017 року позивач одружилась з [PERSON] та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». З 28.07.2020 року спільний син [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але фактично останній проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. На даний час син є повнолітнім та продовжує навчатися у Полтавському юридичному інституті Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого. Оскільки син навчається на денній формі навчання, фактично проживає у місті Полтава та не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток та потребує подальшої матеріальної підтримки з боку батька. [PERSON] , в свою чергу, на даний час не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною інвалідом з дитинства [PERSON] та не має змоги самостійно утримувати сина. Позивач зазначає, що відповідач має ще одну неповнолітню дитину, має нерухоме майно, транспортний засіб, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому позивач вважає, що відповідач може сплачувати такий розмір аліментів. Ухвалою суду від 17.07.2024 року провадження у справі відкрито та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням ( викликом) сторін. 21.10.2024 року до канцелярії суду надійшли письмові пояснення представника відповідача [PERSON] , яка діє на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії АХ №1207546 від 06.09.2024 року, в яких представник зазначає, що [PERSON] раніше зверталася з позовною заявою до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання дитини [PERSON] . Рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 12.02.2024 року відмовлено в задоволенні зазначених вимог, а постановою Харківського апеляційного суду від 10.09.2024 року рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 12.02.2024 року - залишено без змін. Підставами відмови в задоволенні позовної заяви, суди зазначили, що навчання у вищому навчальну закладі для здобуття відповідної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат із батьків на утримання дитини. Отже такі витрати не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, у розумінні положень\~ст.185 СК України. Крім того, позивач не довела існування особливих обставин, які зумовили б необхідність платного навчання дитини, не навела мотивів вибору освітнього закладу, що, зокрема, залежить від матеріальних можливостей та бажання батьків, а також погодження такого вибору з батьком дитини. [PERSON] не надано доказів на підтвердження того, що між нею та [PERSON] були узгоджені питання щодо навчання сина у Полтавському юридичному інституті Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого. Навчальний заклад було обрано позивачем на власний розсуд, без погодження із відповідачем. Крім того, Харківський апеляційний суд зазначив, що [PERSON] є військовослужбовцем та має статус учасника бойових дій, що кардинально, згідно діючого законодавства України, могло впливати на вибір форми навчання, бюджетної чи контрактної. Крім того, представник відповідача, зазначила, що згідно звіту про здійснення відрахувань та виплат за період з 01.07.2024 року по 31.08.2024 року, вбачається здійснення виплат на користь матері [PERSON] . А згідно другого звіту про здійснення відрахування та виплати за період з 01.07.2024 року по 31.08.2024 року, вбачається, що утримується з доходів [PERSON] на користь сина [PERSON] . Також вказала, що сторона відповідача, в зв`язку з висловленням в прохальній частині свої обґрунтовані позиції, просила викликати сина [PERSON] для відібрання пояснень. 30.10.2024 року позивачем до канцелярії суду подано клопотання про залучення сина [PERSON] в якості третьої особи. 14.11.2024 року позивачем до канцелярії суду подано заперечення на клопотання представника відповідача про виклик до суду [PERSON] для відібрання пояснень. При цьому до клопотання позивачем долучено письмові пояснення сина. Крім того, 14.11.2024 року позивачем подано до канцелярії суду подано заперечення на пояснення відповідача, в якому позивач зазначає, що не мають значення для справи і не можуть бути враховані як обставини, що впливають на судове рішення, факт залишення без задоволення апеляційним судом її апеляційної скарги у справі про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, оскільки мова йде про іншу юридичну підставу, яка стосується утримання неповнолітньої дитини, і яка на даний час вже втратила свою актуальність. Позивач вказала, що посилання представника відповідача про необхідність погодження місця та форми навчання сина з батьком, на її погляд також є необґрунтованими, оскільки син вже є повнолітньою особою, набув повної цивільної дієздатності, і отже набуває право самостійно вирішувати будь-які питання своєї життєдіяльності, в тому числі обрати спеціальність і кваліфікацію, яку бажає отримати та місце навчання. У зв`язку із ситуацією, яка склалася у м.Харкові та Харківській області, пов`язаною із повномасштабним вторгненням, з метою убезпечення свого життя і здоров`я [PERSON] було прийняте рішення вступити на навчання до Полтавського юридичного інституту Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого, яке має більш безпечне місце розташування. Позивач також вказала, що Полтавський юридичний інститут є філією Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого, однак не має бюджетної форми навчання і виключно за контрактом. Ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 03.12.2024 року до участі в справі в якості третьої особи залучено [PERSON] , [INFO] . 12.12.2024 року поштовою кореспонденцію від третьої особи [PERSON] до суду надійшли письмові пояснення по справі, в яких зазначає, що згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. [PERSON] зазначає, що у 2023 році мав намір вступити на навчання до Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого (м. Харків) для здобуття освітньо-кваліфікаційного рівня «Бакалавр» напряму «Право». З урахуванням безпекової ситуації у м. Харкові (постійні та систематичні обстріли), а також той факт, що у 2023 році університет пропонував виключно дистанційну форму навчання, ним разом із батьками було прийняте рішення про вступ на денну форму навчання до Полтавського юридичного інституту (м. Полтава), який є філією університету. Навчання у Полтавському юридичному інституті проводиться за змішаною формою (лекції - онлайн, практичні заняття - офлайн), що дає можливість більш якісно засвоїти навчальний матеріал. Оскільки на момент підписання договору про оплату вартості навчання йому ще не виповнилося 18 років, його матір`ю, [PERSON] (позивачем), був укладений договір №БД 2023/95 від 01.08.2023 року про надання оплатної освітньої послуги для підготовки фахівців (Договір про навчання) з Національним юридичним університетом імені Ярослава Мудрого. Відповідно до п.1 розділу III Договору про навчання загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання становить 126 800 (сто двадцять шість тисяч вісімсот) грн. Відповідно до п. 2 розділу III Договору вартість навчання розбита за роками навчання рівними сумами - по 31 700 грн за навчальний рік. У п. 12 Договору вказано, що фінансування навчання здійснюється за рахунок коштів фізичних осіб. На даний час його мати, [PERSON] , оплачує його навчання кожні півроку у сумі 15850 грн., що у місяць відповідно становить 2641 грн 66 коп. Третя особи також зазначає, що позивачем також був укладений договір найму житлового приміщення (Договір найму) від 28 серпня 2023 року, предметом якого є строкове платне користування житловим приміщенням (ліжко-місцем) в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] . Крім того, третя особа зазначає, що у 2024 році аналогічний договір вже був укладений ним самостійно, оскільки він набув повноліття. Відповідно до п. 2.4 Договору найму вартість проживання (одне ліжко-місце) для студентів денної форми навчання складає 800 грн. на один календарний місяць. Оплата здійснюється за період навчання з 01 вересня по 31 червня кожного року. Проживання у гуртожитку під час літніх канікул (з 01.07 по 31.08) дозволяється у виключних випадках за письмовим дозволом директора Полтавського юридичного інституту. Оскільки [PERSON] не може зараз надати квитанції, які підтверджують придбання ним продуктів харчування та необхідного одягу, інших мінімально необхідних речей, що забезпечують його життєдіяльність як студента, вважав за необхідне зазначити, що відповідно до ЗУ «Про державний бюджет на 2024 рік» з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць встановлено для працездатних осіб - 3028 гривень. Враховуючи вищевикладене, мінімальний розмір його щомісячних витрат, пов`язаних із навчанням, становить відповідно: 2641 грн 66 коп. (вартість навчання за місяць) + 800 грн (оплата проживання у гуртожитку) + 3038 грн (розмір прожиткового мінімуму) = 6479 грн 66 коп. Цю мінімальну суму та інші витрати, які виникають у зв`язку з його навчанням і проживанням в іншому місті, оплачує на сьогоднішній день його матір, [PERSON] (позивач), яка ніде не працює, бо перебуває у відпустці по догляду за дитиною- інвалідом. Також [PERSON] наголошує, що він не має можливості влаштуватися на роботу, оскільки є студентом другого курсу денної форми навчання, а отже не може перейти на індивідуальний графік навчання. Таким чином, потребує аліментів на своє утримання у зв`язку з навчанням. Крім того, вказує, що його батько, [PERSON] є працездатним, працевлаштованим і спроможний надавати матеріальну допомогу, оскільки працює у військовій частині [NUMBER] Національної гвардії України, отримує щомісячно заробітну плату, що дає підстави стверджувати про його можливість виплачувати аліменти у зв`язку з навчанням, підтримувати його в здобутті вищої освіти, а також виконувати свій батьківський обов`язок, який покладено на обох батьків, а не лише на матір. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву, якою просила суд розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Тітомир О.С. в судовому засіданні зазначили, що відповідач не заперечує проти стягнення аліментів на утримання повнолітнього [PERSON] , при цьому зазначив, що з його заробітної плати стягуються аліменти в розмірі частини від усіх його видів заробітку/доходів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] згідно судового наказу, а також аліменти на утримання матері [PERSON] за своєю згодою. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги [PERSON] та просив їх задовольнити. Суд, вислухавши доводи сторін, надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Відповідно до договорів від 01 серпня 2023 року №БД №2023/95 про навчання у Полтавському юридичному інституті Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого та про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців, які укладені між Національним юридичним університетом імені Ярослава Мудрого державної форми власності в особі директора Полтавського юридичного інституту Криницького І.Є., що діє на підставі Положення та довіреності (закладом вищої освіти), [PERSON] (вступником) та [PERSON] (законним представником), [PERSON] зарахований на 1 курс денної форми навчання здобуття освіти за освітньою програмою «Право» за спеціальністю 081 «Право» для здобуття ступеня вищої освіти «Бакалавр», строк навчання до 01 липня 2026 року, загальна вартість платної освітньої послуги в обсязі 240 кредитів ECTS (7200 годин) за весь строк навчання становить 126\~800,00 грн. Відповідно до статті 6\~СК\~України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Статтею 199\~Сімейного\~кодексу\~України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійних, окремих від аліментних зобов`язань, обов`язки батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, викликаних особливими обставинами. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, що перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та своїх повнолітніх дітей). Згідно зі статтею 200\~СК\~України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Статтею 182 СК України встановлено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на\~праві власності,\~володіння\~та/або\~користування\~у платника\~аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної\~діяльності,\~корпоративних прав; доведені\~стягувачем аліментів\~витрати\~платника\~аліментів,\~у\~тому числі\~на придбання\~нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума\~яких\~перевищує\~десятикратний\~розмір\~прожиткового мінімуму\~для\~працездатної особи,\~якщо\~платником аліментів\~не доведено\~джерело походження\~коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Суд вважає, що відповідач [PERSON] є особою працездатного віку, військовослужбовець, стан його здоров`я суд вважає задовільним, оскільки доказів про зворотнє в матеріалах справи відсутнє. Відповідачем належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану, у тому числі, у зі стягненням аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , а також у зв`язку із знаходженням на його утриманні матері [PERSON] . Тобто, за своїм станом здоров`я та матеріальним становищем відповідач може виконувати обов`язки щодо утримання сина, який досяг повноліття, продовжує навчання та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Відповідно до до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Загальними засадами, встановленими ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групі доказів). При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Відповідно ч. 2 ст.182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Щодо вирішення питання з якого часу слід стягувати аліменти, суд зазначає наступне. Відповідно до положень ст.\~191\~СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Як вбачається з матеріалів справи позивач [PERSON] з позовною заявою про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання повнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , звернулася до Фрунзенського районного суду м.Харкова 08.07.2024 року. Суд з урахуванням наданих доказів, рівного обов`язку батьків щодо утримання дитини, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, шляхом стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/6 від заробітку (доходу) відповідача щомісяця, починаючи з дати подання позову (08.07.2024 року) та до досягнення сином сторін 23 років, за умови продовження навчання. Згідно з вимогамист.430\~ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. Позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі\~викладеного\~і\~

Outcome: partial