Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-16 00:00:00

У жовтні 2024 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеною заявою,\~заінтересовані особи:[PERSON] , [PERSON] , посилаючись на те, що він народився [INFO] у с. Гура Бикулуй, Ново-Аненського району, Р. Молдова. Зазначив, що 01 листопада 1975 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] , яка після реєстрації шлюбу змінила своє прізвище з [PERSON] на [PERSON] . В період шлюбу у них народилися двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в свідоцтвах про народження яких, батьками були зазначені російською мовою « [PERSON] » та « [PERSON] ». Вказував, що у повному витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження [PERSON] , [INFO] від 12 січня 2024 року у графі батько українською мовою зазначено « [PERSON] », в графі мати українською мовою зазначено « [PERSON] ». При видачі його сину [PERSON] , [INFO] повторного свідоцтва про народження в графі батько українською мовою зазначено « [PERSON] », в графі мати українською мовою зазначено « [PERSON] ». 18 квітня 1997 року Малиновським РВ УМВС України в Одеській області йому було видано паспорт громадянина України, в якому помилково у зв`язку з невірним перекладом з російської на українську мову по батькові було вказано українською мовою « [PERSON] » замість « [PERSON] », а російською мовою вказано « [PERSON] ». Крім того, рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 18 березня 2015 року був встановлений факт належності йому, [PERSON] , правовстановлюючих документів, виданих на ім`я [PERSON] . Отже, при однаковому написанні по батькові у оригіналах первісних документах (паспорті, свідоцтві про одруження, свідоцтвах про народження, тощо), українською мовою було здійснено запис його по батькові у різних варіантах. Заявник зазначив, що при зверненні до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Сакал І.М. щодо посвідчення договору дарування частини квартири, яка належить йому на праві власності на його дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , йому було роз`яснено про те, що із наданих ним правовстановлюючих документів не можливо встановити родинний зв`язок між ним та його синами, оскільки в їх свідоцтвах про народження та його паспорті громадянина України є розбіжності в його по батькові, тому нотаріусу необхідно надати рішення суду про підтвердження факту родинних відносин між ним та його синами. За таких обставин, виникла необхідність встановити факт родинних відносин між ним та померлим. Встановлення факту родинних відносин між ним та його синами, необхідно йому для оформлення договору дарування частини квартири, яка належить йому на праві власності. Спір про право між ним та дітьми, відсутній. Посилаючись на вказані обставини, [PERSON] просив суд встановити факт родинних відносин між ним та [PERSON] , [PERSON] , а саме факт того, що [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , є рідним батьком [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] та [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] . Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 11 жовтня 2024 року справа була прийнята до провадження та призначено судове засідання. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання був повідомлений відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, надав заяву про підтримання заяви про встановлення факту та просили суд розглянути справу за його відсутністю. Заінтересовані особи:[PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, про час і місце судового засідання були повідомлені відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, надали заяви про підтримання заяви [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07 липня 1989 року Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain). Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись із подіями процесу (див. серед іншого «Гуржій проти України», заява № 326/3, 01 квітня 2008 року, «Олександр Шевченко проти України», № 8771/02, § 27, 26 квітня 2007 року). Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02 грудня 2010 року у справі «Шульга проти України» № 16652/04). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»). У справах «Рябих проти Росії» (заява № 52854/99, рішення від 24 липня 2003 року, пункт 52) та «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03 від 03 квітня 2008 року, пункт 40) Європейський суд з прав людини зазначив, що сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Відомості про розгляд справ (залишення позову без руху, повернення позовної заяви, дані про відкриття провадження та дати призначення справи до розгляду) публікуються на офіційному веб-сайті Малиновського районного суду м. Одеси у відповідності до Рішення ради суддів загальних судів № 12 від 28 лютого 2013 року «Про організацію роботи з інформаційного наповнення і функціонування офіційних веб-сайтів загальних судів на офіційному веб-порталі судової влади України» та відправлено до ЄДРСР. Верховний Суд у постанові від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відповідно до постанови Касаційного Цивільного Суду Верховного Суду від 10 травня 2023 року № 755/17944/18 (61-185св23) довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду, зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до п. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Судом встановлено,\~що заявник [PERSON] народився [INFO] у с. Гура Бикулуй, Ново-Аненського району, Р. Молдова. [INFO] [PERSON] зареєстрував у м. Одесі шлюб з [PERSON] , яка після реєстрації шлюбу змінила своє прізвище з [PERSON] на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу (а.с.13). В свідоцтві про реєстрацію шлюбу прізвище, ім`я та по батькові [PERSON] російською мовою вказано « [PERSON] ». Встановлено, що в період шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.8,11). В свідоцтвах про народження [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , російською мовою вказано, що їх батьками є « [PERSON] » та « [PERSON] ». Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження [PERSON] , [INFO] від 12 січня 2024 року у графі відомості про батька українською мовою вказано « [PERSON] », [INFO] , в графі відомості про матір українською мовою вказано « [PERSON] » (а.с.9-10). Встановлено, що 27 серпня 2024 року [PERSON] , [INFO] було видано повторне свідоцтво про народження в якому в графі батько українською мовою зазначено « [PERSON] », в графі мати українською мовою зазначено « [PERSON] » (а.с.12). 18 квітня 1997 року Малиновським РВ УМВС України в Одеській області [PERSON] , [INFO] , було видано паспорт громадянина України, в якому помилково у зв`язку з невірним перекладом з російської на українську мову по батькові було вказано українською мовою « [PERSON] » замість « [PERSON] », а російською мовою вказано « [PERSON] » (а.с.4). Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 18 березня 2015 року був встановлений факт належності [PERSON] , правовстановлюючих документів , виданих на ім`я [PERSON] (а.с.15-16). Встановлено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] належить на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 03 червня 1998 року квартира [ADDRESS] (а.с.14). Свідоцтво про право власності на житло від 03 червня 1998 року видано російською мовою на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Отже, при однаковому написанні по батькові заявника у оригіналах первісних документах (паспорті, свідоцтві про одруження, свідоцтвах про народження дытей, тощо), українською мовою було здійснено запис його по батькові у різних варіантах. Встановлено, що заявнику при зверненні до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Сакал І.М. щодо посвідчення договору дарування частини квартири, яка належить йому на праві власності на [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , було роз`яснено про те, що із наданих ним правовстановлюючих документів не можливо встановити родинний зв`язок між ним та його синами, оскільки в їх свідоцтвах про народження та його паспорті громадянина України є розбіжності в його по батькові, тому обдаровувані мають сплачувати податки, а саме податок на доходи фізичних осіб у розмірі 5% від вартості майна, що передається в дар та військовий збір в розмірі 5% від тієї ж вартості (а.с.38). У зв`язку з даними обставинами, нотаріусу необхідно надати рішення суду про підтвердження факту родинних відносин між ним та його синами. За таких обставин, виникла необхідність встановити факт родинних відносин між ним та [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Факт родинних відносин між заявником [PERSON] та його дітьми [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , підтверджується свідоцтвами про народження останніх, свідоцтвом про шлюб батьків та паспортами. \~ \~ \~ \~ \~Таким чином,\~вищенаведені письмові\~докази достовірно\~підтверджують той\~факт,\~щозаявник [PERSON] [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , уродженець с. Гура Бикулуй, Ново-Аненського району, Р.Молдови, паспорт громадянина України серії [NUMBER] , виданий Малиновським РВ УМВС України в Одеській області 18 квітня 1997 року, який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , є рідним батьком [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Одеса, РНОКПП [NUMBER] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Одеса, РНОКПП [NUMBER] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Суд вважає, що обставини викладені у заяві, відповідають і не суперечать зібраним у справі доказам. Виходячи зі встановлених обставин у справі, досліджених у сукупності на підставі їх аналізу, враховуючи відсутність заперечень про встановлення цього юридичного факту зі сторони заінтересованої особи, суд вважає, що заявник позбавлений можливості довести певний юридичний факт у досудовому порядку. За правилом п. 7 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~31\~березня 1995\~року №5\~«Про судову\~практику в\~справах про\~встановлення фактів,\~що мають\~юридичне значення» суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. З огляду на це, заявник є вільним у виборі способу та порядку захисту свого порушеного права та законного інтересу. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Європейським судом з прав людини зазначено, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23). \~ \~ \~ \~ Згідно\~ст.\~263\~ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За таких обставин, суд вважає, що заява [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, підлягає задоволенню. Судовий збір по справі складає 605,60 грн., який був сплачений заявником при зверненні до суду (а.с. 1).

Outcome: approved