Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-23 00:00:00

До Макарівського районного суду Київської області надійшла зазначена позовна заява, в якому ТОВ «Факторинг Партнерс» просило стягнути з [PERSON] заборгованість за Договором про надання фінансового кредиту від 16 січня 2024 року № 23615-01/2024у розмірі 36250 грн. Також позивач просив стягнути з відповідачки понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 13000 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що заборгованість утворилась внаслідок неналежного виконання відповідачкою умов договору, укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс Кредит». Право вимоги заборгованості за Договором про надання фінансового кредиту від 16 січня 2024 року № 23615-01/2024позивач отримав на підставі, укладеного з первісним кредитором ТОВ «Аванс Кредит» Договору факторингу від 24 травня 2024 року № 29052024. Суд ухвалою від 09 вересня 2024 року відкрив провадження у справі, розгляд справи вирішив проводити за правилами спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними у справі матеріалами. Встановив відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Копія ухвали про відкриття провадження від 09 вересня 2024 року направлена відповідачу на адресу реєстрації, однак конверт повернувся без вручення з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Направлення листа\~рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Суд вжив достатні заходи для повідомлення відповідача про розгляд цієї справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, відповідач не скористалася процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, судом встановлено таке. Між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] , укладений Договір про надання фінансового кредиту від 16 січня 2024 року № 23615-01/2024, підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора W2992, відповідно до умов якого, сума кредиту складала 10000 грн, шляхом перерахування на рахунок клієнта за реквізитами платіжної картки 4441-11хх-хххх-9450, строк користування 120 днів, з кінцевою датою повернення 14 травня 2024 року. Процентна ставка 2,50 % в день у межах строку кредитування. ТОВ «Аванс Кредит» 29 травня 2024 року уклало з ТОВ «Факторинг Партнерс» Договір факторингу № 29052024. За умовами якого ТОВ «Аванс Кредит» передало, а ТОВ «Факторинг Партнерс» зобов`язалося прийняти та оплатити права вимоги за грошовими зобов`язаннями, що виникли на підставі договорів про надання фінансового кредиту, укладеними з ТОВ «Аванс Кредит». ТОВ «Аванс Кредит» передав ТОВ «Факторинг Партнерс» право вимоги, яке він мав до [PERSON] за Договором про надання фінансового кредиту від 16 січня 2024 року № 23615-01/2024, що підтверджується Актом приймання-передачі Реєстру Боржників в електронному виді від 29 травня 2024 року до Договору факторингу № 29052024, Реєстром Боржників до Договору факторингу № 29052024. В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач добровільно сплатив заборгованість за кредитним договором. Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 Цивільного кодексу України). Згідно із частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною першою статті 1055 Цивільного кодексу України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». У статті 3 Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За змістом частин третьої, четвертої, шостої статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до частини дванадцятої статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно зі статтею 1054 Цивільного процесуального кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства (стаття 526 Цивільного кодексу України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України) Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункту 1 частини першої статті 512 Цивільного кодексу України). За статтею 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, оскільки на підставі договору факторингу право вимоги щодо відповідача відступлено на користь позивача, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення заборгованості у розмірі 36250 грн, з яких: 10000 грн основна сума боргу та 26250 грн заборгованість за відсотками є обґрунтованими та такими, що необхідно задовольнити. Що стосується судових витрат зі сплати судового збору та витрат на правову допомогу то судом встановлено ТАКЕ. Згідно зі статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028 грн, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача. Крім того, позивач просить стягнути з відповідачка понесені ним витрати на правову допомогу у розмірі 13000 грн. Пунктом 1 частини третьої статті 133 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, щодо витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин другої, третьої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Разом з цим, частиною третьою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно з частиною четвертою статті 137 Цивільного процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Так, на підтвердження понесених витрат на надання правової (правничої) допомоги позивачем надано: Договір про надання правової допомоги від 02 липня 2024 року № 02-07/2024, заявка про надання юридичної допомоги від 30 липня 2024 року № 105, Акт № 1 про надання юридичної допомоги від 06 серпня 2024 року, платіжну інструкцію від 15 серпня 2024 року № 0453890000. Водночас, суд вважає, що заявлений позивачем розмір витрат на правничу допомогу є неспівмірним зі складністю справи та обсягом виконаних робіт, а тому витрати на правову допомогу необхідно зменшити до 5000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial