Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-16 00:00:00

В жовтні 2024 року позивач звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою. В обгрунтування позову зазначено, що між [PERSON] та [PERSON] , року було зареєстровано шлюб Борівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис №31. Дана обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб від 29.12.2020, серії [NUMBER] . Згідно з доводами позивача, спільне життя з відповідачем не склалося, відсутнє взаєморозуміння, різні погляди на життя. Фактично сім?я припинила своє існування. На даний час шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться. На думку позивача примирення та збереження шлюбу між сторонами неможливе. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Спору між подружжям про визначення місця проживання та утримання дитини не має. Майновий спір між сторонами відсутній. На даний час шлюб носить формальний характер та без фактичних сімейних відносин, а тому подальше сумісне життя, примирення, збереження між сторонами сім`ї, позивач вважає неможливим та таким, що суперечить її інтересам. Вказані обставини і вимусили звернутися до суду з зазначеною позовною заявою. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу, в порядку спрощеного позовного провадження, окрім іншого, з повідомленням сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16.10.2024 року матеріали вищевказаної цивільної справи були передані за підсудністю до Червонозаводського районного суду м. Харкова. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13.11.2024 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання зазначеної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився,\~надав заяву про розгляд справи без його участі,\~позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечував. За таких обставин, на підставі\~ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу на підставі наявних в матеріалах справи доказів.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~\~\~\~\~\~\~\~ Дослідивши письмові докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав. Згідно ст. ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 29.12.2020, сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 29.12.2020 року Борівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис №31. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачкою, а також матеріали справи не містять даних про існування спору про визначення місця проживання дитини після розірвання шлюбу, тобто дитина після розірвання шлюбу залишається проживати з [PERSON] . Причиною розірвання шлюбу послужило відсутність взаєморозуміння та різних поглядів на життя, шлюбно-сімейні відносини між подружжя припинені, наразі подружжя проживають окремо та спільне господарства не ведуть, збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам, примирення неможливе. Спору про поділ майна немає. Згідно ст.112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде Згідно з ч.1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. За змістом положень ч. 1\~ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4\~ст. 56 СК України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст.\~104, ч. 3 ст.\~105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т. ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Частиною 3\~ст. 109 СК України\~передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. За ч. 1\~ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 4 ст.\~294\~ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час реєстрації, що розривається. Як вбачається із свідоцтва про шлюб, позивач після реєстрації шлюбу обрала прізвище " [PERSON] ", а тому суд приходить до висновку, що вона має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем. Згідно з роз`ясненнями п. 10\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу. Під час судового розгляду судом з`ясовані причини розірвання шлюбу, фактичні взаємини подружжя, члени якого проживають окремо, подружні стосунки не підтримують. Враховуючи наведене, з`ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємини подружжя, дослідивши письмові докази, суд вважає подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї неможливим, оскільки це може зашкодити інтересам позивача та відповідача, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно ч. 2 ст.114, абз. 2 ч. 3 ст.115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то відповідно позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, а інші 50 відсотків судового збору, що сплачені позивачем при зверненні до суду з позовом, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved