Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-22 00:00:00

[PERSON] через свого представника 10.09.2024 року звернулася в Залізничний районний суд м.Львова з позовом до [PERSON] ,\~в якому\~просить стягувати аліменти на її утримання у розмірі 5000 грн. щомісячно, починаючи від дня пред?явлення позову і до досягнення дитиною трирічного віку. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 19.11.2021 року вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, і від спільного подружнього життя мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . На даний час шлюб між нею і відповідачем не розірвано, однак вони проживають окремо, чоловік матеріальної допомоги добровільно їй не надає. Оскільки вона перебуває у декретній відпустці по догляду за їхньою дитиною, у зв`язку з чим не може працювати, а відповідач є особою працездатного віку, тому вважає, що чоловік повинен надавати їй матеріальне утримання. За наведеного, просить позов задовольнити. Ухвалою суду від 16.10.2024 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, а тому суд на підставі ч.8 ст.178\~ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ч.2 ст.281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими главою 11 Заочний розгляд справи. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, дослідивши подані у справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.1, 2 ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках. Збирання\~доказів у\~цивільних справах\~не є\~обов`язком суду,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Статтями 12, 81\~ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зі змісту ст.76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність достатності. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що з 19.11.2021 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, (а.с.9), та від спільного подружнього життя мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.6). 24.03.2023\~року Залізничним\~районним судом\~м.Львова\~винесено судовий\~наказ,\~відповідно до\~якого стягнуто\~з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення дитини повноліття, щомісячно, починаючи з 13.06.2023 року (а.с.13). Також встановлено, що син [PERSON] проживає\~з матір`ю\~за адресою:\~ [ADDRESS] \~(а.с.12),та перебуває на її утриманні. Згідно з ч.1 ст.75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до ч.2, 4 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Тобто чинне законодавство надає дружині, з якою проживає дитина, право на її утримання від чоловіка. Отримання позивачем виплат по державній допомозі при народженні дитини і до досягненні дитиною трирічного віку не може бути підставою для відмови в задоволенні позову про стягнення аліментів на утримання дружини. Доказів того, що [PERSON] \~не має\~можливості надавати\~дружині матеріальну\~допомогу матеріали справи не містять. Проте, визначений позивачем розмір аліментів на її утримання є безпідставним і невиправданим, оскільки з відповідача стягуються аліменти на утримання дитини сторін та враховуючи те, що загальний розмір стягнутих аліментів за загальним правилом не може перевищувати 70% від доходів відповідача. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково, і з відповідача [PERSON] підлягає стягнення на утримання позивача [PERSON] 2500 грн. щомісячно, починаючи з 10.09.2024 року до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. З огляду\~на вимоги\~ст.141\~ЦПК України,\~судовий збір\~в розмірі\~1211,20 грн., від сплати якого позивач була звільнена згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», слід стягнути з відповідача на користь держави. Згідно з ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial