Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-28 00:00:00

І. Описова частина. Короткий виклад позиції позивача та відповідача. ТОВ «Коллект центр» (надалі по тексту позивач) звернулося до [PERSON] (далі по тексту відповідачка) із позовом про стягнення заборгованості за договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04.01.2021 між ТОВ «МАНІФОЮ» та [PERSON] укладений Договір № 1472146 шляхом його підписання електронними підписами одноразовим ідентифікатором. За умовами договору відповідачці надані грошові кошти у позику на умовах повернення, платності, строковості, в національній валюті України гривні. Сума позики 7 800,00 грн. Середньоденний розмір процентної ставки - 1,99 % від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики. Розмір процентів на прострочену позику 1,01 % від суми позики за кожен день з моменту прострочення сплати суми позики та процентів за користування позикою. Позика надається шляхом безготівкового переказу на рахунок банківської картки. Зобов`язання позичальника за договором вважаються виконаними в повному обсязі в момент зарахування відповідної суми коштів на поточний рахунок позикодавця. 30.06.2021 між ТОВ «АВЕНТУС Україна» та [PERSON] укладений Договір № 4395948 шляхом його підписання електронними підписами одноразовим ідентифікатором. За умовами договору відповідачці надані грошові кошти у кредит на умовах повернення, платності, строковості, в національній валюті України гривні. Сума позики 1 000,00 грн. Стандартна процентна ставка - 1,99 % в день та застосовується у межах строку кредиту. Наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжує кожен раз на один наступний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль. Тобто кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту. Кредит надається шляхом безготівкового переказу на рахунок банківської картки. 30.06.2021 між ТОВ « ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНКАСО ФІНАНС» та [PERSON] укладений Договір № 2629018222-90544 шляхом його підписання електронними підписами одноразовим ідентифікатором. За умовами договору відповідачці надані грошові кошти у кредит на умовах повернення, платності, строковості, в національній валюті України гривні. Сума кредиту 4 500,00 грн. Дата видачі кредиту 30.06.2021, дата повернення кредиту 20.07.2021, термін користування кредитом 20 діб. Плата за користування кредитом становить 1,95 % за кожен день користування кредитом. 13.10.2021 укладений договір № 13/10-2021, за яким ТОВ «МАНІФОЮ» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 1472146 від 04.01.2021. 10.01.2023 укладений договір № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 1472146. 14.02.2022 укладений договір № 04-02-01/2022, за умовами якого ТОВ «АВЕНТУС Україна» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 4395948 від 30.06.2021. 10.01.2023 укладений договір № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 4395948. 18.11.2021 укладений договір № 18-11/21, за яким ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНКАСО ФІНАНС» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 2629018222-90544 від 30.06.2021. 10.03.2023 укладений договір № 10-03/2023/01, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 2629018222-90544. Ураховуючи викладене, посилаючись на приписи цивільного законодавства та принцип розумності, співмірності і пропорційності, позивач просить суд стягнути із відповідачки: - заборгованість за кредитним договором № 1472146 від 04.01.2021 в сумі 37 447,02 грн., із яких 7 800 грн заборгованість за тілом кредиту, 29 647,02 грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; - заборгованість за кредитним договором № 4395948 від 30.06.2021 в сумі 3 297,64 грн., із яких 1 000 грн заборгованість за тілом кредиту, 2 280,00 грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 16,00 грн інфляційні збитки, 1,64 грн нараховані 3% річних; - заборгованість за кредитним договором № 2629018222-90544 від 30.06.2021 в сумі 44 594,50 грн., із яких 4 500,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 40 094,50 грн - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги. Відповідачка відзив на позовну заяву не надала. Рух справи в суді першої інстанції та процесуальні рішення. 01.11.2024 позивач ТОВ «Коллект Центр» звернувся до Чорнобаївського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором. Відповідь про реєстрацію місця проживання відповідачки надійшла на запит суду 08.11.2024 (а.с. 132) Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 08.11.2024 позовна заява залишена без руху у зв`язку з тим, що частина доданих до позовної заяви письмових доказів була нечитабельною. 18.11.2024 від позивача надійшла до суду заява про усунення недоліків (а.с. 137-162). Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 19.11.2024 позовна заява прийнята суддею до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначений розгляд справи, визнано обов`язковою явку в судове засідання представника позивача для дачі особистих пояснень (а.с. 179-181). 10.12.2024 до суду надійшло клопотання представника позивача про витребування доказів (а.с. 187-191), яке ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 23.12.2024 задоволено (а.с. 213-215). 13.01.2025 на адресу суду від АТ КБ «ПриватБанк» надійшли витребувані докази (а.с. 221- 238). У судові засідання відповідачка не з`явилася; про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с. 184, 200-201, 210, 217, 221, 240, 245). Відзиву на позовну заяву відповідачка не подала, жодних заяв чи клопотань до суду не направила, причини неявки суду не відомі. Частиною 1 статті 223 ЦПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлення про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки судом вживалися вимоги закону щодо повідомлення відповідачки про розгляд справи, вона вважається такою, що належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явилася, не подала відзив, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Позиція учасників справи у судовому засіданні. У судовому засіданні представник позивача адвокат Таран В.А. позовні вимоги підтримав. Просив задовільнити з підстав, викладених у позовній заяві. ІІ. Мотивувальна частина рішення Застосовані норми права. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Положеннями ст. 11 Закону України «Про електрону комерцію» визначено, що електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Положеннями статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Слід звернути увагу на те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу, визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Тобто, після припинення строку кредитного договору, проценти не нараховуються. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 та від 31.10. 2018 у справі № 202/4494/16-ц. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Положеннями ст. 625 ЦК України унормовано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 1 статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Нормами ч. 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1 ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Між сторонами виник спір у сфері споживчого кредитування щодо неналежного виконання відповідачкою умов Договорів позики перед Первісними кредиторами. Щодо Договору позики № 1472146 суд установив таке. Судом встановлено, що 04.01.2021 між ТОВ «МАНІФОЮ» та [PERSON] з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи товариства через мобільний додаток підписаний Договір позики № 1472146 (далі по тексту Договір) (а.с. 24-27). За умовами цього договору відповідачка отримала від ТОВ «МАНІФОЮ» 7 800,00 грн. кредитних коштів, строком на 30 днів, до 03.02.2021. Сторони договору визначили середньоденний розмір процентної ставки - 1,99 % від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики. Розмір процентів на прострочену позику 1,01 % від суми позики за кожен день з моменту прострочення сплати суми позики та процентів за користування позикою. Того ж дня, 04.01.2021, відповідачкою було підписано Додаток № 1 до договору, у котрому вказаний розрахунок орієнтовної загальної вартості кредиту, загальна вартість кредиту, формула для розрахунку спадної процентної ставки (а.с. 27-28). Позика надана відповідачці на умовах повернення, платності, строковості, шляхом безготівкового переказу на рахунок банківської картки. Зобов`язання позичальника за договором вважаються виконаними в повному обсязі в момент зарахування відповідної суми коштів на поточний рахунок позикодавця. Також 04.01.2021 відповідачкою підписаний паспорт позики (а.с. 35-37). Відповідачці для ознайомлення були надані Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «МАНІФОЮ» (а.с. 38-41). Отже, до укладення договору про споживчий кредит Первісний кредитор надав відповідачці, як споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття нею обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. 03.02.2021 між сторонами Договору підписана додаткова угода № 1, відповідно до якої сторони внесли зміни до Договору позики № 1472146 від 04.01.2021 та погодили строк позики до 05.03.2021. Одночасно у додатковій угоді сторони визначили графік нарахування процентів (а.с. 29). 05.03.2021 між сторонами Договору підписана додаткова угода № 2, відповідно до якої сторони внесли зміни до Договору позики № 1472146 від 04.01.2021 та погодили строк позики до 05.04.2021, визначили графік нарахування процентів (а.с. 30). 04.04.2021 між сторонами Договору підписана додаткова угода № 3, відповідно до якої сторони внесли зміни до Договору позики № 1472146 від 04.01.2021 та погодили строк позики до 04.05.2021, визначили графік нарахування процентів (а.с. 31). 04.05.2021 між сторонами Договору підписана додаткова угода № 4, відповідно до якої сторони внесли зміни до Договору позики № 1472146 від 04.01.2021 та погодили строк позики до 03.06.2021, визначили графік нарахування процентів (а.с. 32). 09.06.2021 між сторонами Договору підписана додаткова угода № 5, відповідно до якої сторони внесли зміни до Договору позики № 1472146 від 04.01.2021 та погодили строк позики до 09.07.2021, визначили графік нарахування процентів. Також у цій додатковій угоді сторони погодили, що залишок заборгованості за сумою позики складає 7 800 грн (а.с. 30). Тобто, строк позики в розмірі 7 800 грн за Договором позики від 04.01.2021 № 4669368 становив із 04.01.2021 по 09.07.2021 (187 днів) На виконання умов договору ТОВ «МАНІФОЮ» перерахувало на користь відповідачки 7 800 грн, що підтверджується випискою, наданою на запит суду АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» від 31.12.2024, за договором № б/н на період 04.01.2021-05.07.2021 (а.с. 221-238), листом ТОВ «ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» від 14.06.2024 № 4859-ВП (а.с. 8-9). Суд вважає, що позивачем надано належні і допустимі докази укладення між ТОВ «МАНІФОЮ» та відповідачкою договору, виконання позикодавцем умов договору, отримання відповідачкою кредитних коштів. Суд урахував, що Договір позики та додаткові угоди до нього укладені в електронній формі, тобто про його умови відповідачка була ознайомлена попередньо, а відтак вільно та свідомо погодилася виконувати взяті на себе зобов`язання, у тому числі і щодо сплати процентів за користування кредитним коштами. При цьому, [PERSON] ознайомившись із умовами договору, мала реальну можливість відмовитися від його укладення та на момент підписання не зверталася до кредитодавця ТОВ «МАНІФОЮ» із заявами про надання роз`яснень незрозумілих їй умов договору або за додатковою інформацією щодо умов кредитування, а також з пропозицією про внесення будь-яких змін до запропонованої редакції договору, тим самим фактично погодилась зі всіма його умовами. Виходячи з оплатного характеру кредитних договорів, суд дійшов висновку, що умови Договору позики № 1472146 про сплату відсотків за користування кредитом є справедливими та не призводять до дисбалансу прав та обов`язків сторін договорів, оскільки пункти договорів про розміри відсоткової ставки погоджено за домовленістю сторін. Доказів про належне виконання відповідачем взятих на себе згідно з умовами Договору позики № 1472146 зобов`язань, повернення суми позики, матеріали справи не містять. У судовому засіданні досліджений розрахунок заборгованості за Договором позики № 1472146 (а.с. 62, 66, 139-141). Як встановлено із наданого позивачем розрахунку заборгованості та пояснень представника позивача, відповідачкою на виконання договору позики було здійснено наступні платежі: 03.02.2021 у розмірі 4 656,60 грн, 05.03.2021 4 656,60 грн, 04.04.2021 4 656,60 грн, 04.05.2021 4 656,60 грн, 09.06.2021 6 060,60 грн, котрі, враховуючи укладену між сторонами додаткову угоду № 5 від 09.06.2021 були зараховані як сплата процентів за користування позикою. Також із наданого позивачем розрахунку встановлено, що станом на 09.07.2021 (кінцевий строк повернення позики) розмір заборгованості становить: 7 800 грн заборгованість по тілу кредиту, 4 656,60 грн заборгованість за процентами. Суд вважає помилковим нарахування первісним кредитором, а в подальшому -позивачем як фактором, процентів за межами встановленого у Договорі позики строку, тобто після 09.07.2021. Слід зазначити, що договором позики не передбачена автоматична пролонгація договору позики. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу, визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Тобто, після припинення строку кредитного договору, проценти не нараховуються. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 та від 31.10. 2018 у справі № 202/4494/16-ц. Набуття позивачем права вимоги до відповідачки за Договором позики № 1472146 від 04.01.2021 підтверджено дослідженими судом у судовому засіданні: договором факторингу № 13/10-2021 від 13.10.2021 (а.с. 114-115), платіжним дорученням № 292550010 від 13.10.2021, актом приймання-передачі Реєстру Боржників від 13.10.2021 (а.с. 116), Реєстром боржників від 13.10.2024 (а.с. 142-144), витягом з Реєстру боржників (а.с. 145), договором про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 (а.с. 75-78), додатковою угодою № 1 від 29.12.2023 до договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги від 10.01.2023 (а.с. 71-73), реєстром боржників (а.с. 104). Згідно указаних письмових доказів право вимоги за Договором позики ТОВ «МАНІФОЮ» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал», котре, в свою чергу відступило право вимоги на користь ТОВ «КОЛЛЕКС ЦЕНТР». За вказаних обставин, а також враховуючи, що судом встановлена наявність у відповідачки заборгованості за Договором позики № 1472146 від 04.01.2021, укладеним між ТОВ «МАНІФОЮ» та [PERSON] , а саме: 7 800 грн заборгованість по тілу позики та 4 656, 60 грн заборгованість за процентами в період із 04.01.2021 по 09.07.2021, набуття позивачем права вимоги до відповідачки за вказаним договором, відсутність доказів про сплату відповідачкою виниклого боргу, то цю заборгованість слід стягнути із відповідачки на користь позивача та частково задовольнити позовну вимогу. Щодо Договору позики № 2629018222-90544 суд установив таке. Судом встановлено, що 30.06.2021 між ТОВ «ІНКАСО ФІНАНС» та [PERSON] з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи товариства підписаний Договір позики № 2629018222-90544 «Проста позика» (далі по тексту Договір) (а.с. 42-47). За умовами цього договору відповідачка отримала від ТОВ «ІНКАСО ФІНАНС» у позику 4 500 грн., строком на 20 днів, із 30.06.2021 по 20.07.2021, на споживчі потреби. Позика надана відповідачці на умовах повернення, платності, строковості, шляхом безготівкового переказу на рахунок банківської картки. Зобов`язання позичальника за договором вважаються виконаними в повному обсязі в момент зарахування відповідної суми коштів на поточний рахунок позикодавця. Того ж дня, 30.06.2021, між ТОВ «ІНКАСО ФІНАНС» та відповідачкою було підписано Додаток № 1 до договору, котрим визначений графік розрахунків та встановлений розмір процентів за користування кредитом 1,85 % та встановлений розмір плати за користування кредитом у вигляді процентної ставки за кожен день користування кредитом у розмірі 1,95 % (а.с. 47). Також 30.06.2021 відповідачкою підписаний Паспорт кредиту (а.с. 48-50). Отже, до укладення договору позики Первісний кредитор надав відповідачці, як споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття нею обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту (позики). На виконання умов договору ТОВ «ІНКАСО ФІНАНС» перерахувало на користь відповідачки 4 500 грн, що підтверджується випискою, наданою на запит суду АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» від 31.12.2024, за договором № б/н на період 04.01.2021-05.07.2021 (а.с. 221-238), листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 18.01.2024 № 2873_240118151214 (а.с. 20). Досліджений у судовому засіданні розрахунок заборгованості за Договором позики № 2629018222-90544 від 30.06.2021 суд вважає помилковим (а.с. 64-65). Так, згідно умов Договору строк позики визначений із 30.06.2021 по 20.07.2021 20 днів. Сукупний розмір процентів за користування позикою встановлений у розмірі 3,9 % (1,85 % + 1,95 %) в день. Тобто, Первісний кредитор мав право здійснювати нарахування відповідачці процентів за користування сумою позики протягом 20 днів, що становить 3 510,00 грн (4 500,00 грн х 3,9 % х 20 днів). Суд вважає необхідним відмовити позивачу у стягненні процентів, нарахованих ним після спливу строку позики, тобто з 21.07.2021 по день формування позовної заяви. Як суд уже зазначав, Велика Палата Верховного Суду неодноразово висновувала, що після припинення строку кредитного договору, проценти не нараховуються, зокрема, у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 та від 31.10. 2018 у справі № 202/4494/16-ц. Набуття позивачем права вимоги до відповідачки за Договором позики № 2629018222-90544 від 30.06.2021 підтверджено дослідженими у судовому засіданні: договором про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 18-11/21 від 18.11.2021 (а.с. 105-106), реєстром боржників від 18.11.2021 (а.с. 68), актом прийому-передачі Реєстру боржників від 18.11.2024 (а.с. 107), реєстром боржників від 18.11.2021 (а.с. 107-108), договором про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги № 10-03/2023/01 від 10.03.2023 (а.с. 81-83), актом прийому-передачі Реєстру Боржників до Договору про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги № 10-03/2023/01 від 10.03.2023 (а.с. 84), Реєстром боржників (а.с. 150-152), витягом з Реєстру боржників (а.с. 103, 153), Актом зарахування зустрічних однорідних вимог від 31.03.2023 (а.с. 84). Згідно вказаних письмових доказів ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНКАСО ФІНАНС» відступило права вимоги за Договором позики № 2629018222-90544 на користь ТОВ «Вердикт Капітал», котре, в свою чергу, відступило це право вимоги ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР». Отже, судом встановлено наявність у відповідачки заборгованості за Договором позики № 2629018222-90544 від 30.06.2021, укладеним між ТОВ «ІНКАСО ФІНАНС» та [PERSON] у сумі 8 010,00 грн, із якої 4 500,00 грн заборгованість по тілу позики, 3 510,00 грн. заборгованість за процентами, а також набуття позивачем права вимоги до відповідачки за спірним договором. За цих обставин суд вважає можливим частково задовільнити позовну вимогу та стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість в сумі 8 010,00 грн, відмовивши у решті вимог за вказаним договором позики. Щодо Договору надання споживчого кредиту № 4395948 суд установив таке. Суд установив, що 30.06.2021 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи товариства підписаний Договір про надання споживчого кредиту № 4395948 (далі по тексту Договір) (а.с. 50 зворотня сторона -55). За умовами цього договору відповідачка отримала від ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» кредит в розмірі 1 000 грн, строком на 30 днів, на споживчі потреби. Стандартна процентна ставка -1,90 % в день від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування, знижена процентна ставка 1,425 % в день. Орієнтована річна процентна ставка за стандартною процентною ставкою 24 079,41 % річних, за зниженою ставкою 7 497,59 % річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту за стандартною ставкою 1 570,00 грн, за зниженою ставкою 1 427,50 грн. У п. 4.3 Договору, його сторони дійшли згоди про автоматичну пролонгацію строку кредиту. Так, сторони домовились, що у випадку, якщо у Споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою Споживача. Тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту. Споживач вважається таким, що прострочив повернення кредиту, якщо після закінчення періоду автопролонгації у Споживача наявна заборгованість за кредитом та не відбулося продовження строку кредиту за ініціативою Споживача. Відповідачка надала згоду на автопролонгацію строку кредиту на вказаних умовах. Кредит наданий відповідачці на умовах повернення, платності, строковості, шляхом безготівкового переказу на рахунок банківської картки. Зобов`язання позичальника за договором вважаються виконаними в повному обсязі в момент зарахування відповідної суми коштів на поточний рахунок позикодавця. Того ж дня, 30.06.2021, між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачкою було підписано Додаток № 1 до договору, в котрому наведена таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальна річна процентна ставка за договором про споживчий кредит (а.с. 55), Паспорт споживчого кредиту (а.с. 55, зворотній бік -57), Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (а.с. 58-62). Отже, до укладення договору позики Первісний кредитор надав відповідачці, як споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття нею обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту (позики). На виконання умов договору ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» 30.06.2021 перерахувало на відповідачці 1 000 грн, що підтверджується випискою, наданою на запит суду АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» від 31.12.2024, за договором № б/н на період 04.01.2021-05.07.2021 (а.с. 221-238), листом ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» від 07.08.2024 № 7/5506 (а.с. 21-22). Суд вважає, що позивачем надано належні і допустимі докази укладення між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачкою договору, виконання позикодавцем умов договору, отримання відповідачкою кредитних коштів. Договір позики укладений в електронній формі, тобто про його умови відповідачка була ознайомлена попередньо, а відтак вільно та свідомо погодилась виконувати взяті на себе зобов`язання, у тому числі і щодо сплати процентів за користування кредитним коштами. При цьому, [PERSON] ознайомившись із умовами договору, мала реальну можливість відмовитися від його укладення та на момент підписання не зверталась до кредитодавця ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» із заявами про надання роз`яснень незрозумілих їй умов договору або за додатковою інформацією щодо умов кредитування, а також з пропозицією про внесення будь-яких змін до запропонованої редакції договору, тим самим фактично погодилась зі всіма його умовами. Виходячи з оплатного характеру кредитних договорів, суд дійшов висновку, що умови Договору позики № 4395948 від 30.06.2021 про сплату відсотків за користування кредитом є справедливими та не призводять до дисбалансу прав та обов`язків сторін договорів, оскільки пункти договорів про розміри відсоткової ставки погоджено за домовленістю сторін. Докази про належне виконання відповідачкою взятих на себе згідно з умовами Договору позики № 4395948 від 30.06.2021 зобов`язань, повернення суми позики матеріали справи не містять. Досліджений у судовому засіданні розрахунок заборгованості за Договором позики № 4395948 від 30.06.2021 суд вважає вірним (а.с. 12-17, 63, 67). Так, згідно умов договору строк позики визначений із 30.06.2021 30 днів. Однак, на підставі п. 4.3 Договору, у зв`язку із неповерненням відповідачкою суми позики та несплатою процентів за користування коштами, Договір позики був пролонгований на 90 днів. Розмір процентів встановлений положеннями п. 1.5.1 у розмірі 1,9 % в день. Тобто, Первісний кредитор мав право здійснювати нарахування відповідачці процентів за користування сумою позики протягом 120 днів (30 днів + 90 днів), до 28.10.2021, що становить 2 280,00 грн (1 000 грн х 1,9% х 120 днів). Набуття позивачем права вимоги до відповідачки за Договором позики № 4395948 від 30.06.2021 підтверджується дослідженими судом у судовому засіданні: договором факторингу № 04-02-01/2022 від 04.02.2022 (а.с. 109-111), Актом прийому-передачі реєстру боржників (а.с.111), Реєстром боржників (а.с. 146-148), витягом з Реєстру боржників (а.с. 149), реєстром боржників від 04.02.2022 (а.с. 69), договором № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги від 10.01.2023 (а.с. 87-89), додатковою угодою № 1 від 29.12.2023 до договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги від 10.01.2023 (а.с. 71-73), Актом прийому-передачі реєстру Боржників за Договором № 10-01/2023 від 10.01.2023 (а.с. 89), Реєстром боржників (а.с. 102, 158-160, 161), змінами до Реєстру боржників (а.с. 154-156, 157), актом зарахування зустрічних однорідних вимог від 31.03.2023 (а.с. 90). Відповідно до зазначених доказів ТОВ «АВЕНТУС Україна» відступило права вимоги за Договором № 4395948 від 30.06.2021 на користь ТОВ «Вердикт Капітал», яке, в свою чергу, відсутпило право вимоги ТОВ «КОЛЛЕКТ УКРАЇНА». Отже, судом встановлено наявність у відповідачки заборгованості за Договором позики № 4395948 від 30.06.2021, укладеним між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] у сумі 3 280,00 грн, із якої 1 000 грн заборгованість по тілу позики, 2 280,00 грн. заборгованість за процентами, тому ця позовна вимога підлягає задоволенню. Також позивач просить стягнути із відповідачки інфляційні втрати в розмірі 16,00 грн та 3 % річних в сумі 1,64 грн за період із 01.02.2022 по 23.02.2022. Оскільки заборгованість за Договором позики виникла до введення на території Україна воєнного стану, законодавчі обмеження щодо застосування до спірних відносин положень ст. 625 ЦПК України на час виникнення у відповідачки заборгованості були відсутні, суд вважає можливим задовільнити цю позовну вимогу та стягнути із відповідачки на користь позивачки - інфляційні втрати в розмірі 16,00 грн та 3 % річних в сумі 1,64 грн. Розподіл судових витрат між сторонами Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із частковим задоволенням позовних, суд вважає необхідним стягнути із відповідачки на користь позивача понесені останнім судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам. При поданні позову, позивачем сплачений судовий збір в розмірі 2 422,40 грн (а.с. 7). Ураховуючи, що ціна позову складала 85 339,16 грн, а позовні вимоги задоволені частково, в сумі 23 764,24 грн (28 %), то з відповідачки слід стягнути судовий збір в розмірі 678,27 грн. Що стосується вимоги щодо стягнення з відповідачки понесених витрат на правову допомогу в сумі 16 000 грн., суд зазначає наступне. Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги до суду представником позивача надано: - копію договору про надання правової допомоги № 01-07/2024 від 01.07.2024 (а.с. 98-99); - прайс-лист АО «Лігал Ассістанс» із зазначенням вартості послуг та робіт адвоката (а.с. 100); - заявку на отримання юридичної допомоги № 544 від 14.08.2024 (а.с. 101),; згідно якою ТОВ «Коллект Центр» та АО ««Лігал Ассістанс» погодили надання таких правових послуг: усна консультація з вивченням документів, 2 години, вартістю 4 000 грн; складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду 4 години, вартістю 12 000 грн; - витяг з акту № 3 про надання юридичної допомоги від 02.10.2024, за змістом якого АО ««Лігал Ассістанс» надало, а ТОВ «Коллект Центр» отримало правові послуги: усна консультація з вивченням документів, 2 години, вартістю 4 000 грн; складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду 4 години, вартістю 12 000 грн. У розумінні положень ч. 5 ст. 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Однак, при визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, пропорційності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Outcome: partial