Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом до відповідача Приватного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта»» (далі- ПАТ «НАСК «Оранта»»), [PERSON] в якому просять стягнути з відповідачів на її користь страхове відшкодування, матеріальну та моральну шкоду. В підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що 04 січня 2022 року о 18:50 на 498 км + 450 м автодороги «Київ-Чоп», у с. Новий Милятин, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «Audi A8», номерний знак [NUMBER] , допустив зіткнення із транспортним засобом марки «Audi A6», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] 03 лютого 2023 року постановою Львівського апеляційного суду по справі N?444/83/22, постанову Жовківського районного суду Львівської області від 10 лютого 2022 року скасовано, визнано [PERSON] винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а справу закрито у зв?язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Щодо позовних вимог до відповідача-1 , а саме до ПАТ «Прат «НАСК «Оранта»» зазначає, що станом на момент ДТП, цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу марки «Audi A8», номерний знак [NUMBER] , була забезпечена полісом обов?язкового страхування N? [NUMBER] у ПАТ «НАСК «ОРАНТА» з лімітом відповідальності за шкоду заподіяну майну 130 000 грн. 22 лютого 2023 року ПАТ «НАСК «ОРАНТА» провело на користь позивачки виплату страхового відшкодування у розмірі 122 071, 63 грн. Отже, зважаючи на те, що ліміт відповідальності ПАТ «НАСК «ОРАНТА» складає 130 000 грн., враховуючи часткову виплату страхового відшкодування на користь позивачки у сумі 122 071, 63 грн., з відповідача-1 необхідно стягнути суму несплаченого страхового відшкодування у розмірі 7 928,37 грн. Щодо позовних вимог до відповідача-2, а саме до [PERSON] , зазначає, що у відповідності, до п. 2 резолютивної частини висновку експерта N?CE-19/114- 24/13254-AВ від 25 липня 2024 року Львівського науково-дослідного експертно- криміналістичного центру МВС України «Визначення вартості відновлюваного ремонту КТЗ» вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Audi A6», номерний знак: [NUMBER] , пошкодженого в ДТП, що мало місце 04 січня 2022 року, з урахування ПДВ становить 305 189,92 грн. Різниця між вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу марки «Audi A6», номерний знак [NUMBER] , та страховим відшкодуванням, яку належить стягнути з відповідача-2 складає 175 189,92 грн. (305 189,92 грн. - 130 000 грн.). Окрім цього, позивачка зазначає, що внаслідок дій [PERSON] їй заподіяно моральну шкоду, яка пов?язана із пошкодженням належного їй майна, оскільки протягом тривалого часу [PERSON] не мала можливості користуватися власним автомобілем, чим порушено встановлений ритм її життя, обмежилась можливість у задоволенні культурно - побутових потреб, пов?язаних із пересуванням, як особисто так і членів сім?ї та близьких родичів; моральні переживання полягають у тому, що відповідач-2 вину у вчинені ДТП не визнавав, в добровільному порядку відмовився у повному обсязі відшкодувати заподіяні збитки; ??внаслідок пошкодження майна та самого факту ДТП, в позивачки виникла роздратованість, постійні переживання та турботи пов?язані із пошкодженням автомобіля, а також необхідністю звернення до суду з метою захисту порушених прав. З урахуванням зазначених обставин вважає, що справедливим та адекватним розміром відшкодування заподіяної моральної шкоди, яку слід стягнути з відповідача-2, буде сума у розмірі 10 000 грн. Просить покласти на відповідачів судові витрати: витрати за сплату судового збору , витрати на складання звіту N?0514-VV від 21 січня 2023 року, витрати на професійну правову допомогу. Відповідач-2 [PERSON] у відзиві на позовну заяву просить у задоволенні позовної заяви у справі N? 444/3414/23 в частині стягнення з [PERSON] 194 020 грн. матеріальної шкоди відмовити з підстав викладених у відзиві. Стосовно відшкодування 10 000 грн моральної шкоди зазначає, що заявлений розмір відшкодування не обгрунтовується жодними доказами та є явно неспівмірним із негативними наслідками, на які посилається позивач в його обгрунтування. ????Більше того, відповіч-2 зазначає, що сама позивач не знаходилась у автомобілі на момент ДТП, що ставить під сумнів тяжкість негативних психологічних наслідків для неї, а тому в частині стягнення моральної шкоди просить відмовити. Крім того, просить суд, вирішити питання про розподіл судових витрат у встановленому ЦПК України порядку Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак подала на адресу суду заяву в якій просить розглядати справу у її відсутності. Позовні вимоги викладені у позовній заяві підтримує в повному обсязі. Просить позов задовольнити. Представник відповідач-1, ПАТ «НАСК «ОРАНТА» в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак подав на адресу суду заяву в якій просить розглядати справу без участі повноважного представника. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до постанови Львівського апеляційного суду по справі N?444/83/22, постанову Жовківського районного суду Львівської області від 10 лютого 2022 року скасовано, визнано [PERSON] винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а справу закрито у зв?язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, постанова набрала законної сили (а.с. 12-14) У силу положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Преюдиційні факти - це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи справу, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Крім того, судом встановлено, що позивачці [PERSON] на праві власності належить транспортний засіб марки «Аudi A6» номерний знак [NUMBER] , що підтверджується свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 24.12.2022 року (а.с.10-11). Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Аudi A8» [PERSON] номерний знак [NUMBER] , застрахована ПАТ «НАСК «ОРАНТА»», що підтверджується копією полісу № 205442723, з лімітом відповідальності за шкоду заподіяну майну 130 000 грн (а.с.14) Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди судом враховується наступне. Як вбачається із висновку за результатами проведення судової автотоварознавчої (транспортно-товарознавчої) експертизи №СЕ-19/114-24/13254-АВ від 25.07.2024 року та додатків до нього ринкова вартість автомобіля марки „Audi A6", ідентифікаційний номер [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , станом на 04.01.2022 року, до моменту його пошкодження внаслідок ДТП, становить: 664 914 (шістсот шістдесят чотири тисячі дев?ятсот чотирнадцять) грн, 36 коп. Вартість відновлювального ремонту (матеріального збитку) автомобіля марки „Audi A6", реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого в ДТП, що мала місце 04.01.2022 року, без урахування ПДВ, становить: 305 189 (триста п`ять тисяч сто вісімдесят дев`ять) грн 92 коп. (а.с.184-194) Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; Відповідно до статі 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону). Відповідно до пп.1.1.,1.2,1.3 п.1 ст.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальники - юридичні особи та дієздатнігромадяни, що уклали із страховиками договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу; страховики - страхові організації, що мають право на здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідно до вимог, встановлених цим Законом та Законом України "Про страхування"; потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо- транспортної пригоди з використанням транспортного засобу. Зважаючи на викладене, [PERSON] виступає страхувальником, ПАТ «НАСК «ОРАНТА»» - страховиком, [PERSON] - потерпілою внаслідок ДТП, яке сталося з вини [PERSON] . Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Судом встановлено, що 22 лютого 2023 року ПАТ «НАСК «ОРАНТА» провело на користь позивачки виплату страхового відшкодування в розмірі 122 071,63 грн, що підтверджується копією виписки по надходженні по картці від 27.06.2023 року (а.с. 15), страховим актом № ОЦВ-Х-22-13-70799/1 від 22.02.2023 року, розрахунком страхового відшкодування від 17.02.2023 року (а.с.129-130) А тому, позов підлягає задоволенню в частина стягнення між лімітом відповідальності за шкоду заподіяну майну в сумі 130 000 грн та фактично виплаченою частиною страхового відшкодування в сумі 122 071,63 грн, тобто підлягає задоволенню в частина стягнення несплаченої частини страхового відшкодування в сумі 7 928 грн 37 коп. Згідно ст. 1194 ЦК України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов?язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Постановою від 22 квітня 2020 року Верховний Суд у справі N? 756/2632/17 погодився із позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі N? 6-69115 у якій суд дійшов висновку, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки у цьому випадку у страховика не виник обов?язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов?язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов?язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Таким чином, позов підлягає задоволенню в частина стягнення різниці між фактичним розміром шкоди в сумі 305 189 грн 92 коп. і страховою виплатою в сумі 130 000 грн, тобто підлягає задоволенню в частина стягнення в сумі 175 189 грн 92 коп. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 10000 грн, суд виходить з такого. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Положеннями ч. 2 ст. 23 ЦК України визначено, що моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (далі - Постанова Пленуму), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму, під час вирішення спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача, вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чи підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до п. 9 вказаної Постанови Пленуму, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У даній справі встановлено протиправність поведінки відповідача, що спричинило пошкодження майна позивача, що, відповідно до положень ст. 23 ЦК України, є підставою для відшкодування моральної шкоди. Судом встановлено, що порушення правил безпеки руху з боку відповідача заподіяло позивачу моральну шкоду , однак суд вважає, що заявлені позивачем вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 10000 грн оцінені ним суб`єктивно і є дещо завищеними, у зв`язку з чим вважає за необхідне задовольнити їх частково у розмірі 2000 (дві тисячі) грн 00 коп, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1-3 ст.137 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частини 1-3 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно з ч. 8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з цим, договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору ( п. 4 ч. 1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Згідно з матеріалами справи стороною позивача на підтвердження понесених витрат на професійну допомогу не надано таких доказів. А тому, позов не підялає задоволенню в частині стягнення витрат на професійну правову допомогу. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні в суд з позовом позивачем сплачено 2119 грн. 48 коп. судового збору, що підтверджується квитанцією (а.с.9). Так як суд прийшов до висновку про обгрунтованість позовних вимог та їх задоволення, а тому дана сума судового збору підлягає стягненню з відповідача в користь позивача. Із врахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Outcome: approved