Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-23 00:00:00

18.09.2024 Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, в обґрунтування якого зазначив наступне. Відповідач є батьком малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Матір дітей [PERSON] , [INFO] , позбавлена батьківських прав згідно заочного рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 28.11.2022 (справа № 332/959/22, провадження № 2/332/1364/22). Відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків відносно синів, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, навчання та підготовку до самостійного життя, не цікавиться життям та здоров`ям дітей, родинний зв`язок з ними не підтримує. На підставі викладеного, позивач просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітні дітей [PERSON] та [PERSON] , а також стягнути з відповідача аліменти у розмірі по 1/4 частини на дитину з усіх видів доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на користь закладу або особи, яка буде здійснювати опіку над дитиною, до досягнення нею повноліття. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи, однак до судового засідання не з`явився, причину своєї неявки суду не повідомив, відзиву не подав, а тому суд прийшов до переконання про можливість розгляду справи за його відсутності. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Розглянувши матеріали справи та дослідивши надані позивачем письмові докази, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з нижченаведених підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 11-12). Матір дітей, [PERSON] , позбавлена батьківських прав згідно заочного рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 28.11.2022 (справа № 332/959/22, провадження № 2/332/1364/22) (а.с. 13-17). Малолітні [PERSON] та [PERSON] з 16.12.2020 перебувають на профілактичному обліку у відділі по Заводському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, як такі, що опинились у складних життєвих обставинах, по причині проживання в сім`ї, у якій батьки або особи, які їх замінюють, ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. 27.01.2023 до відділу по Заводському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради надійшло повідомлення від старшого інспектора ювенальної превенції Відділення поліції № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області Ярової Г.С. про вжиття негайних заходів до батька [PERSON] , який мешкає з дітьми [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з неналежним виконанням ним батьківських обов`язків. З повідомлення встановлено, що батько [PERSON] не створив належних умов для проживання дітей, веде асоціальний спосіб життя, схильний до вживання наркотичних речовин, був затриманий співробітниками поліції, оскільки мав при собі наркотичні речовини. Під час проведення перевірки спеціалістами відділу по Заводському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради спільно з інспекторами сектору ювенальної превенції відділу превенції ЗРУП ГУНП в Запорізькій області було здійснено вихід за адресою проживання родини [PERSON] : [ADDRESS] . Було встановлено, що батько разом з двома дітьми мешкають в однокімнатній квартирі, де є водо-, газо-, електропостачання. Санітарний стан помешкання незадовільний, умови загрожують життю та здоров`ю дітей. В кімнаті безлад, обідрані стіни, розкидані речі та сміття, немита підлога, брудний одяг та постільна білизна, на кухні та у ванній кімнаті купа немитого посуду. Запасів продуктів харчування немає, приготована їжа відсутня. Батько [PERSON] підтвердив, що він має проблеми з наркотиками, а також повідомив, що він самовільно покинув реабілітаційний центр для людей із наркотичною та алкогольною залежністю, де він перебував із дітьми. Відповідно до акту проведення оцінки рівня безпеки дитини зроблено висновок щодо рівня безпеки дітей - як дуже небезпечно, що потребує негайного вилучення дітей у батька та негайної доставки до закладу охорони здоров`я. Відповідно до розпорядження голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району № 21р від 27.01.2023, малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , було негайно відібрано у батька та доставлено до КНП «Міська дитяча лікарня № 5» (а.с. 18). З 22.02.2023 малолітніх переведено до КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» ЗОР на повне державне забезпечення. Заочним рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 15.06.2023 діти відібрані у батька [PERSON] без позбавлення останнього батьківських прав (а.с. 19-21). Рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради від 14.08.2023 № 464/9 [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с. 22). Рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради від 14.08.2023 № 464/8 [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с. 23). Розпорядженням голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району № 79р від 13.02.2024 [PERSON] та [PERSON] влаштовано під опіку [PERSON] (а.с. 24). Згідно із заявою опікуна [PERSON] , за час перебування дітей у нього під опікою, батько жодного разу їх не навідав, не телефонував, долею дітей не цікавився, матеріально не підтримував. Родина [PERSON] бажає і надалі виховувати дітей (а.с. 45). Відповідно до інформації КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» ЗОР № 0454 від 26.06.2024, за час перебування [PERSON] та [PERSON] у Будинку дитини « Сонечко » дітей ніхто з батьків не відвідував, станом здоров`я, потребами дітей не цікавилися. Матеріально дітей ніхто не підтримував (а.с. 44). Спеціалісти відділу по Заводському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради неодноразово намагались обстежити умови проживання батька за адресою: [ADDRESS] та з`ясувати його думку з приводу позбавлення батьківських прав. [PERSON] до помешкання спеціалістів не пустив, повідомив, що не згоден з позбавленням його батьківських прав. Зі слів сусідів, [PERSON] не змінив спосіб життя, продовжує вживати наркотичні засоби, офіційно не працює, умови проживання у нього в помешканні незадовільні, антисанітарія, відсутні вхідні двері у квартиру (а.с. 39). Згідно з постановами Заводського районного суду м. Запоріжжя від 16.02.2023 (справа № 332/867/23) (а.с. 34), 16.02.2023 (справа № 332/555/23) (а.с. 35), 03.04.2023 (справа № 332/1644/23) (а.с. 36), 11.09.2023 (справа № 332/5217/23) (а.с. 37) та 26.07.2024 (справа № 332/3822/24) (а.с. 37), [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 44 КУпАП, ч. 2 ст. 184 КУпАП, ч. 1 ст. 156 КУпАП, ч. 3 ст. 156 КУпАП. Вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 16.03.2023 (справа № 332/1310/23) [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України (а.с. 32-33). Відповідно до висновку № 18.03/01-27-563 від 12.09.2024, районна адміністрація Запорізької міської ради по Заводському району вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх синів [PERSON] та [PERSON] , які з 22.02.2023 перебували у КУ «Запорізькій обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» ЗОР на повному державному забезпеченні, а з 13.02.2024 перебувають під опікою [PERSON] . Районною адміністрацією враховано, що [PERSON] дітей не відвідував, матеріально не підтримував, не піклувався про їх фізичний і духовний розвиток, не проявляв відносно малолітніх батьківського піклування (а.с. 10). Суд вважає зазначений висновок обґрунтованим та таким, що не суперечить інтересам дітей. Згідно зі ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько може бути позбавлений батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За роз`ясненнями, наданими у п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно зі ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. За викладених обставин, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо належних доказів на підтвердження свідомого нехтування відповідачем своїх обов`язків відносно дітей, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині є законними, обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, у зв`язку із чим, з метою захисту прав та інтересів малолітніх дітей, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вирішуючи позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітніх дітей, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 5 ст. 183 СК України визначено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства щодо зобов`язання батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття та приймати участь у вихованні, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь особи або установи, яка буде здійснювати опіку над дітьми, аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до досягнення [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] повноліття. Визначення аліментів саме в такому розмірі призведе до відповідності їх засадам справедливості, добросовісності та розумності, визначених ч. 9 ст. 7 СК України. Частиною 1 ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Крім того, враховуючи те, що позивач на підставі вимог Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору за заявленими позовними вимогами, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави за двома окремими позовними вимогами: одна вимога немайнового характеру в розмірі 1 211,20 грн та одна вимога майнового характеру в розмірі 1 211,20 грн. Загальна сума судового збору, що підлягає стягнення з відповідача в дохід держави складає 2 422,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial