Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-23 00:00:00

У жовтні 2024 року ТОВ «Споживчий центр» засобами системи «Електронний суд» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивований тим, що 01.04.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено Кредитний договір №01.04.2024 100001187, згідно із яким відповідач отримав кредит у розмірі 13000 грн. 00 коп. строком на 42 дні. Строк дії Кредитного договору було продовжено шляхом підписання 01.04.2024 року відповідачем Додаткового договору. [PERSON] свої зобов`язання за Кредитним договором належним чином не виконує, у зв`язку із чим станом на 15.10.2024 року утворилася заборгованість у розмірі 25740 грн. 00 коп., що складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 13000 грн. 00 коп. та за процентами в розмірі 12740 грн. 00 коп., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». Посилаючись на наведені обставини представник ТОВ «Споживчий центр» просить стягнути на користь позивача із відповідача заборгованість за Кредитним договором №01.04.2024 100001187 від 01.04.2024 року у розмірі 25740 грн. 00 коп., а також понесені судові витрати по по сплаті судового збору в розмірі 2422 грн. 40 коп. (а.с.1-4). Ухвалою судді від 25.10.2024 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо подання у визначені строки відповідачем відзиву на позов та клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін (а.с. 24, 25). Згідно із п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. За приписами п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. В силу ч.5 ст.272 ЦПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення. За правилами п.5 ч.6 ст.272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Як вбачається із матеріалів справи до суду повернувся рекомендований лист з повідомленням про вручення, яким відповідачу за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, направлялася копія ухвали суду про відкриття провадження усправі, із вітміткою про відсутність адресата за вказаною адресою (а.с.34-37). Відтак, відповідач, будучи належним чином повідомленим про відкриття провадження у справі, дату та час її розгляду, у визначений в ухвалі про відкриття провадження у справі строк ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, до суду не подав. Ураховуючи вищевикладене та положення ст.ст.\~178,\~279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ч. 1\~ст.\~5\~ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1\~ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.\~81,\~82\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Правовідносини, що виникли між сторонами у зв`язку з укладенням спірного кредитного договору регламентуються положеннями\~Цивільного кодексу\~України (далі ЦК України),\~Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»,\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» та інших нормативно -правових актів у сфері регулювання ринків фінансових послуг. За правилом ч. 1\~ст.\~205\~ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до\~ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. За змістом статей\~626,\~628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2\~ст. 639 ЦК України). Абзац другий частини 2 статті 639\~ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Згідно із п. 6 ч. 1ст.\~3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 вищевказаного Закону одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до ч. 3, 4, 6 ст. 11 вищевказаного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 цього Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Частиною 12 ст. 11 Закону визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12\~цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12\~цього Закону, є оригіналом такого документа. Аналізуючи викладене, належить зробити висновок, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті\~205,\~207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі №732/670/19, від 23.03.2020 року у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 року у справі №127/33824/19. Судом встановлено, що 24.02.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] шляхом підписання електронними підписами (разовими ідентифікаторами) пропозиції про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферта), заявки кредитного договору та відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору укладено Кредитний договір №24.02.2024-100003412 (далі Кредитний договір), за яким відповідач (позичальник) отримав від позивача (кредитодавця) суму кредиту в розмірі 13000 грн. 00 коп. на строк 42 дні, тобто до 05.04.2024 року. За умовами цього Кредитного договору фіксована незмінна процентна ставка «Економ» становить 2% за один день користування кредитними коштами, яка застосовується протягом первинного періоду, тобто 14 днів з дня надання кредиту, та протягом кожних перших 14 днів з дня отримання чергового траншу включно (пункти 5, 7 заявки кредитного договору). Процентна ставка «Стандарт» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2,5% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, окрім періоду застосування ставки «Економ» (пункт 8 заявки кредитного договору). Проценти розраховуються шляхом множення всієї суми кредиту на кількість днів користування кредитом/залишком кредиту та на процентну ставку, яка застосовується у відповідному періоді (пункт 10 заявки кредитного договору). Графік платежів: проценти, розраховані вищевказаним способом за первинний, черговий періоди, сплачуються в останній день первинного, чергового періоду відповідно, кількість платежів зі сплати процентів дорівнює кількості переодів, за які сплачуються проценти. Сума кредиту у розмірі 13000 грн. 00 коп. сплачується одним платежем в останній день строку, на який надається кредит (пункт 11 заявки кредитного договору). Орієнтовна реальна річна процентна ставка за кредитом становить 177052,35%. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача становить 25740 грн. 00 коп., загальні витрати за споживчим кредитом становлять 12740 грн. 00 коп. (пункт 14 заявки кредитного договору) (а.с.14-18). 24.02.2024 року позивачем було перераховано на картковий рахунок відповідача 13000 грн. 00 коп. (а.с.8 зворот). 01.04.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] шляхом підписання електронними підписами (разовими ідентифікаторами) пропозиції про укладення додаткового договору до Кредитного договору (кредитної лінії) (оферта) та відповіді кредитора про прийняття пропозиції (акцепт) про укладення додаткового договору до кредитного договору (кредитної лінії) було укладено Додатковий договір до Кредитного договору №24.02.2024-100003412 від 24.02.2024 року (далі Додатковий договір), за яким строк, на який надається кредит, становить 80 днів, тобто до 13.05.2024 року. За умовами цього Додаткового договору сторони також домовилися, що первинний період користування кредитом 14 днів з дня його надання та 14 днів з дня, наступного за днем укладення додаткового договору про продовження строку, на який надається кредит (пункт 1 пропозиції про укладення додаткового договору до Кредитного договору (кредитної лінії) (оферта)) (а.с.20). Згідно із довідкою розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором №24.02.2024-100003412 від 24.02.2024 року заборгованість [PERSON] за період з 24.02.2024 року по 13.05.2024 року становить 25740 грн. 00 коп., що складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 13000 грн. 00 коп. та за процентами в розмірі 12740 грн. 00 коп. (а.с.9). Статтею 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1\~ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За приписами ч.1. ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно із\~ст.\~530\~Цивільного Кодексу\~України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч. 1\~ст. 610 Цивільного кодексу України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або\~законом\~Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (ст.612 ЦК України). Судом встановлено, що позивач виконав свої зобов`язання в повному обсязі, надавши у розпорядження відповідача кредитні кошти на обумовлений строк, однак останній не повернув тіло кредиту в розмірі 13000 грн. 00 коп, а тому зазначену суму коштів слід стягнути із нього на користь ТОВ «Споживчий центр». Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення процентів за користування кредитом, суд послуговується правовим висновком, сформульованим у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), який зводиться до того, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. Після спливу передбаченого договором строку чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України\~права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Із матеріалів справи вбачається, що загальний строк кредитування у спірних правовідносинах становить 80 днів (з 24.02.2024 року по 13.05.2024 року). При цьому зі змісту Кредитного договору та Додаткового договору слідує, що за 28 днів користування кредитними коштами в межах окресленого періоду позичальник мав сплатити проценти за фіксованою ставкою «Економ», що становить 2% від суми кредиту за один день користування кредитними коштами. Натомість, за решту 52 дні користування кредитними коштами в межах означеного періоду відповідач мав сплатити проценти за фіксованою ставкою «Стандарт» у розмірі 2,5% від суми кредиту за один день користування кредитними коштами. Таким чином, розмір процентів, які мав сплатити відповідач на користь ТОВ «Споживчий центр» за користування кредитними коштами, становить 24180 грн. 00 коп. (13000 : 100 х 2 х 28 + 13000 : 100 х 2,5 х 52). Згідно із ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З огляду на викладене із відповідача слід стягнути на користь ТОВ «Споживчий центр» в межах заявлених позовних вимог проценти за користування кредитними коштами в розмірі 12740 грн. 00 коп. Суд підкреслює, що згідно зі\~ст.76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Частиною першою\~статті 95 ЦПК України\~встановлено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. За загальними принципами змагальності та диспозитивності цивільного судочинства (статті\~12,\~13 ЦПК України) сторони є рівними у своїх правах щодо подання доказів та вільними у виборі способів доказування. Наданий представником позивача розрахунок заборгованості за кредитним договором жодними доказами відповідачем не спростований, суду не надано своїх контррозрахунків погашення заборгованості, які б, у свою чергу, мали противагу розрахункам позивача. Також відповідачем не надано доказів на підтвердження належного виконання умов договору. Зважаючи на вищевикладене, встановивши дані обставини, враховуючи, що між сторонами по справі виникли кредитні правовідносини, відповідачем грошові кошти отримані, але в порядку та на умовах договору не повернуті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі, а тому із відповідача необхідно стягнути на користь позивача 25740 грн. 00 коп. (13000 + 12740). За змістом ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 3\~ст.\~4\~Закону України\~«Про судовий\~збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Згідно із платіжною інструкцією від 16.10.2024 року позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви в електронному вигляді з використанням підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» в розмірі 2422 грн. 40 коп. (а.с. 21 зворот). Таким чином, із [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 2422 грн. 40 коп., сплачений останнім при поданні позову.

Outcome: approved