Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-28 00:00:00

У вересні 2024 р. [PERSON] (далі також - [PERSON] , позивачка) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі також - [PERSON] , відповідачка) про стягнення грошової суми, сплаченої за договором про надання послуг, в розмірі 5 000 дол. США та трьох процентів річних в розмірі 469,31 дол. США. Позов обґрунтований такими обставинами. 26.05.2021 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про надання юридичних послуг, відповідно до умов якого відповідачка взяла на себе зобов`язання надати юридичні послуги щодо отримання візи та посвідки на тимчасове проживання для знайомого позивачки [PERSON] , громадянина Республіки Філіппіни, у строк до 30.06.2021. Сторони також домовились, що у разі невиконання юридичної роботи у зазначений термін відповідачка повинна повернути усі отримані за договором кошти. На виконання умов договору позивачка передала відповідачці паспорт [PERSON] та обумовлену договором суму коштів в розмірі 5 000 дол. США. Зобов`язання за договором відповідачка не виконала і кошти не повернула, на вимоги-претензії про повернення коштів не відреагувала. Відповідачка прострочила зобов`язання з повернення коштів, це прострочення триває з 08.08.2021, тобто 1 142 дні, а тому вона також має сплатити три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення, що передбачено частиною другою статті 625 ЦК України. Ухвалою судді від 30.09.2024 відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче засідання 18.11.2024. Протокольною ухвалою суду від 18.11.2024 закрите підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті в судовому засіданні 16.12.2024. В судовому засіданні 16.12.2024 з`ясувалось, що відповідачка не повідомлена про розгляд справи належним чином, у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено на 29.01.2025. 29.01.2025 від представника позивачки надійшла заява про розгляд справи без його участі. Відповідачка [PERSON] , зареєстроване місце проживання якої невідоме, повідомлялась про розгляд справи через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України,з опублікуванням якого вона вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи (частина одинадцята статті 128 ЦПК України). В судове засідання відповідачка не з`явилась, з будь-якими заявами чи клопотаннями до суду не зверталась, правом на подання відзиву не скористалась, а тому справа вирішується за наявними матеріалами відповідно до положень частини восьмої статті 178 ЦПК України. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. 26.05.2021 відповідачка [PERSON] видала позивачці [PERSON] розписку, якою засвідчила факт отримання від останньої грошових коштів в розмірі 5 000 дол. США за виконання юридичної роботи у строк до 27.06.2021, який може бути продовжений до 30.06.2021 (а.с. 9). У розписці також зазначено, що у разі невиконання юридичної роботи у зазначені терміни грошові кошти повертаються [PERSON] у повному обсязі. Згідно з поясненнями позивачки послуги, про які іде мова у вищевказаній розписці, стосувались отримання громадянином Республіки Філіппіни [PERSON] та посвідки на тимчасове проживання в Україні. Ця обставина також підтверджується змістом розписки відповідачки від 26.05.2021, якою засвідчено факт отримання нею від позивачки паспорта громадянина Республіки Філіппіни [PERSON] з умовою його повернення після закінчення строку виконання юридичної роботи, та змістом електронного листування сторін у месенджері Viber (а.с. 10, 11-41). З переписки сторін убачається, що відповідачка не надала юридичні послуги в обумовлений строк, у зв`язку з чим 31.07.2021 позивачка пред`явила їй вимогу про повернення коштів. У відповідь на цей лист відповідачка повідомила про свою хворобу і просила надати їй відстрочку до кінця тижня, проте у подальшому припинила виходити на зв`язок з позивачкою, неодноразові звернення останньої з приводу повернення коштів не дали жодних результатів. 13.10.2023 позивачка засобами поштового надіслала відповідачці вимогу-претензію про повернення сплачених за договором коштів (а.с. 42-44). Як стверджує позивачка, її претензія залишилась без реагування, доказів протилежного суду не надано. Даючи оцінку вимогам позову та наданим позивачкою доказам, суд застосовує такі норми права та виходить з таких мотивів. У статтях 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) закріплене право кожного на захист свого цивільного (особистого немайнового або майнового) права та інтересу у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 5 ЦПК України визначає, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, примусове виконання обов`язку в натурі (пункт 5 частини другої статті 16 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Загальною умовою виконання зобов`язання є виконання його належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша статті 526 ЦК України). Частиною першою статті 530 ЦК України установлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Частиною другою цієї норми визначено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема, з договорів та інших правочинів. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво-чи багатосторонніми (договори). Згідно із частинами першою, другою статті 205 цього Кодексу правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін, погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За приписами частини першої статті 638 цього Кодексу договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 901 ЦК України наведено визначення договору про надання послуг як договору, за яким одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Власноручні розписки відповідачки та зміст переписки сторін у мобільному додатку доводять досягнення між ними згоди щодо надання відповідачкою посередницьких послуг з отримання іноземним громадянином візи та посвідки на тимчасове проживання в Україні, що свідчить про виникнення між ними відносин, що випливають з договору про надання послуг. Видана відповідачкою розписка також підтверджує факт передання їй позивачкою грошової суми як оплати за договором про надання послуг. Одночасно вказана розписка є вираженням волі сторін на виникнення між ними іншого зобов`язального правовідношення. В силу цього зобов`язання на відповідачку як на боржника покладено обов`язок повернути позивачці сплачену нею за договором грошову суму у разі ненадання послуг у встановлений строк, якому кореспондує право позивачки як кредитора вимагати його виконання. За приписами частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми інфляційні втрати на суму боргу та три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Три проценти річних розраховуються по формулі: сума боргу х 3 х кількість днів прострочення платежу/365/100. Вимогу про повернення грошової суми позивачка пред`явила 31.07.2021, а відтак з огляду на приписи частини другої статті 530 ЦК України відповідачка повинна була повернути кошти не пізніше 07.08.2021. За період з 08.08.2021 по 20.09.2024 (визначену позивачкою дату) прострочення виконання відповідачкою грошового зобов`язання склало 1 142 дні, звідси розмір трьох процентів річних від простроченої суми становить 469,32 дол. США (5000х3х1142/365/100), що відповідає розрахункам, наведеним у позовній заяві. Отже, виходячи із загальних умов виконання зобов`язання та встановлених судом фактів невиконання відповідачкою зобов`язань за договором про надання послуг та прострочення виконання грошового зобов`язання вимоги позову про стягнення основного боргу в розмірі 5 000 дол. США та трьох процентів річнихв розмірі 469,32 дол. США суд вважає обґрунтованими і доведеними та задовольняє їх. З огляду на результат розгляду справи суд відповідно до вимог статті 141 ЦПК України покладає на відповідачку сплачений позивачкою судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved