Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-21 00:00:00

Заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа-свідоцтво про право приватної спільної власності на частку квартири в будинку [ADDRESS] . В обгрунтування заяви посилається на те, що померлій матері [PERSON] , видано свідоцтво про право приватної спільної власності на житло, в якому допущена технічна помилка і неправильно зазначено її ім`я, а саме замість правильного « [PERSON] » зазначено « [PERSON] », що перешкоджає заявнику, як спадкоємцю реалізувати свої спадкові права. 19 серпня 2024 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Заявник [PERSON] в судовому засіданні заяву просила задоволити. Оскільки із-за розбіжності даних у свідоцтві про смерть та в правовстановлюючому документі вона не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Пояснила, що її мама - [PERSON] та її сестра - [PERSON] отримали у приватну власність житло квартиру [ADDRESS] . Будинок поділений на 2 частини, в одній з яких вони і проживали. Обидві померли. За свого життя мама склала заповіт на неї. [PERSON] не була одруженою, дітей не мала. Інших спадкоємців, крім неї немає. Після смерті тітки вона звернулась до нотаріуса, де дізналася, що через розбіжність у написанні імені її матері у правовстановлюючому документі вона не може отримати свідоцтво про право на спадщину на квартиру у будинку. Спору з приводу майна не має. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву від 06.09.2024 про розгляд справи за відсутності їхнього представника, щодо задоволення заяви не заперечує. Допитані судом свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що більш як 40 років знають заявницю та знали її матір. Проживали на одній вулиці по сусідству. [PERSON] підтвердив, що працював також разом із [PERSON] . На роботі її всі називали [PERSON] , працювала бухгалтером, по місцю проживанню її також називали по імені по батькові. Обоє підтвердили, що матір заявниці [PERSON] та [PERSON] - одна і та ж особа, іншої такої особи в селі він не було. [PERSON] померла років три тому. Проживала по [ADDRESS] . Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 11). Свідоцтво про народження померлої видано на ім`я [PERSON] , де ім`я зазначено « [PERSON] ». Крім того, до свідоцтва долучено офіційний переклад на українську, де зазначено, що [PERSON] народилася [INFO] , тобто у перекладі ім`я матері заявниці - [PERSON] (а.с.12-13). За свого життя [PERSON] заповіла своїй дочці [PERSON] все своє майно, а також будинковолодіння в [ADDRESS] . (а.с.15). У свідоцтві про право власності на житло, виданого 05.07.1994 року, ремонтно-транспортним підприємством вказано, що житло по [ADDRESS] дійсно належить на праві власності [PERSON] (а.с.8). Отже, при видачі вказаного свідоцтва, яке є правовстановлюючим документом, допущено помилку. Через неможливість встановити належність правовстановлюючого документу, заявнику відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.9). Вказана обставина послужила підставою для звернення до суду із заявою про встановлення факту. Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п.5 ч.2 ст.293 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У ч. 1ст.\~315\~ЦПК України наведено перелік справ про встановлення фактів, які розглядає суд. Зокрема, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання (ч.1 ст.316 ЦПК України). З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення.

Outcome: approved