Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-27 00:00:00

Позивач звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] за період з серпня 2014 по 15.10.2022 в розмірі 104 466 грн. 34 коп. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 27.01.2015 у справі №753/14830/14 було стягнуто з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 грн. від усіх видів доходів платника щомісячно, починаючи з 11.08.2014 і до досягнення дитиною повноліття. Також стягнуто додаткові витрати у розмірі 200 грн. щомісячно, починаючи з 11.08.2014 і до досягнення дитиною повноліття. Проте, відповідач рішення суду не виконував та не сплачував аліменти, в зв`язку з чим у відповідача перед позивачем утворилася заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 166 967 грн. 35 коп. Оскільки у відповідача рахується заборгованість по сплаті аліментів, то згідно 196 Сімейного кодексу України позивач просить стягнути пеню за прострочення сплати аліментів. Ухвалою від 11.11.2024 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до ст.ст.174, 178 ЦПК України відповідачі не скористалися своїм процесуальним правом та не направили суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Сторони перебували у шлюбі з 03.08.2004, який рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 06.10.2014 було розірвано /а.с. 18-19/. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] /а.с. 17/. Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 27.01.2015 у справі №753/14830/14 з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання спільної дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн. від всіх доходів платника щомісячно, починаючи з 11.08.2014 і до досягнення дитиною повноліття, також стягнуто додаткові витрати у розмірі 200 грн. щомісячно, починаючи з 11.08.2014 і до досягнення дитиною повноліття /а.с. 20-21/. 20.07.2015 додатковим рішенням Дарницького районного суду м. Києва у справі №753/11091/15 змінено резолютивну частину рішення в якій зазначено дату досягнення повноліття дитини [INFO] /а.с. 22-23/. На виконання рішення суду 01.04.2015 видано виконавчий лист /а.с. 24-25/. 30.04.2015 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження [NUMBER] /а.с. 26/. 26.02.2024 державним виконавцем Дарницького відділу державної виконавчої служби у м. Києві ЦМУ винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» /а.с. 27/. Відповідно до копії постанови заборгованість зі сплати аліментів станом на 26.02.2024 становить 166 967 грн. 35 коп. Внаслідок невиконання відповідачем судового рішення про стягнення аліментів у нього утворилась заборгованість по їх сплаті, яка станом на 15.10.2022 становить 166 967 грн. 35 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У постанові від 03.04.2019 у справі №333/6020/16-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що в будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. У разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а, отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%. За таким правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Позивач просить стягнути з відповідача суму пені за період прострочення сплати аліментів з 11.08.2014 по 15.10.2024, яка згідно розрахунку позивача становить 104 466 грн. 34 коп. /а.с. 33-42/. Відповідач контррозрахунку суми пені за прострочені аліменти суду не надав. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не спростовано належними засобами доказування наявності заборгованості перед позивачем по сплаті аліментів, а також не спростовано нараховану суму пені. Оскільки позивачем заявлена до стягнення сума пені в розмірі 104 466 грн. 34 коп. то вказаний розмір і підлягає до стягнення з відповідача. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки відповідачем аліменти не сплачуються, рішення суду не виконується, а тому відповідно до 196 СК України, з останнього підлягає стягненню пеня за прострочення сплати аліментів. Щодо витрат на правову допомогу, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до частин першої та третьої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно положень частин першої та другої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 ЦПК України) За змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. При встановленні гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Витрати на правову допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі. Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), детальний опис виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) тощо. Як вбачається із матеріалів справи, між [PERSON] та адвокатом Волошиною О.В., укладено договір про надання правової допомоги від 17.10.2024 року, відповідно до якого адвокат бере на себе обов`язки надавати юридичні послуги, передбачених даним договором та Акт № 1 виконаних робіт від 17.10.2024 року по стягненню пені з [PERSON] (усна консультація - 1000 грн (одна година), ознайомлення з матеріалами справи 1 000 грн. (дві година, вартість однієї години 50 грн.), адвокатський запит 3 000 грн. (дві години вартість однієї години 1 500 грн.), складання розрахунку 2 400 грн. (3 години, вартість однієї години 800 грн.). складання позовної заяви 8 100 грн. (10 годин вартість однієї години 810 грн.), заява про проведення засідання в режимі відео конференції 1 000 грн.(1 година). Велика Палата Верховного Суду зауважувала, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18. Беручи до уваги викладене, враховуючи підставу та предмет позову, характер виконаної адвокатом роботи та фактично надані послуги, зміст і обсяг позовної заяви, зважаючи на співмірність витрат на правову допомогу та складність даної справи, суд дійшов до висновку, що заявлені позивачем витрати на правничу допомогу у розмірі 16 500 грн. не відповідають критерію розумності, не співмірні із виконаною роботою адвоката, а їх відшкодування, за відсутності достатнього обґрунтування з огляду на обставини справи, матиме надмірний характер. З огляду на зазначене у сукупності, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення вимог позивача про стягнення правничої допомоги в розмірі 9 000 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9 000 грн. та 1 211 грн. 20 коп. судового збору на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved