Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-19 00:00:00

В лютому 2024р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачів: Адміністрації державної прикордонної служби України, Державної казначейської служби України, в якому просив суд: - відшкодувати майнову шкоду, завдану незаконною бездіяльністю органу державної влади - Адміністрацією державної прикордонної служби України та його службовими особами, стягнувши з державного бюджету України через Державну казначейську службу України, шляхом списання з рахунку призначеного для відшкодування шкоди завдано громадянинові незаконними діями органів державної влади на користь позивача [PERSON] - 87654,99 грн., завданої матеріальної шкоди; - стягнути з відповідача [INFO] на користь позивача [PERSON] судовий збір в розмірі 1211,2 грн. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 05 березня 2024р. відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 10 квітня 2024р. на адресу суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач Державна казначейська служба України проти позову заперечив, зазначивши що на час розгляду даної справи відсутнє судове рішення про визнання судом протиправної поведінки (рішення, дії чи бездіяльності будь-якого органу Державної прикордонної служби України). Отже, позов про відшкодування майнової шкоди, яка є похідною від визнання вини, не підлягає задоволенню. На думку сторони відповідача, зі змісту позову неможливо встановити, дії (бездіяльність) якого саме органу Державної прикордонної служби України, на думку позивача, є неправомірними. Відповідно до позовної заяви та доданих документів, вбачається, що [NUMBER] прикордонним загоном Державної прикордонної служби України винесено рішення від 14 листопада 2023р. про відмову позивачу в перетинання державного кордону. В перетинанні державного кордону було відмовлено лише позивачу. Рішення про відмову в перетинанні державного кордону дружині позивача, разом із дітьми, [NUMBER] прикордонним загоном Державної прикордонної служби України не виносилось, що підтверджується самим позивачем в позовній заяві. Отже, [NUMBER] прикордонний загін Державної прикордонної служби України є - суб`єктом владних повноважень, який уповноважений приймати рішення про відмову в перетинанні державного кордону України, є окремою юридичною особою та зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осібпідприємців та громадських формувань та має ідентифікаційний код юридичної особи. Крім того, п.4 наказу МЮ України, МВС України від 30 січня 2018р. за № 265/5/65 «Про затвердження Порядку взаємодії органів та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів, та органів Державної прикордонної служби України під час здійснення виконавчого провадження» інформацію про встановлення тимчасового обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду з України уповноважений орган Держприкордонслужби вилучає з бази даних на підставі отриманої засвідченої судом копії судового рішення про скасування тимчасового обмеження особи у праві виїзду з України, що набрало законної сили та має відповідну відмітку про дату набрання законної сили. Відповідно до Положення про Головний центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, затвердженого наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 18 травня 2023р. № 29 (із змінами) Головний центр обробки спеціальної інформації є органом Державної прикордонної служби України, який підпорядковується Голові Державної прикордонної служби України, першому заступнику Голови Державної прикордонної служби України. Відповідно до вищезазначеного Положення основними завданнями Головного центру є, зокрема, обробка інформації з використанням системи «Гарт-1» щодо запобігання та недопущення перетинання державного кордону особами, яким згідно із законодавством не дозволяється в`їзд в Україну/ заборонено в`їзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України, недійсних, викрадених і втрачених документів на право виїзду за кордон, повідомлень щодо втрачених, викрадених та оголошених недійсними паспортних документів, що надаються компетентними органами України, а також надання відомостей щодо осіб, які перетнули державний кордон, для надання відповідей на звернення громадян, запитів про отримання публічної інформації, на виконання судових рішень, вимог прокуратури та запитів органів, що здійснюють досудове розслідування, надісланих в межах наявної кримінальної справи, кримінального провадження, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань, оперативно-розшукової чи контррозвідувальної справи, що перебуває у провадженні. Головний центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України є окремою юридичною особою та зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 29 листопада 2011р. номер запису 1074 102 0000 041126, ідентифікаційний код юридичної особи 37996391. Відповідач вважає, що інший відповідач Адміністрація Державної прикордонної служби України жодним чином не порушувала права позивача, і відповідно не має обов`язку щодо відшкодування майнової шкоди, тому може бути лише у даній справі третьою особою без самостійний вимог на стороні відповідача, оскільки рішення суду по справі може вплинути на її права та обов`язки щодо прийняття управлінських рішень. З огляду на ту обставину, що цивільний позов заявлено до неналежного відповідача та не додано доказів протиправності дій/бездіяльності будь-якого органу Державної прикордонної служби України, відповідач вважає, що позов не підлягає до задоволення. 11 квітня 2024р. на адресу суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач Адміністрація державної прикордонної служби України, проти позову заперечив, з аналогічних підстав, що і відповідач Державна казначейська служба України. Звертав увагу суду, що є неналежним відповідачем за вказаним позовом, оскільки в досудовому порядку не порушував права позивача, і не приймав рішення 14 листопада 2023р. про відмову позивачу в перетинання державного кордону, а тому не може нести відповідальність за відшкодування майнової шкоди. 30 квітня 2024р. на адресу суду надійшла заява сторони позивача про заміну неналежного відповідача та залучення до участі у справі третьої особи. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2024р., замінено неналежного відповідача - Адміністрацію державної прикордонної служби України, на належного відповідача - Головний центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України; залучено, до участі у справі, Адміністрацію державної прикордонної служби України, у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 14 листопада 2023р. позивач [PERSON] разом із членами своєї родини прибув до пункту пропуску через державний кордон України «Шегині» з метою перетину кордону України для подальшого вильоту до Канади, відповідно до придбаних авіаквитків. Однак посадовими особами [INFO] позивачу було відмовлено у перетині кордону, та уповноваженою службовою особою підрозділу охорони державного кордону було винесено рішення про відмову позивачу [PERSON] в перетинанні кордону України. Підставою для відмови у перетині кордону стала: наявність в базі даних Державної прикордонної служби України відомостей, що згідно ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 липня 2014р. по цивільній справі № 200/12754/14-ц та постанови Шевченківського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області від 18 лютого 2018р. виконавче провадження № [NUMBER], позивача було обмежено у праві виїзду за кордон. У зв?язку із цим, позивач та члени його сім`ї, були позбавлені можливості здійснити подорож. Оскільки авіаквитки поверненню не підлягали, то позивачу було спричинено матеріальну шкоду, у вигляді вартості авіаквитків та медичної страховки в розмірі 87654,99 грн. На думку позивача, відмова йому в перетині кордону є незаконною, оскільки постановою державного виконавця від 08 лютого 2021р. було скасовано тимчасове обмеження позивача у праві виїзду за кордон у виконавчому провадженні № [NUMBER]. Оскільки в досудовому порядку вирішити спір не можливо, позивач вимушений був звернутись до суду, з вказаним позовом, для захисту свого права. 31 жовтня 2024р. на адресу суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач Головний центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України проти позову заперечив, зазначивши, що 27 січня 2015р. на адресу Адміністрації Державної прикордонної служби України засобами поштового зв`язку, надійшов супровідний лист Бабушкінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ від 29 грудня 2014р. № 03-14/40678/13 з доданою ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 липня 2014р. по цивільній справі № 200/12754/14ц, якою суд за поданням Бабушкінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ тимчасово обмежив у праві виїзду за межі України позивача [PERSON] , до виконання зобов`язань згідно виконавчого листа № 2-1971 від 19 березня 2010р., виданого Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів. Головний центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, на виконання ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 липня 2014р. у цивільній справі № 200/12754/14ц, 28 січня 2015р. вніс інформацію про боржника [PERSON] до відповідної бази даних Державної прикордонної служби України. 23 травня 2018р. на адресу Адміністрації Державної прикордонної служби України засобами поштового зв`язку надійшов супровідний лист Шевченківського ВДВС м. Дніпра Головного територіального управління юстиції (ГТУЮ) у Дніпропетровській області від 18 лютого 2018р. № 0314/1367, з доданою для виконання постановою державного виконавця Шевченківського ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Горбачової О.О. про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 18 лютого 2018р. ВП № [NUMBER], винесена при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-1971, що виданий 19 березня 2010р. Красногвардійським судом стосовно позивача, у зв`язку з наявністю заборгованості по аліментам на користь [PERSON] . Відповідачем, на виконання постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 18 лютого 2018р. ВП № [NUMBER], 23 травня 2018р. були внесені відомості про боржника [PERSON] до відповідної бази даних Державної прикордонної служби України. Крім того, 28 березня.2019р. державним виконавцем Шевченківського ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Горбачової О.О. було винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 25 березня 2019р. ВП № [NUMBER], при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-1971, у зв`язку з наявністю заборгованості по аліментам на користь [PERSON] , електронна копія якої особисто державним виконавцем відділу була передана для виконання до відповідної бази даних Державної прикордонної служби України з використанням кваліфікованого електронного підпису за допомогою Автоматизованої системи виконавчого провадження. 03 грудня 2023р. на електронну пошту Адміністрації Державної прикордонної служби України надійшов адвокатський запит адвоката Климася Ю.І. як представника [PERSON] , з причини винесення стосовно його клієнта 14 листопада 2023р. рішення про відмову в перетині державного кордону України у зв`язку з наявністю у останнього тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України на підставі ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 липня 2014р. у цивільній справі № 200/12754/14ц та постанови Шевченківського ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Горбачової О.О. про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 18 лютого 2018р. ВП № [NUMBER]. Так, в досудовому порядку, адвоката позивача, відповідачем було проінформовано, на виконання його адвокатського запиту, що станом на 03 грудня 2023р., стосовно позивача [PERSON] продовжує діяти тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, згідно зазначених процесуальних документів, оскільки згадані у запиті постанови старшого державного виконавця Першого Правобережного ВДВС у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного МУ МЮ (м. Одеса) Потапенко В. В. про закінчення виконавчого провадження від 17 листопада 2023р. ВП № [NUMBER] та про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України від 17 листопада 2023р. ВП № [NUMBER], якими особі скасовано дане обмеження, станом на дату розгляду запиту у паперовому вигляді до відповідача від Першого Правобережного ВДВС у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного МУ МЮ (м. Одеса) засобами поштового зв`язку для виконання не надходили. 08 грудня 2023р. на адресу відповідача від Першого Правобережного ВДВС у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного МУ МЮ (м. Одеса), разом із супровідним листом від 06 грудня 2023р. № 142037/6 засобами поштового зв`язку надійшли для виконання постанова про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України від 17 листопада 2023р. ВП № [NUMBER] та постанова про закінчення виконавчого провадження від 17 листопада 2023р. ВП № [NUMBER], якими громадянину [PERSON] було скасовано тимчасове обмеження у праві виїзду з України, встановлене постановою про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 18 лютого 2018р. ВП № [NUMBER] та ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 липня 2014р. у цивільній справі № 200/12754/14ц. Відповідачем, на виконання вищевказаних постанов, 08 грудня 2023р. було вилучено відомості стосовно позивача, з відповідної бази даних Державної прикордонної служби України та поінформовано Перший Правобережний ВДВС у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного МУ МЮ (м. Одеса) листом від 11 грудня 2023р. № 91-8069/19/23-вих. механізм зняття з контролю (вилучення інформації), визначений Порядком взаємодії органів та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів, та органів Державної прикордонної служби України під час здійснення виконавчого провадження, затвердженим спільним наказом МЮ України та МВС України від 30 січня 2018р. № 256/5/65 та зареєстрованого в МЮ України 02 лютого 2018р. за № 133/31585 (зі змінами), а саме пункту 5 розділу IV інформація про особу, стосовно якої діє тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, вилучається з бази даних в разі винесення постанови про: закінчення виконавчого провадження на підставі пунктів 1-3, 5-7, 9-12, 14, 15 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження»; скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України - у разі погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; скасування постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України за виконавчим документом про стягнення аліментів. Відповідно до пункту 3 Наказу - обмін документами щодо скасування тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України між державними, приватними виконавцями та Державною прикордонною службою України здійснюється у паперовій формі засобами поштового зв`язку. Відповідно до пункту 4 спільного наказу МЮ України та МВС України від 30 січня 2018р. № 256/5/65 - до запровадження взаємодії, відповідно до розділів ІІ, IV Порядку обмін документами між державними, приватними виконавцями та Державною прикордонною службою України здійснюється у паперовому вигляді засобами поштового зв`язку. 21 червня 2018р. між Адміністрацією Держприкордонслужби та МЮ України підписано Протокол № 1 обміну інформацією до Порядку взаємодії органів та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів, та органів Державної прикордонної служби України під час здійснення виконавчого провадження», затвердженого наказом МЮ України, МВС України від 30 січня 2018р. № 256/5/65. Згідно з пунктами 7, 8 Протоколу державні виконавці, відповідно до пунктів 3,5 розділу IV Порядку, формують в електронному вигляді у Системі такі постанови: про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України; про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України; скасування процесуального документа; про закінчення виконавчого провадження, із накладанням електронного цифрового підпису державного виконавця. Прийняття та оброблення інформаційних повідомлень, запитів, формування та передача відповідей на ці запити, а також формування та передача інформаційних повідомлень про прийняття до виконання, або відмову у прийнятті до виконання здійснюються системою «Аркан» в автоматичному режимі. Таким чином, сторона відповідача звертає увагу суду, що з 21 червня 2018р., вилучення з відповідної бази даних Державної прикордонної служби України інформації про боржників, яких тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України на підставі електронної постанови державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України за виконавчими документами про стягнення аліментів наразі здійснюється безпосередньо державним виконавцем через Систему, з використанням кваліфікованого електронного підпису. Враховуючи вищевказане, оскільки постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 18 лютого 2018р. ВП № [NUMBER] та ухвала Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 липня 2014р. у цивільній справі № 200/12754/14ц були надіслані на адресу відповідача, на паперових носіях засобами поштового зв`язку, то і вилучення даної інформації стосовно позивача [PERSON] із відповідної бази даних Державної прикордонної служби України, було здійснено посадовою особою відповідача, в аналогічному порядку, а тому дії відповідача є законними, та відсутня бездіяльність. При цьому, сторона відповідача звертала увагу суду, що постанови про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України від 17 листопада 2023р. ВП № [NUMBER] та постанови про закінчення виконавчого провадження від 17 листопада 2023р. ВП № [NUMBER], стосовно позивача [PERSON] , відповідно до якої відомості про боржника [PERSON] , 08 грудня 2023р. були вилучені із відповідної Бази даних, винесені старшим державним виконавцем Першого Правобережного ВДВС у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного МУ МЮ (м. Одеса) Потапенко В.В. лише 17 листопада 2023р., тобто через три дня після прийняття рішення про відмову позивачу, у перетинанні державного кордону України та лише 06 грудня 2023р. засобами поштового зв`язку направлені для виконання на адресу відповідача. На думку сторони відповідача, діями посадових осіб останнього, не були порушені права позивача, а тому позов слід залишити без задоволення. Відповідь на відзив стороною позивача не подавалась. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав, наведених у позові, просив суд позов задовольнити. Представники: відповідача Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, третьої особи проти позову заперечили, з підстав, наведених у відзивах на позов, просили суд позов залишити без задоволення. Відповідач Державна казначейська служба України, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, в прохальній частині відзиву а позов, клопотав про розгляд справи у відсутність свого представника. В силу положень ст. ст. 211, 223 ЦПК України, суд вважає, за можливе продовжити розгляд справи у відсутність відповідача Державної казначейської служби України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, представника третьої особи, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає що позов не підлягає задоволенню з наступник підстав. За змістом ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України від 01 грудня 2004р. № 18-рп/2004 (справа про охоронюваний законом інтерес) визначено, що поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в ч. 1 ст. 4 ЦПК України та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права», треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). За змістом ч. 2-4 ст. 13 ЦК України, при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 14 листопада 2023р. (а.с. 34), посадовими особами [INFO] було винесено рішення про відмову в перетинанні державного кордону України, яким позивачу було відмовлено у перетині державного кордону, у зв`язку з наявністю в базі даних Державної прикордонної служби України відомостей щодо позивача, а саме: ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 липня 2014р. по цивільній справі № 200/12754/14та постановою Шевченківського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області від 18 лютого 2018р. ВП № [NUMBER] позивача було обмежено у праві виїзду за кордон. Вищезазначене рішення набирає чинності невідкладно, і на час ухвалення судом по даній цивільній справі, стороною позивача не було оскаржено, в установленому законом порядку. Звертаючись до суду, з вказаним позовом, сторона позивача наголошувала, що внаслідок незаконних дій відповідача, стороні позивача була спричинена матеріальна шкода у розмірі 87654,99 грн., у зв?язку із цим, позивач та члени його сім`ї, були позбавлені можливості здійснити подорож, а спричинена матеріальна шкода, - це вартість авіаквитків та медичної страховки позивача та членів його сім`ї. Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами ст. ст. 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком. При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Отже, позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою. Однією з засад судочинства, регламентованих п. 3) ч. 1 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. У відповідності до ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. За змістом ст. 77 цього Кодексу належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За змістом ч. 2-4 ст. 13 ЦК України, при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч. 1 ст. 1166 ЦК України). За змістом ч. 1 ст. 1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи (ст. 1174 ЦК України). Судом встановлено, і це не оспорювалося сторонами в судовому засіданні, що 27 січня 2015р. на адресу Адміністрації Державної прикордонної служби України засобами поштового зв`язку, надійшов супровідний лист Бабушкінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ від 29 грудня 2014р. № 03-14/40678/13 з доданою ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 липня 2014р. по цивільній справі № 200/12754/14ц, якою суд за поданням Бабушкінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ тимчасово обмежив у праві виїзду за межі України позивача [PERSON] , до виконання зобов`язань згідно виконавчого листа № 2-1971 від 19 березня 2010р., виданого Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів. Головний центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, на виконання ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 липня 2014р. у цивільній справі № 200/12754/14ц, 28 січня 2015р. вніс інформацію про боржника [PERSON] (обмеження у праві виїзду за кордон), до відповідної бази даних Державної прикордонної служби України. 23 травня 2018р. на адресу Адміністрації Державної прикордонної служби України засобами поштового зв`язку надійшов супровідний лист Шевченківського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області від 18 лютого 2018р. № 0314/1367, з доданою для виконання постановою державного виконавця Шевченківського ВДВС міста Дніпра Г ТУЮ у Дніпропетровській області Горбачової О.О. про тимчасове обмеження боржника [PERSON] , у праві виїзду за межі України від 18 лютого 2018р. ВП № [NUMBER], винесена при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-1971, що виданий 19 березня 2010р. Красногвардійським судом м. Дніпропетровська, стосовно позивача, у зв`язку з наявністю заборгованості по аліментам на користь [PERSON] . Відповідачем, на виконання постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 18 лютого 2018р. ВП № [NUMBER], 23 травня 2018р. були внесені відомості про боржника [PERSON] до відповідної бази даних Державної прикордонної служби України. Крім того, 28 березня.2019р. державним виконавцем Шевченківського ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Горбачової О.О. було винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 25 березня 2019р. ВП № [NUMBER], при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-1971, у зв`язку з наявністю заборгованості по аліментам на користь [PERSON] , електронна копія якої особисто державним виконавцем відділу була передана для виконання до відповідної бази даних Державної прикордонної служби України з використанням кваліфікованого електронного підпису за допомогою Автоматизованої системи виконавчого провадження В судовому засіданні представник позивача наголошував, що співробітники відповідача мали можливість виключити позивача з відповідної бази осіб, яким обмежено право виїзду за кордон, враховуючи те, що позивачем добросовісно сплачуються аліменти. Разом з тим, представник відповідача звертав увагу суду, що лише 08 грудня 2023р. на адресу відповідача засобами поштового зв`язку надійшли для виконання постанова про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України від 17 листопада 2023р. ВП № [NUMBER] та постанова про закінчення виконавчого провадження від 17 листопада 2023р. ВП № [NUMBER], якими громадянину [PERSON] було скасовано тимчасове обмеження у праві виїзду з України, встановлене постановою про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 18 лютого 2018р. ВП № [NUMBER] та ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 липня 2014р. у цивільній справі № 200/12754/14ц, і відповідачем, на виконання вищевказаних постанов, 08 грудня 2023р. було вилучено відомості стосовно позивача, з відповідної бази даних Державної прикордонної служби України. Так, в судовому засіданні представник відповідача наголошував, що механізм зняття з контролю (вилучення інформації), з відповідної баз даних, визначений Порядком взаємодії органів та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів, та органів Державної прикордонної служби України під час здійснення виконавчого провадження, затвердженим спільним наказом МЮ України та МВС України від 30 січня 2018р. № 256/5/65 та зареєстрованого в МЮ України 02 лютого 2018р. за № 133/31585 (зі змінами), а саме пункту 5 розділу IV інформація про особу, стосовно якої діє тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, вилучається з бази даних в разі винесення постанови про: закінчення виконавчого провадження на підставі пунктів 1-3, 5-7, 9-12, 14, 15 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження»; скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України - у разі погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; скасування постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України за виконавчим документом про стягнення аліментів. Відповідно до пункту 3 цього Наказу - обмін документами щодо скасування тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України між державними, приватними виконавцями та Державною прикордонною службою України здійснюється у паперовій формі засобами поштового зв`язку. Відповідно до пункту 4 спільного Наказу МЮ України та МВС України від 30 січня 2018р. № 256/5/65 - до запровадження взаємодії, відповідно до розділів ІІ, IV Порядку обмін документами між державними, приватними виконавцями та Державною прикордонною службою України здійснюється у паперовому вигляді засобами поштового зв`язку. 21 червня 2018р. між Адміністрацією Держприкордонслужби та МЮ України підписано Протокол № 1 обміну інформацією до Порядку взаємодії органів та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів, та органів Державної прикордонної служби України під час здійснення виконавчого провадження», затвердженого наказом МЮ України, МВС України від 30 січня 2018р. № 256/5/65. Згідно з пунктами 7, 8 Протоколу державні виконавці, відповідно до пунктів 3,5 розділу IV Порядку, формують в електронному вигляді у Системі такі постанови: про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України; про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України; скасування процесуального документа; про закінчення виконавчого провадження, із накладанням електронного цифрового підпису державного виконавця. Прийняття та оброблення інформаційних повідомлень, запитів, формування та передача відповідей на ці запити, а також формування та передача інформаційних повідомлень про прийняття до виконання, або відмову у прийнятті до виконання здійснюються системою «Аркан» в автоматичному режимі. Таким чином, сторона відповідача звертає увагу суду, що з 21 червня 2018р., вилучення з відповідної бази даних Державної прикордонної служби України інформації про боржників, яких тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України на підставі електронної постанови державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України за виконавчими документами про стягнення аліментів наразі здійснюється безпосередньо державним виконавцем через «Систему», з використанням кваліфікованого електронного підпису, але враховуючи те, що постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 18 лютого 2018р. ВП № [NUMBER] та ухвала Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 липня 2014р. у цивільній справі № 200/12754/14ц були надіслані на адресу відповідача, на паперових носіях засобами поштового зв`язку, то і вилучення даної інформації стосовно позивача [PERSON] із відповідної бази даних Державної прикордонної служби України, було здійснено посадовою особою відповідача, в аналогічному порядку, тобто отримання відповідної постанови державного виконавця про скасування зазначеного вище обмеження, яке було отримано відповідачем лише 08 грудня 2023р. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що стороною позивача не доведено незаконність дій/бездіяльності відповідача та протиправність рішення про відмову в перетинанні державного кордону України від 14 листопада 2023р., судом не встановлено протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою, а тому у суду відсутні правові підстави для задоволення позову. Так, судом враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29). При прийнятті рішення суд також враховує, що відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя . Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994р., статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, то з відповідача не підлягає стягненню судові витрати.

Outcome: dismissed