Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-20 00:00:00

Позивач в особі Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» у липні 2024 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані освітні послуги, з урахуванням пені, інфляційної складовї боргу та трьох відсотків річних, нарахованих на суму боргу. Позов мотивований тим, що Наказом від 17.08.2021 року № 2379-с [PERSON] з 01.09.2021 року зараховано до Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» студенткою І-го курсу денної форми здобуття освіти за кошти фізичних осіб. 02.08.2021 року між Національним технічним університетом України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» та [PERSON] (відповідачем) укладено договір про надання юридичних послуг № 3100/21д-152. Відповідно до пункту 1 розділу І Договору предметом є фінансові зобов`язання відповідача щодо оплати освітньої послуги, яка надається йому університетом за Договором про навчання в Університеті № 251 від 31.07.2021 (Договір). Пунктом 2 Договору про навчання в Університеті, передбачено, що позивач бере на себе зобов`язання здійснити підготовку [PERSON] за денною формою здобуття освіти за спеціальністю 073 Менеджмент для здобуття ступеня вищої освіти «бакалар». Згідно пункту 1 розділу ІІІ Договору № 251 загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання склала (без урахування інфляції) 139 600 грн. Вартість освітньої послуги навчання за 2021-2022 навчальний рік становить 34 900 грн (підпункт 2.1. пункту 2 розділ ІІІ Договору). Оплату за освітню послугу у 2021-2022 навчальному році відповідач здійснив в повному обсязі. Згідно п.1 розділу ІІІ Договору вартість освітньої послуги на кожен наступний рік начання складається з вартості попереднього року начання, збільшеної на рівень інфляції за попередній рік. Згідно Наказу від 17.05.2022 року № НГФ/51/2022 «Про встановлення вартості навчання на 2022/2023 навчальний рік вартість навчання на 2022/2023 навчальний рік для здобувачів вищої освіти першого (бакалаврського) рівня - громадян України залишилась без змін за діючими договорами та не підвищувалась на рівень інфляції за 2021 рік. Таким, чином вартість освітньої послуги навчання на 2022/2023 навчальний рік склала 34 900 грн. Пунктом 3 розліду ІІ Договору передбачено, що відповідач зобов`язаний своєчасно вносити плату за освітню послугу в розмірах та в порядку, встановлених договором. Згідно пункту 3 розліду ІІІ Договору відповідач вносить плату щосеместрово. Відповідач здійснює оплату у безготівковій формі не пізніше 10 днів з початку кожного семестру в розмірі та в порядку, встановленому договором. Згідно з пунктом 3.3. Положення про організацію освітнього процесу в КПІ ім. Ігоря Сікорського (Положення), затвердженого Наказом від 20.07.2020 № 7/124, навчальний процес за очною формою начання організовується за семестровою системою. Екзаменаційні сесії плануються по дві в навчальному році. Канікули загальною тривалість 8-12 тижнів встановлюються здебільшого двічі на рік. З урахуванням пункту 3.1. Положення, календарні терміни семестрів, навчальних занять, екзаменаційних сесій, практик, атестацій і канікул на кожний рік підготовки за певною спеціалізацією та рівнем вищої освіти визначає графік навчального процесу. Відповідно, в навчальному році передбачено два семестри. Відповідно до графіку навчального процесу на 2022-2023 навчальний рік для здобуття степеня вищої освіти «бакалавр» навчальні семестри розпочалися 05.09.2022 року (осінній семестр) та 06.02.2023 року (весняний семестр). У 2022-2023 навчальному році відповідач повинен був безготівково внести плату за освітню послугу в розмірі 17 450 грн .00 коп. не пізніше 14.09.2022 року (за осінній семестр). Однак, в порушення умов договору, оплата за освітню послугу в осінньому семестрі відповідачем не була здійснена. Наказом № 286-с від 23.01.2023 року [PERSON] було відраховано з КПІ ім. Ігоря Сікорського за невиконання індивідуального навчального плану з 23.01.2023 року. Таким чином, у відповідача виник борг перед позивачем у розмірі 17 450 грн. 00 коп. Відповідач як боржник, що прострочив виконання основного грошового зобов`язання, на підставі положень статті 625 ЦК України зобов`язаний сплатити зазначену суму боргу з урахуванням інфляційної складової у розмірі 2 107 грн. 93 коп., трьох процентів річних - 808 грн. 56 коп. та пені відповідно до пункту 3 розділу ІV Договору (у випадку порушення сторонами термінів та порядку оплати за надання освітньої посліги на суми, які мають бути сплачені, нараховується пеня за коженн день затримки оплати у розмірі подвійної ставки НБУ, що діяла на період, за який сплачується пеня) - 3 131 грн. 44 коп. В судове засідання позивач не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце його проведення, що підтверджується зворотнім повідомленням рекомендованого листа, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності з підтриманням позовних вимог, просив їх задовольнити, посилаючись на вимоги закону про належне виконання зобов`язань за договором та його умов, з можливим ухваленням заочного рішення. У відповіді на відзив позивач вказав, про те, що позиція відповідача [PERSON] про те, що [PERSON] з 01.09.2022 року не відвідувала занять, не користувалась освітніми послугами начального закладу, є підставою для відмови у позові, на думку позивача, є необгрунитованою, оскільки начальний заклад надавав освітні послуги дистанційно відновіно до Наказу НОН/233/2022 від 02.08.2022 "Про заходи щодо органзації та здійснення процесу в осінньому семестрі 2022/2023 навчального року для здобувачів вищої освіти очної та заочної форми начання", а відпровідно до Договору № 251, укдаденого між сторонами, здобував зобов"язаний виконувати освітню програму, індивідуальний навчальний план та досягати визначених освітньою програмою результатів, та, у випадку запровадження Університетом дистанційного або змішаного режиму організації та проведення освітнього процесу, здобувач забезпечує доступ до мережі Інтернет за допомогою комп"ютера, або іншого пристрою, для дистанційного навчання для повноцінного отримання освітньої послуги, яка надається Університетом. Вказує, що заяву студентки про її відрахування з університету, без підтвердження такої заяви (без накладеного кваліфікованого електронного підпису), оскільки встановлено, що такий підпис було накладено на пустий бланк, позивачем не прийнято, вжито заходів для повідомлення заявника, який заяву у належній формі не подав, а тому договір про надання освітньої послуги продовжував діяти до винесення наказу позивачем про відрахування студента. Відповідач в судове засідання не з`явивився, про час та місце розгляду справи повідомлена згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення, розміщеним оголошенням на офіційному сайті судої влади (суду). Відповідачем подано відзив на позов від 21.01.2025 року, у якому вказує про те, що 27.09.2022 року [PERSON] подано заяву про відрахування з унуверстету, дочка перебуала за межами України, освітніми послугами позивача не користувалась, а тому вона не має сплаувати кошти на неотримані послуги. Наведені обставини свідчать, що сторони завчасно повідомлені про розгляд справи судом. Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у тому числі, правом визначити свою участь в судовому засіданні. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ (Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86). Окрім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (Рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України»). Поряд з цим, Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі "Шульга проти України", № 16652/04). Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, вид судочинства - спрощеного провадження, вжиті судом заходи щодо направлення сторонам повідомлення про час та місце розгляду справи, копії позовної заяви з додатками до відповідача, із роз`ясненим правом надання відзиву на позов, відповіді на відзив, заперечення, суд визнав можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, з урахуванням відзиву на позов, відповіді на відзив, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі (ч.1 ст. 279 ЦПК України) Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (ч.5 ст. 279 ЦПК України). 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким зокрема Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції. Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Судом встановлено, що Наказом від 17.08.2021 року № 2379-с [PERSON] з 01.09.2021 року зараховано до Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» студенткою І-го курсу денної форми здобуття освіти за кошти фізичних осіб (а.с.7). 02.08.2021 року між Національним технічним університетом України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» та [PERSON] укладено договір про надання юридичних послуг № 3100/21д-152 (а.с.10-14). Відповідно до пункту 1 розділу І Договору предметом є фінансові зобов`язання відповідача щодо оплати освітньої послуги, яка надається йому університетом за Договором про навчання в Університеті № 251 від 31.07.2021 (далі також - Договір). Пунктом 2 Договору про навчання в Університеті, передбачено, що позивач бере на себе зобов`язання здійснити підготовку [PERSON] за денною формою здобуття освіти за спеціальністю 073 Менеджмент для здобуття ступеня вищої освіти «бакаларр». Згідно пункту 1 розділу ІІІ Договору № 251 загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання склала (без урахування інфляції) 139 600 грн. Вартість освітньої послуги навчання за 2021-2022 навчальний рік становить 34 900 грн (підпункт 2.1. пункту 2 розділ ІІІ Договору). Оплату за освітню послугу у 2021-2022 навчальному році відповідач здійснив в повному обсязі. Згідно п.1 розділу ІІІ Договору вартість освітньої послуги на кожен наступний рік начання складається з вартості попереднього року начання, збільшеної на рівень інфляції за попередній рік. Згідно Наказу від 17.05.2022 року № НГФ/51/2022 «Про встановлення вартості навчання на 2022/2023 навчальний рік вартість навчання на 2022/2023 навчальний рік для здобувачів вищої освіти першого (бакалаврського) рівня - громадян України залишилась без змін за діючими договорами та не підвищувалась на рівень інфляції за 2021 рік. Таким, чином вартість освітньої послуги навчання на 2022/2023 навчальний рік склала 34 900 грн. Пунктом 3 розліду ІІ Договору передбачено, що відповідач зобов`язаний своєчасно вносити плату за освітню послугу в розмірах та в порядку, встановлених договором. Згідно пункту 3 розліду ІІІ Договору відповідач вносить плату щосеместрово. Відповідач здійснює оплату у безготівковій формі не пізніше 10 днів з початку кожного семестру в розмірі та в порядку, встановленому договором. Згідно з пунктом 3.3. Положення про організацію освітнього процесу в КПІ ім. Ігоря Сікорського (Положення), затвердженого Наказом від 20.07.2020 № 7/124, навчальний процес за очною формою начання організовується за семестровою системою. Екзаменаційні сесії плануються по дві в навчальному році. Канікули загальною тривалість 8-12 тижнів встановлюються здебільшого двічі на рік. З урахуванням пункту 3.1. Положення, календарні терміни семестрів, навчальних занять, екзаменаційних сесій, практик, атестацій і канікул на кожний рік підготовки за певною спеціалізацією та рівнем вищої освіти визначає графік навчального процесу. Відповідно, в навчальному році передбачено два семестри. Відповідно до графіку навчального процесу на 2022-2023 навчальний рік для здобуття степеня вищої освіти «бакалавр» навчальні семестри розпочалися 05.09.2022 (осінній семестр) та 06.02.2023 (весняний семестр). У 2022-2023 навчальному році відповідач повинен був безготівково внести плату за освітню послугу в розмірі 17 450 грн кожного семестру, не пізніше 14.09.2022 року (за осінній семестр). Однак, в порушення умов договору, оплата за освітню послугу в осінньому семестрі відповідачем не була здійснена. Наказом № 286-с від 23.01.2023 року [PERSON] було відраховано з КПІ ім. Ігоря Сікорського за невиконання індивідуального навчального плану з 23.01.2023 року (а.с.36). Таким чином, у відповідача виник борг перед позивачем у розмірі 17 450 грн. 00 коп. Відповідно до положень частини першої статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 903 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідач відповідно до умов вказаного договору засвідчив, що всі умови договору йому зрозумілі й він вважає їх справедливими по відношенню до себе та підтвердив свою здатність їх виконувати, що засвідчується його особистим підписом; його умови ним не спростовуються Зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Боржник, який порушив зобов"язання, відповідно до ст. 623 ЦК України, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Оскільки в порушення умов угоди про для здобуття вищої освіти відповідачем умови такої угоди не виконувались, він має відшкодувати навчальному закладу витрати, які навчальний заклад на начання студента в осінньому семестрі 2022-2023 навчальному році поніс відповідно до Договору 17 450 грн. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України). Пунктом 12 договору передбачено, що за несвоєчасну оплату освітніх послуг замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожний день прострочення. Положення договору про право виконавця вимагати сплати пені у разі порушення замовником зобов`язань за договором узгоджується з вимогами статей 546, 547, 549-551 ЦК України. Відповідач як боржник, що прострочив виконання основного грошового зобов`язання, на підставі положень статті 625 ЦК України також зобов`язаний сплатити зазначену суму боргу з урахуванням інфляційної складової у розмірі 2 107 грн. 93 коп., трьох процентів річних - 808 грн. 56 коп. та пені відповідно до пункту 3 розділу ІV Договору (у випадку порушення сторонами термінів та порчдку оплати за надання освітньої посліги на суми, які мають бути сплачені, нараховується пеня за коже день затримки оплати у розмірі подвійної ставки НБУ, щ діяла на період, заякий сплачується пеня) - 3 131 грн. 44 коп. Розрахунки позивача суд покладає в обґрунтування рішення, оскільки вони виконані за вірними формулами, з урахуванням статистичних даних про облікову ставку НБУ та індекси інфляції за період прострочення, і не спростовані відповідачем. Доводи відповідача суд відхиляє з огляду на їх необгрунтованість. Так, встанволено, що начальний заклад надавав освітні послуги дистанційно відновіно до Наказу НОН/233/2022 від 02.08.2022 "Про заходи щодо органзації та здійснення процесу в осінньому семестрі 2022/2023 навчального року для здобувачів вищої освіти очної та заочної форми начання", а відпровідно до Договору № 251, укдаденого між сторонами, здобувач зобов"язаний виконувати освітню програму, індивідуальний навчальний план та досягати визначених освітньою програмою результатів, та, у випадку запровадження Університетом дистанційного або змішаного режиму організації та проведення освітнього процесу, здобувач забезпечує доступ до мережі Інтернет за допомогою комп"ютера, або іншого пристрою, для дистанційного навчання для повноцінного отримання освітньої послуги, яка надається Університетом. Заяву студентки про її відрахування з університету, позивачем отримано без підтвердження такої заяви (без накладеного кваліфікованого електронного підпису), такий підпис було накладено на пустий бланк, позивачем не прийнято, вжито заходів для повідомлення заявника, проте студент заяву у належній формі не подав, а тому договір про надання освітньої послуги продовжував діяти до винесення наказу позивачем про відрахування студента. Отже за результатами оцінки викладених у позовній заяві аргументів і наданих позивачем доказів, заперечень відпоаідача, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність вимог КПІ ім. Ігоря Сікорського, обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлені. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст.81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Інші доводи сторін, які наведені у позові, відзиві на позов, запереченні, не впливають на висновку суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини. Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ("Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). Відповідно до пункту 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення частини 1 статті 141 ЦПК України. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в сумі 3 028 грн. 00 коп., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 526, 610, 611, 623, 626, 629 ЦК України, Закону України "Про вищу освіту",

Outcome: approved