Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що [INFO] помер його дід [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина за заповітом, який останній склав 26.08.2016 року, згідно якого заповів все своє майно йому. Вказує на те, що спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині немає. Зазначає, що до складу спадщини входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS] , земельна ділянка кадастровий номер 7321082700:01:005:0710, площею 0,0672 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в с. Коровія, Чернівецького району Чернівецької області; земельна ділянка кадастровий номер 7321082700:01:005:0711, площею 0,1789 га, для ведення особистого селянського господарства в с. Коровія, Чернівецького району Чернівецької області, вартістю 36 764 грн.; земельна ділянка кадастровий номер 7321082700:01:001:0249, площею 0,41 га, для ведення особистого селянського господарства в с. Коровія Чернівецького району Чернівецької області, вартістю 49 405 грн.; земельна ділянка кадастровий номер 7321082700:01:001:0248, площею 0,4099 га, для ведення особистого селянського господарства в с. Коровія, Чернівецького району Чернівецької області, вартістю 49 393 грн. та автомобіль ВАЗ 2107, 1992 року випуску, № кузова [NUMBER] , № двигуна [NUMBER] . Просить суд визнати за ним право власності спадкове майно. Третя особа з самостійними вимогами [PERSON] завернулася до суду із позовом, посилаючись на те, що вона є дочкою покійного [PERSON] , після смерті якого вона має право на обов`язкову частку у спадщині, її частка становить 1/4 спірного мана. Вказує на те, що після смерті батька вона своєчасно звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак, нотаріус роз`яснив їй, що між нею та спадкодавцем не прослідковується родинний зв`язок через помилку в написанні прізвища її батька « [PERSON] » замість « [PERSON] », згідно її свідоцтва про народження. А тому просила встановити факт родинних відносин між нею та її батьком [PERSON] та визнати за нею в порядку спадкування право на обов`язкову часку в розмірі 1/4 частки спадкового майна. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги свого довірителя підтримав повністю, просив позов задовольнити, посилаючись на обставини, що викладені в позовній заяві. Позов [PERSON] не визнав, вказуючи на те, що остання спадщину не прийняла. Представник відповідача Чернівецької міської ради в судове засідання не з`явився, однак направила до суду заяву, згідно якої просила справу розглянути в її відсутності, винести рішення згідно законодавства. Представники [PERSON] - [PERSON] , [PERSON] позов останньої просили задовольнити повністю, посилаючись на обставини, що викладені в позові. Позовні вимоги [PERSON] визнали частково, а саме в частині його права на спадкування 3/4 частки спадкового майна. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги, як [PERSON] , так і [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина за заповітом, який останній склав 26.08.2016 року, згідно якого заповів все своє майно позивачу [PERSON] . Після смерті [PERSON] за заявою позивача [PERSON] від 22.09.2020 року, як спадкоємця за заповітом заведено спадкову справу № 64/2020, однак, відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказане спадкове майно, оскільки не були надані правовстановлюючі документи, що про належність спадкового майна спадкодавцю. Крім того, встановлено, що [PERSON] 16.10.2021 року подала також заяву до нотаріуса про прийняття спадщини, в порядку 1241 ЦК України. Однак, нотаріусом роз`яснено їй, що не прослідковується родинний зв`язок між нею та спадкодавцем, як між дочкою та батьком, тому рекомендувала звернутися до суду. При цьому, на підставі доказів, що є в матеріалах справи, судом встановлено, що [PERSON] є дочкою спадкодавця [PERSON] та її обов`язкова частка у спадщині, відповідно до ст. 1241 ЦК України, становить 1/4. Встановлено, що до складу спадкового майна належить: - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS] , - земельна ділянка кадастровий номер 7321082700:01:005:0710, площею 0,0672 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в с. Коровія, Чернівецького району Чернівецької області; - земельна ділянка кадастровий номер 7321082700:01:005:0711, площею 0,1789 га, для ведення особистого селянського господарства в с. Коровія, Чернівецького району Чернівецької області, вартістю 36 764 грн.; - земельна ділянка кадастровий номер 7321082700:01:001:0249, площею 0,41 га, для ведення особистого селянського господарства в с. Коровія Чернівецького району Чернівецької області, вартістю 49 405 грн.; земельна ділянка кадастровий номер 7321082700:01:001:0248, площею 0,4099 га, для ведення особистого селянського господарства в с. Коровія, Чернівецького району Чернівецької області, вартістю 49 393 грн.; - автомобіль ВАЗ 2107, 1992 року випуску, № кузова [NUMBER] , № двигуна [NUMBER] . Отже, виходячи із вищенаведеного, суд приходить до висновку, що [PERSON] належить 3/ 4 частки спадкового майна, а Ковальчук ОД її 1/4 частка. При цьому суд відхиляє посилання представника позивача [PERSON] про те, що [PERSON] не прийняла своєчасно спадщину, а тому не має права на спадкування, оскільки із матеріалів спадкової справи встановлено, що остання звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у встановлений ст. 1270 ЦК України строк. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] в частині встановлення факту родинних відносин, суд виходить із наступного. Частиною першою статті 315 ЦПК України регламентовано розгляд справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Це можуть бути справи про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 1 постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (пункт 1 частини другої статті 16 ЦК України). Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року в справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року в справі № 905/1926/16 (пункт 38), від 30 січня 2019 року в справі № 569/17272/15-ц, від 4 червня 2019 року в справі № 916/3156/17 (пункт 72), від 16 червня 2020 року в справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23), від 13 жовтня 2020 року в справі № 369/10789/14-ц (пункт 7.37), від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (пункт 58), від 2 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (пункт 42), від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 (пункт 9.1), від 31 серпня 2021 року у справі № 903/1030/19 (пункт 68), від 26 жовтня 2021 року у справі № 766/20797/18 (пункт 19), від 14 грудня 2021 року у справі № 643/21744/19 (пункт 61), від 11 січня 2022 року у справі № 904/1448/20 (пункт 5.31), від 22 лютого 2022 року у справі № 761/36873/18 (пункт 9.21). Вирішуючи спір, що виник між учасниками процесу щодо спадкування спірного майна, встановлення права на спадкування спадкоємцем, є передусім питаннями доведення відповідних обставин, які суд вирішує в мотивувальній частині свого рішення. Ефективним способом захисту за таких умов є саме вирішення вимоги про справо на спадкування майна та належить до предмета доказування і підлягає встановленню при ухваленні судового рішення, якщо цей факт пов`язаний з будь-якими заявленими позовними вимогами. Суд зобов`язаний встановити наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК). При цьому суд зазначає, що вимога про встановлення факту родинних відносин може бути вирішена в порядку окремого судового непозовного цивільного судочинства, що передбачено розділом IV ЦПК України, у випадку, якщо між сторонами не існує спору. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. Встановлено, що [PERSON] зверталася до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, для здійснення права на спадкування після смерті спадкодавця [PERSON] , однак, постановою Чернівецького апеляційного суду від 02.02.2022 року її заяву залишено без розгляду, так як вбачався спір про право, який підлягає розгляду виключно у порядку позовного провадження та роз`яснено їй, що вона має право подати позов на загальних підставах. В резолютивній частині рішення у справах позовного провадження суд має зробити висновок про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної з заявлених вимог. Вимоги про встановлення юридичного факту не є вимогами, які забезпечують ефективний захист прав у справах про визнання права власності в порядку спадкування, а лише є підставою для вирішення такої справи. Обґрунтування позиції суду щодо підтвердження чи спростування факту родинних відносин, що впливає на встановлення кола спадкоємців у справах позовного провадження має бути наведено у мотивувальній частині рішення. У ній, зокрема, мають бути зазначені фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. З огляду на викладене суд вважає, що позовна вимога про встановлення факту родинних відносин у даній справі є помилковими, а тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Отже, виходячи із вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, зокрема в частині позовних вимог про визнання за ним права власності на 3/4 частки спадкового майна, а позов [PERSON] також підлягає частковому задоволенню в частині позовних вимог про визнання за нею права власності на 1/4 частки спадкового майна та відмовою у встановленні факту родинних відносин. На підставі викладеного,

Outcome: partial