Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-23 00:00:00

20.12.2024 року до Міжгірського районного суду Закарпатської області надійшов позов [PERSON] до відповідача [PERSON] , третя особа на стороні позивача: [PERSON] , про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка зазначає, що вона з відповідачем перебували у шлюбі з 14.07.2006 року, від якого у них народився син [PERSON] , [INFO] . Шлюб з відповідачем було розірвано 10.08.2017 року, згідно рішення Московського районного суду м.Харкова. Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 10.08.2017 року було стягнуто аліменти з з відповідача на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі частини усіх видів заробітку (доходів) відповідача, щомісячно. [INFO] син досяг повноліття та стягнення аліментів припинено. Син [PERSON] на даний час навчається на першому курсі Харківського національного університету ім.Каразіна на контрактній основі, та вартість навчання складає 31000,00 грн. на рік. Позивачка вказує, що син проживає із нею та перебуває на її утриманні. Вона працює на посаді асистента Харківського національного медичного університету, де отримує заробітну плату в розміру окладу 9895,00 грн. Інших видів доходу вона немає, а тому зазначених коштів не вистачає на утримання її та сина, У зв`язку з чим вона з сином опинилися у скрутному матеріальному становищі, та син потребує матеріальної допомоги для продовження навчання. Також зазначає, що відповідач є працездатним, працює лікарем-психіатром в КНП «Міська лікарня №8». Відповідач інших дітей немає, аліменти на утримання інших осіб не сплачує. Отже, вважає, що відповідач має можливість надавати грошову допомогу на утримання їх сина, проте відповідач матеріальної допомоги на утримання сина у добровільному порядку не надає. у зв`язку з чим позивачка змушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просить стягувати з відповідача [PERSON] на її користь на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] аліменти у розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб, починаючи з дати подачі позову до суду і до досягнення сином 23-х років (а.с.1-2). Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 26.12.2024 року позов [PERSON] прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, про час та місце проведення судового засідання повідомлена судом своєчасно та належним чином, проте на адресу суду подано позивачкою заяву, в якій вона просить провести розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить задовольнити за підставами, викладеними у позовній заяві (а.с.30). В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений судом своєчасно та належним чином, проте на адресу суду відповідачем направлено письмову заяву про визнання позову, в редакції від 20.01.2025 року, та в якій відповідач просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів визнає у повному обсязі (а.с.32). В судове засідання третя особа на стороні позивача: [PERSON] не з`явився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений судом своєчасно та належним чином, проте на адресу суду ним подано заяву, в якій просить провести судове засідання без його участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить задовольнити (а.с.29). Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання сторін, третьої особи, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи № 302/1843/24, з`ясувавши всі обставини по даній справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що заявлені [PERSON] позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.13,43,81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно положень ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено,\~що сторони\~по справі\~-\~ [PERSON] та\~ [PERSON] з 14 липня 2006 року перебували у шлюбі, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Харкова 14.07.2006 року, актовий запис № 335. Від подружнього життя сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , у свідоцтві про народження якого матір`ю записана [PERSON] , позивачки у справі, а батьком записаний [PERSON] , відповідач у справі, що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] ,копія якого є в матеріалах справи (а.с.3), та батьківство щодо якого відповідачем не оспорено. Рішення Московського\~районного суду\~м.\~Харкова від\~10\~серпня 2017\~року,\~яке набрало\~законної сили,\~шлюб між\~ [PERSON] та\~ [PERSON] розірвано та після розірвання шлюбу прізвище [PERSON] залишено без змін. Вказаним рішенням також стягнуто аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі частини усіх видів заробітку (доходів) відповідача, щомісячно, починаючи з 16.03.2017 року та до досягнення дитиною повноліття (а.с.4). [INFO] [PERSON] , [INFO] досяг повноліття. Згідно довідки №442225, сформованої в Єдиній державній електронній базі з питань освіти 22.10.2024 року вбачається, що [PERSON] з 01.09.2024 року навчається у Харківському національному університеті іменні В.Н.Каразіна, на денній формі навчання, за спеціальністю «комп`ютерні науки», відповідно до наказу про зарахування № 0110-5/2057 від 23.08.2024 року. Дата завершення здобуття освіти 30.06.2028 року (а.с.6). Дані обставини також підтверджуються копією студентського квитка серії [NUMBER] від 01.09.2024 року (а.с.5). Як вбачається з Договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців №7501/24-01с від 28.08.2024 року, загальна вартість платної освітньої послуги за весь час навчання становить 124000,00 грн., відповідно до розрахунку обґрунтування витрат та відповідно, за кожен рік навчання вартість освітньої послуги становить 31000,00 грн. (а.с.13-14). Згідно довідок про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб від 05.10.2022 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] фактично проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с.9-10). Позивачка [PERSON] працює на посаді асистента кафедри неврології Харківського національного медичного університету, має науковий ступінь: кандидат медичних наук., що вбачається з довідки № 310/2024/к від 15.01.2024 року, копія якої є в матеріалах справи (а.с.12). Відповідно до довідки про доходи за № 330 від 20.12.2024 року, виданої Харківським Національним медичним університетом вбачається, що розмір доходів [PERSON] за період шість місяців, з 01.06.2024 року по 01.12.2024 року, становить 100860,31 грн. (а.с.15). Правовідносини між сторонами у даній справі виникли з обов`язку батька утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання у вищому навчальному закладі, та вказані правовідносини регулюються нормами ст.ст.198-199 Сімейного кодексу України. Відповідно до положень\~статті 198 СК України\~батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. За змістом статті 199 СК України законодавцем визначено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчатись, тобто на весь період навчання, який охоплює період від вступу до закінчення чи відрахування з навчання. Отже, статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх сина, дочку, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої доньки (сина) суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її (його) дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Згідно ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно вимог статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аналіз наведених правил дає підстави для висновку, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). У пункті 2 постанови Пленумом Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі та можливість надавати таку допомогу. Таким чином, суд звертає увагу на те, що відповідно до норм Сімейного кодексу України батьки мають рівні права та обов`язки щодо своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання та зобов`язані утримувати повнолітніх дітей до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Обов`язок піклуватися та матеріально забезпечувати повнолітню доньку, яка навчається, не може бути перекладено винятково на одного з батьків дитини. Хоча суд не виключає таку обставину за об`єктивної неможливості в силу певних обставин іншого з батьків надавати таку матеріальну допомогу (важка хвороба, каліцтво, інші життєві обставини). Суд оцінив наявні у справі докази за власним переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому так і кожному окремо враховує всі надані докази і вважає, що існують підстави для задоволення позовних вимог. Як встановлено судом, повнолітній [PERSON] знаходиться на утриманні матері [PERSON] , що відповідачем не оспорюється, тому позивачка [PERSON] має право на отримання аліментів від відповідача (батька) [PERSON] на утримання сина, який продовжує навчання у вищому навчальному закладі, за денною формою навчання, а відповідач [PERSON] має можливість надавати певну матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, яка на теперішній час навчається та отримує освітні послуги у Харківському національному університеті ім.Каразіна В.Н., оскільки вказані обставини відповідачем не спростовані та не надано суду жодних доказів протилежного. Суду також не було надано відповідачем доказів на підтвердження відсутності у відповідача [PERSON] можливості надання в повному обсязі утримання повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання. [PERSON] потребує утримання, підстави для цього Законом передбачені, втім, відповідач не виконує належним чином вказаного обов`язку щодо матеріального утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання у вищому навчальному закладі, та суду не було надано доказів на підтвердження існування у відповідача будь-якої обставини, яка б унеможливлювала виконання ним батьківського обов`язку. Виходячи з вищенаведеного, вочевидь порушення прав позивачки з боку відповідача та у суду наявні підстави для задоволення позовних вимог позивачки [PERSON] та стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, а саме в розмірі частини доходів відповідача щомісячно, що забезпечуватиме відповідне грошове утримання [PERSON] , [INFO] , ефективну участь відповідача в матеріальному забезпеченні сина у зв`язку з необхідністю здійснення витрат, пов`язаних із продовженням навчання, узгоджуватиметься з вимогами Закону, відповідатиме його інтересам і не порушуватиме як законні інтереси платника аліментів, так і законні інтереси їх отримувача. При цьому, відповідно до поданої до суду [PERSON] заяви від 20.01.2025 року, що заявлені [PERSON] позовні вимоги відповідачем визнані у повному обсязі, а тому, відповідно до положень ст.82 ЦПК України, не потребують доказуванню. Оцінивши в сукупності встановлені по справі обставини, враховуючи принцип розумності та справедливості, з урахуванням наданих позивачкою доказів на підтвердження заявлених нею позовних вимог та відсутність будь-яких заперечень відповідача проти цих вимог, переконливість та достатність наданих доказів, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] обрунтовані та підлягають задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання сина [PERSON] , який продовжує навчання, у розмірі частини усіх видів доходів відповідача щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду і до закінчення [PERSON] навчання, але не довше ніж до досягнення ним 23-х років. При цьому, суд вважає, що вказаний розмір аліментів буде справедливим, співмірним, реальним, достатнім і відповідатиме потребам повнолітнього [PERSON] та платоспроможності відповідача [PERSON] , який є працездатною особою,\~за станом здоров`я особою з інвалідністю не являється, як зазначено у позові, офіційно працевлаштованого, статусу безробітного немає, оскільки дані обставини стороною відповідача не спростовані, а тому суд вважає, що відповідач [PERSON] має можливість надавати матеріальну допомогу, а повнолітній син [PERSON] потребує такої допомоги. Крім того, відповідно до положень 141 ЦПК України, суд розподіляє судові витрати, а саме: з відповідача [PERSON] підлягають стягненню в дохід держави судовий збір за пред`явлення до суду позову майнового характеру, розмір якого з 01.01.2024 року становить 1211,20 грн., оскільки позивачка [PERSON] по даній категорії справ про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір". На підставі п.1 ч.1\~ст.430 ЦПК України\~слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів з відповідача у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved