Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-16 00:00:00

16 серпня 2024 року [PERSON] через свого представника адвоката Повалій Олену Василівну звернувся з позовом до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я. Позовна заява сформована в системі «Електронний суд». Позиція позивача\~ Позивач посилається на те, що під час роботи на підприємстві відповідача з ним стався нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, що підтверджується актом форми Н-1 № 68 від 08 червня 1992 року. Згідно витягу з акту огляду ВТЕК від 03 жовтня 1992 року позивачу первинно визначено 20 відсотків втрати працездатності за трудовим каліцтвом. В подальшому довідкою МСЕК від 12 липня 2012 року позивачу встановлено безстроково 15 відсотків втрати професійної працездатності по травмі згідно акту форми Н-1 № 68 від 08 червня 1992 року. Позивач вважає, що за таких обставин відповідач повинен відшкодувати йому моральну шкоду, оскільки він втратив здоров`я саме з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці. Позивач просить стягнути з ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, 150 000 грн. Рух по справі 27 серпня 2024 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду по суті у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. 12 вересня 2024 року надійшло клопотання представника ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» про закриття провадження у справі, оскільки відповідачем відшкодована моральна шкода [PERSON] за тими ж самими підставами і з тих самих правовідносин. Представник відповідача просить закрити провадження у справі відповідно до пункту 3 частини 1 статті 255 ЦПК України, оскільки є таке, що набрало законної сили, рішення суду, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Ухвалою від 13 вересня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі відповідно до пункту 3 частини 1 статті 255 ЦПК України, оскільки предмет позову у спорі між [PERSON] та ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», з приводу якого ухвалено рішення Першотравенським міським судом Дніпропетровської області від 12 вересня 2012 року (відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я внаслідок професійних захворювань) є іншим, ніж предмет спору у позові [PERSON] , який пред`явлено до ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» 16 серпня 2024 року (відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я внаслідок трудового каліцтва). Заяви та клопотання відповідача Від представника відповідача ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» надійшла заява із запереченням проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. На думку представника відповідача справа потребує розгляду у порядку загального позовного провадження, оскільки для повного та всебічного розгляду справи необхідна особиста участь позивача у судовому розгляді справи, крім того справа має прецедентний характер і становить значний суспільний інтерес, для встановлення факту заподіяння моральної шкоди необхідно вирішити клопотання про проведення судово-психологічної експертизи, у позовній заяві не зазначено яким чином позивач розрахував розмір моральної шкоди. Крім того представником відповідача подані клопотання: - про визнання обов`язковою явки позивача у судове засідання, - про витребування додаткових доказів, а саме розрахунку розміру моральної шкоди, яку позивач заявляє у своєму позові до стягнення, документів, що свідчать про виконання позивачем індивідуальної програми реабілітації. Як передбачено частинами 4, 5 статті 277 ЦПК України, якщо відповідач в установлений судом строк подасть заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, суд залежно від обґрунтованості заперечень відповідача постановляє ухвалу про: 1) залишення заяви відповідача без задоволення; 2) розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням. Згідно пункту 2 частини 1 статті 189 ЦПК України, завданнями підготовчого провадження є зокрема з`ясування заперечень проти позовних вимог, вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного та безперешкодного розгляду справи по суті. За змістом статей 81, 83 ЦПК України, позивач зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. \~ \~ Позивачем\~додані до\~позовної заяви\~письмові докази,\~що підтверджують\~обставини,\~на які\~він посилається\~у позовній\~заяві,\~а саме\~ \~його роботу\~на підприємстві\~відповідача у\~шкідливих умовах,\~ \~встановлення йому\~висновком МСЕК\~втрати професійної працездатності внаслідок трудового каліцтва. За змістом статті 23 Цивільного кодексу України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості. Позиція позивача по справі детально викладена у позовній заяві, зокрема позивачем зроблений докладний опис негативних змін у його житті, спричинених ушкодженням здоров`я, тому немає необхідності обов`язкової явки позивача у судове засідання. На позивача законом не покладено обов`язку надавати розрахунок розміру моральної шкоди. Інші додаткові докази, які просить витребувати представник відповідача, не стосуються предмету позову. Призначення по справі судово-психологічної експертизи є недоцільним, оскільки позивачем такого клопотання не заявлено, для встановлення факту спричинення моральної шкоди та оцінки її розміру не потрібні спеціальні знання. Тому суд не знаходить підстав для задоволення клопотання представника відповідача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, про витребування додаткових доказів, а також про визнання обов`язковою явки позивача у судове засідання. \~ \~ \~ Заперечення відповідача ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» згідно поданого відзиву позовні вимоги не визнає, посилаючись на те, що відшкодування моральної шкоди, завданої втратою професійної працездатності, здійснюється одноразово, позивач вже отримав таке відшкодування, а саме рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 12 вересня 2012 року з ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», правонаступником якого є відповідач, стягнуто на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 грн. \~ \~ Фактичні обставини, встановлені судом Згідно з актом форми Н-1 № 68 від 08 червня 1002 року, [PERSON] 07 червня 1992 року отримав травму внаслідок нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом під час роботи на шахті «Першотравнева», правонаступником якої є відповідач. (а.с.11-12) Позивачу встановлено первинно 20 відсотків втрати професійної працездатності за виробничою травмою від 07 червня 1992 року, що підтверджується витягом з акту огляду у ЛТЕК від 03 жовтня 1992 року. (а.с.10) В подальшому довідкою МСЕК серії 10ААА № 075514 від 12 липня 2012 року позивачу встановлено 15 відсотків втрати професійної працездатності по виробничій травмі від 07 червня 1992 року повторно безстроково. (а.с. 10, зворотній бік) За змістом рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 12 вересня 2012 року та ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 листопада 2012 року у справі за позовом [PERSON] до ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди, на користь позивача стягнуто моральну шкоду, завдану ушкодженням здоров`я внаслідок професійних захворювань. Тобто судом при розгляді цієї справи не досліджувалися обставини щодо виробничої травми, отриманої [PERSON] 07 червня 1992 року. Отже питання про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок цієї травми, судом не вирішувалося. \~ \~ Норми права, які застосував суд Як визначено статтею 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. За змістом статті 5 Цивільного кодексу України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, поли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Як зазначено у пункті 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду. Правовідносини між сторонами щодо відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок виробничої травми, виникли 03 жовтня 1992 року, коли позивач був вперше оглянутий на ЛТЕК зі встановленням ступеня втрати професійної працездатності. Кодекс законів про працю України був доповнений статтею 237-1, що передбачає відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику, на підставі Закону України від 24 грудня 1999 року № 1356-ХІV «Про внесення змін до Кодексу законів про працю України» Цивільний кодекс Української РСР був доповнений статтею 440-1, яка передбачала відшкодування моральної (немайнової) шкоди, на підставі Закону України від 06 травня 1993 року № 3188-ХІІ «Про внесення змін та доповнень до положень законодавчих актів України, що стосуються захисту честі, гідності та ділової репутації громадян і організацій». Станом на 03 жовтня 1992 року, тобто на момент первинного встановлення позивачу втрати професійної працездатності внаслідок трудового каліцтва, жодним нормативним актом не передбачалося відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Однак отримана позивачем виробнича травма призвела до тривалого розладу здоров`я і має наслідком безстрокову втрату працездатності, а саме під час проходження останнього огляду МСЕК (12 липня 2012 року) [PERSON] встановлено 15 відсотків втрати працездатності безстроково за виробничою травмою від 07 червня 1992 року. Правовідносини між сторонами є триваючими, оскільки виникли 03 жовтня 1992 року і продовжували існувати станом на 1993 рік, коли у Цивільному кодексі Української РСР вже містилася стаття 440-1, яка передбачала відшкодування моральної (немайнової) шкоди, тому саме положення цієї статті підлягають застосуванню до даних правовідносин. Зазначене відповідає висновку Верховного Суду, що викладений у постанові від 17 серпня 2023 року у справі № 185/2356/22. \~ \~ \~ \~ Як\~передбачалося статтею\~440-1\~Цивільного кодексу\~Української РСР,\~моральна \~(немайнова)\~ шкода,\~ заподіяна\~ \~громадянину \~ \~або \~організації діяннями\~іншої особи,\~яка порушила\~їх \~законні \~права,\~відшкодовується особою,\~яка заподіяла\~шкоду,\~якщо вона\~не \~доведе,\~що \~моральна \~шкода \~заподіяна \~не \~з \~її \~вини.\~ Моральна\~ \~шкода відшкодовується\~ в\~ грошовій\~ або\~ іншій\~ матеріальній\~ формі\~ \~за \~рішенням суду\~незалежно від\~відшкодування майнової\~шкоди. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків, але не менше п`яти мінімальних розмірів заробітної плати. Згідно наведених положень законодавства, встановлення позивачу втрати професійної працездатності внаслідок трудового каліцтва є підставою для відшкодування моральної шкоди, заподіяної потерпілому власником фізичного чи психічного впливу небезпечних або шкідливих умов праці шляхом одноразової грошової виплати або в іншій матеріальній формі. Тобто моральна шкода підлягає відшкодуванню одноразово. Матеріалами справи підтверджується, що внаслідок отриманої виробничої травми позивач відчував фізичний біль та страждання, частково втратив професійну працездатність, ушкодження його здоров`я є незворотним, він змушений постійно лікуватися, обмежувати свою фізичну активність, внаслідок чого знижена якість його життя. Таким чином судом встановлено порушення права позивача на безпечні та здорові умови праці, що призвело до отримання ним виробничої травми та встановлення безстроково втрати 15 відсотків працездатності. Тому наявні підстави для відшкодування роботодавцем заподіяної працівнику моральної шкоди. З урахуванням міркувань розумності, виваженості та справедливості, зважаючи на ступінь втрати позивачем професійної працездатності, необхідність постійного лікування та реабілітації, наявність вимушених незворотних змін у житті позивача у зв`язку з наслідками виробничої травми, суд визначає розмір грошового відшкодування моральної шкоди у сумі 30\~000 грн, що відповідатиме характеру та обсягу моральних страждань, які позивач пережив і які переживатиме надалі через ушкодження здоров`я. \~ \~ \~Згідно підпункту\~«а» підпункту\~ \~164.2.14\~ пункту\~164.2\~ статті\~164\~Податкового кодексу\~України,\~ до\~загального місячного\~(річного)\~оподатковуваного доходу\~платника податку\~включається дохід\~у вигляді\~ відшкодування\~матеріальної або\~немайнової (моральної)\~шкоди,\~крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. Визначена судом сума моральної шкоди не перевищує чотирикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня 2025 року (8000 х 4 = 32\~000 грн), тому ця сума підлягає стягненню без відрахування податків та інших обов`язкових платежів. Розподіл судових витрат Як передбачено частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач звільнений від сплати судового збору, тому судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідача у розмірі, діючому на день звернення позивача до суду, за подання позовної заяви майнового характеру фізичної особою (мінімальний розмір 1211 грн 20 коп, з урахуванням понижуючого коефіцієнту 0,8 за подання заяви в електронній формі - 968 грн 96 коп.

Outcome: partial