Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-27 00:00:00

Зміст позовних вимог У березні 2024 року [PERSON] звернулася до Деснянського районного суду міста Києва з позовною заявою до Київської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лук`янчук Юлія Петрівна, в якій просить: 1. Встановити факт проживання [PERSON] однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини з [PERSON] , померлим [INFO] ; 2. Визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після [PERSON] , який помер [INFO] , на 1/2 частку квартири за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачка 07.03.2023 звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лук`янчук Юлії Петрівни із заявою про прийняття спадщини щодо майна [PERSON] , померлого [INFO] . Нотаріусом було заведено спадкову справу № 2/2003. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно - 1/2 частка квартири за адресою: [ADDRESS] . При цьому, нотаріусом Лук`янчук Ю.П. було прийнято постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії №25/02-14 від 07.03.2023 у зв`язку з тим, що [PERSON] не є спадкоємицею. Позивачка як падчерка (а фактично як донька) з вітчимом [PERSON] (а фактично - батьком), померлим [INFO] , проживала однією сім`єю протягом понад 35 років (з 11.07.1967 до 13.05.2003), а також протягом червня 2017 року - грудня 2022 року (понад 5 років до моменту його смерті). [PERSON] звернулася до Деснянського районного суду міста Києва із заявою щодо встановлення факту проживання однією сім`єю з [PERSON] , померлим [INFO] . Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 11.09.2023 у справі №754/6644/23 у задоволенні заяви [PERSON] було відмовлено. Постановою Київського апеляційного суду від 30.01.2024 у справі №754/6644/23 апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково; рішення Деснянського районного суду міста Києва від 11.09.2023 скасовано; заяву [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини залишено без розгляду. Роз`яснено [PERSON] , що вона має право на звернення до суду в позовному провадженні для вирішення вказаного спору. Позивачка вказує, що її біологічний батько [PERSON] з сім`єю не проживав, родинні стосунки з нею не підтримував. Мати позивачки, [PERSON] , [INFO] одружилася із [PERSON] . Сім`я постійно проживала за адресою: [ADDRESS] . З липня 1967 року сім`я спільно проживала, батьки мали спільний бюджет, вели спільні витрати, мали спільне харчування, купували майно для спільного користування, мали взаємні права та обов`язки, спільно утримували житло, здійснювали його ремонт, здійснювали купівлю речей домашнього вжитку, виховували та піклувалися про позивачку тощо. Фактично до досягнення позивачкою повноліття вона перебувала на повному утриманні батьків (мами та [PERSON] ), доходи батьків були єдиним джерелом засобів існування. [PERSON] навіть після розлучення з мамою позивачки постійно підтримував родинні стосунки з нею, був позивачці за батька, про що свідчать численні документи та спільні фотографії. Крім того, [PERSON] ставився до доньки позивачки [PERSON] як до своєї онуки. 13.05.2003 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було припинено. 22.01.2004 [PERSON] одружився з іншою жінкою - [PERSON] та переїхав на інше місце проживання за адресою: [ADDRESS] . Позивачка з мамою та дочкою [PERSON] змінили місце проживання і переїхали в квартиру за адресою: [ADDRESS] . [INFO] друга дружина [PERSON] померла, а [INFO] померла дочка другої дружини [PERSON] - [PERSON] . З червня 2017 року [PERSON] був зареєстрований один в квартирі за адресою: [ADDRESS] та часто бував в квартирі по [ADDRESS] . Позивачка зазначає, що враховуючи похилий вік [PERSON] (йому на 2017 рік було близько 80 років) вона повністю взяла на себе ведення господарства. Позивачка стверджує, що жодних договорів щодо утримання чи догляду за ним не укладали, жодних оплат за здійснюване піклування, турботу та якусь свою роботу вона не отримувала. Протягом понад п`яти років вона здійснювала ведення спільного господарства, формувала спільний бюджет, харчування, лікування тощо. Позивачка наполягає, що сплачувала і продовжує сплачувати до цього часу всі комунальні платежі за квартиру по [ADDRESS] , хоча [PERSON] належало лише частина цієї квартири, постійно купувала та приносила продукти харчування, господарські товари, миючі засоби та засоби гігієни, цигарки, корм для кота, особисто готувала тату їжу (він самостійно готувати нічого не міг). При цьому, бюджет витрат вони розподіляли спільно, оскільки [PERSON] заперечував щодо оплати виключно позивачкою. У позивачки з [PERSON] було багато спільних інтересів, особливо в професійній сфері. [PERSON] мав велику кількість хронічних хвороб та потребував постійної сторонньої допомоги. Позивачка зазначає, що особисто протягом 5-ти років купувала йому ліки, які необхідно було приймати постійно. 11.09.2022 [PERSON] внаслідок падіння у власній квартирі зламав ногу. 13.09.2022 його було госпіталізовано. 14.09.2022 в лікарні він додатково захворів на Ковід-19. З 13.09.2022 позивачка постійно відвідувача батька в лікарнях та здійснювала заходи щодо його лікування, забезпечувала всім необхідним, повністю супроводжувала лікувальний процес. Позивачка вказує, що [PERSON] помер у віці 85 років [INFO] , вона особисто займалася усіма питаннями щодо поховання [PERSON] , який хоч і не був її біологічним батьком, але з липня 1967 року фактично був їй за батька. У відповіді на відзив на позовну заяву позивач наполягає на реальності сімейних відносин між позивачкою та [PERSON] , а саме щодо проживання однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини та підтримує позовні вимоги. Позиція сторони відповідача У відзиві на позовну заяву представник відповідача просить суд прийняти рішення про відмову [PERSON] у задоволенні позову в повному обсязі та слухати справу у відсутності представника Київської міської ради. Представник відповідача вказує, що [PERSON] за своє життя не склав заповіт на користь [PERSON] . Київська міська рада вважає, що позовні вимоги є недоведеними, безпідставними та не підлягають задоволенню. Представник відповідача вважає, що позивачкою не надано доказів на підтвердження того, що вона проживала разом із [PERSON] , вела спільний бюджет, брала участь у витратах з утримання квартири [ADDRESS] . Київська міська рада заперечує проти задоволення позову у повному обсязі, оскільки у позивача права на спадкування не достатньо, а у випадку встановлення даного факту Київська міська рада буде позбавлена права на визнання спадщини відумерлою. У письмових поясненнях представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідач зауважує, що фото, які надав позивач, не доводять факту спільного проживання; купівля мобільного телефону позивачем померлому [PERSON] , на день народження, як подарунок, не підтверджує факт ведення спільного господарства та ведення спільного бюджету; той факт, що позивачка спілкувалася, допомагала спадкодавцю не доводить факту спільного проживання; позивач або померлий [PERSON] не зверталися до соціальних служб з приводу того, що померлий [PERSON] був особою похилого віку та потребував стороннього догляду, тобто догляду позивача. Рух справи Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 03 квітня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Визначено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження. 29 квітня 2024 року від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лук`янчук Юлії Петрівни надійшов лист, в якому вона просить суд слухати справу за її відсутності. 02 травня 2024 року позивачкою подано клопотання про виклик свідків. 18 червня 2024 року представник позивача заявив клопотання про витребування копії спадкової справи № 2/2023 (номер у спадковому реєстрі 70358704), заведеної щодо майна [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 18 червня 2024 року клопотання представника позивача [PERSON] - адвоката Підгайного Петра Теодоровича про витребування доказів задоволено. Витребувано від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лук`янчук Юлії Петрівни належним чином засвідчену копію спадкової справи № 2/2023 (номер у спадковому реєстрі 70358704), заведеної щодо майна [PERSON] , який помер [INFO] . 27 червня 2024 року від представника відповідача надійшли заперечення на позовну заяву. 05 серпня 2024 року від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лук`янчук Юлії Петрівни надійшли копії матеріалів спадкової справи № 2/2023. 10 вересня 2024 року представником позивача подано відповідь на відзив відповідача. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 16 вересня 2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні 22 жовтня 2024 року судом допитано свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . 14 листопада 2024 року позивачкою подано додаткові пояснення. 13 січня 2025 року від представника відповідача надійшли письмові пояснення. 27 січня 2025 року від представника позивачки надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача. У судове засідання 28 січня 2025 року учасники справи не з`явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Згідно з ч. 6 ст. 259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи. Відповідно до положень ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 1519/2-5034/11 зазначено, що у передбачених нормами ЦПК України випадках повне судове рішення може відображати дату судового засідання, яким завершено судовий розгляд (відповідна дата вказана у вступній частині судового рішення) та дату складення повного судового рішення (відповідна дата вказана у резолютивній частині або після резолютивної частини судового рішення). У випадках, коли відбувається проголошення судового рішення, датою такого судового рішення є дата судового засідання, яким завершено судовий розгляд. І навпаки, якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи; з урахуванням розумності положення частини п`ятої статті 268 ЦПК України слід розуміти таким чином: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте у разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це не є порушенням прав сторін. Фактичні обставини справи, встановлені судом [PERSON] народилася [INFO] , батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження позивачки (а.с. 19). [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 04.11.2004 по теперішній час. Матеріалами справи підтверджується, що у період з 11.07.1967 по 13.05.2003 [PERSON] та мати позивачки - [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. З 22.01.2004 [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Відповідно до копії довідки від 08.06.2012 за адресою: [ADDRESS] були зареєстровані: [PERSON] (дружина) та [PERSON] (дочка дружини) з 16.09.1986, [PERSON] з 20.04.2006. [INFO] [PERSON] померла, а [PERSON] , яка доводилася [PERSON] дочкою - померла [INFO] . [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 17.12.2022 серії [NUMBER] . Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 39062708 від 15.06.2015 [PERSON] належала частки квартири за адресою: [ADDRESS] . Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 71713484 від 07.03.2023 [PERSON] заповіту не залишив. З матеріалів спадкової справи № 2/2023 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] вбачається, що із заявою про прийняття спадщини 07.03.2023 звернулася [PERSON] . Будь-які інші спадкоємці померлого із заявами про прийняття спадщини не зверталися. 07.03.2023 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лук`янчук Ю.П. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки [PERSON] не має родинних стосунків з померлим [PERSON] і спадкодавець не залишив заповіт на спадкове майно на її ім`я, відтак [PERSON] не є спадкоємицею. Позивачка стверджує, що з червня 2017 року [PERSON] надав їй комплект ключів від квартири [ADDRESS] , в свою чергу вона взяла на себе господарство, догляд за [PERSON] , до якого ставилася як до батька, купувала продукти та інші необхідні речі та ліки, сплачувала комунальні послуги, здійснила ремонт у квартирі. На підтвердженні вказаних обставин позивачкою надано фотографії за період з 1967 року по 2020 рік; фото, як стверджує позивачка, квартири [ADDRESS] до та після ремонту у 2018 році; білінг телефонних дзвінків за листопад - грудень 2022 року; докази оплати комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] за період з серпня 2017 року по березень 2023 року; Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 11 вересня 2023 року у справі № 754/6644/23 відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] , заінтересовані особи: Київська міська рада, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лук`янчук Юлія Петрівна про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Постановою Київського апеляційного суду від 30.01.2024 у справі №754/6644/23 апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково; рішення Деснянського районного суду міста Києва від 11.09.2023 скасовано; заяву [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини залишено без розгляду. Роз`яснено [PERSON] , що вона має право на звернення до суду в позовному провадженні для вирішення вказаного спору. Свідок [PERSON] була сусідкою по дачі [PERSON] . Вказала, що з середини 2017 року до осені 2022 року, а саме в літній та осінній період, постійно бачила позивачку з [PERSON] на дачі, вони поводили себе, як батько та дочка. Свідок вказує, що інших родичів у померлого не було. Свідок була декілька раз в квартирі в Києві. Дачний будинок був пошкоджений у 2022 році і позивачка з померлим його відбудовували. Свідок [PERSON] був сусідом по дачі [PERSON] . Свідок знайомий з [PERSON] з 2000 року. З 2017 року свідок почав часто бачити позивачку на дачі, яка літом займалася разом з померлим господарством, а зиму проводили в Києві. Свідок стверджує, що [PERSON] ставився до позивачки, як до дочки, а позивачка доглядала за ним, готувала їсти. Свідок ніколи не був у квартирі померлого в Києві. Практично все літо [PERSON] проводив на дачі. Дружина [PERSON] практично не приїжджала на дачу, як і дочка дружини. Інших осіб свідок не бачив. Свідок [PERSON] є дочкою позивачки. Вказує, що [PERSON] був її дідусем та членом її сім`ї. [PERSON] вітав її зі святами. Стверджує, що з 2017 року позивачка фактично жила на дві квартири. Вона з позивачкою зробили косметичний ремонт в квартирі, позивачка організувала простір в квартирі та бібліотеку, замінила лінолеум. Зазначає, що мати інколи готувала вдома та відносила потім їжу [PERSON] , а також готувала інколи в квартирі [PERSON] . Свідок інколи провідувала [PERSON] . Щодо покупок свідок зазначила, що [PERSON] іноді складав список того, що йому потрібно і позивачка купувала, а також відвідувала [PERSON] в лікарні, а потім займалася похованням. Норми права та мотиви суду Згідно зі статтями 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. В основі спадкування за законом знаходиться принцип черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга - це визначене коло осіб, з урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві, яке встановлене законом на підставі припущення про те, що спадкодавець залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення (див., зокрема, постанову Верховного Суду від 03 травня 2018 року в справі № 304/1648/14-ц (провадження № 61-6953св18). Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. За змістом частини другої статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати норми частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини, і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. Подібні за змістом висновки виклав Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21 (провадження № 61-20968сво21). Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Таким чином, обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Для встановлення факту проживання однією сім`єю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, наявність взаємних прав та обов`язків. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 30 вересня 2019 року у справі № 554/14633/15-ц та від 21 березня 2019 року у справі № 461/4689/15-ц. Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 25 травня 2022 року у справі № 542/1648/19, лише надання допомоги одинокій особі похилого віку (спадкодавцю), яка за станом здоров`я потребувала постійного стороннього догляду, не є достатньою підставою для встановлення факту проживання з нею однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Матеріалами справи підтверджується, що позивачка мала гарні стосунки з померлим, допомагала йому по господарству. Фотографії, надані позивачкою, в більшості стосуються періоду перебування її матері та [PERSON] в шлюбі. Беззаперечно встановити, що фото житлового приміщення, надані позивачкою, стосуються саме квартири [ADDRESS] , а також те що, зображені на них покращення житлових умов здійснені саме позивачкою неможливо, як і неможливо встановити, що в період з серпня 2017 по грудень 2022 року оплата житлово-комунальних послуг здійснювалось саме позивачкою за її власні кошти. Позивачка зареєстрована за адресою відмінною від адреси померлого. Доказів того, що вона фактично та постійно проживала з померлим матеріали справи не містять, а зі слів самої позивачка вбачається, що вона систематично відвідувала [PERSON] та надавала йому допомогу. Самі лише пояснення свідків щодо загальних обставин, які пов`язані з тим, що позивачка приїжджала на дачу, коли там був [PERSON] та допомагала йому, а також те, що вони мали теплі відносини не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю. Інших доказів на підтвердження заявлених позовних вимог матеріали справи не містять. Таким чином стороною позивача не доведено факту проживання однією сім`єю з померлим, ведення спільного побуту, спільного господарства, бюджету, наявності між ними взаємних прав і обов`язків, у зв`язку з чим позовна вимога щодо встановлення факту проживання [PERSON] однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини з [PERSON] , померлим [INFO] , задоволенню не підлягає. Оскільки позовна вимога щодо визнання за [PERSON] , право власності в порядку спадкування за законом після [PERSON] , який помер [INFO] , на 1/2 частку квартири за адресою: [ADDRESS] є похідною від встановлення факту проживання з померлим, то вона також не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed