Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-28 00:00:00

06 грудня 2024 року позивач звернувся до суду зі вказаним позовом, та просив стягнути з відповідача заборгованість за послуги з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] , а саме: 23\~221,54 грн. заборгованість за постачання теплової енергії за період з 01.08.2021 по 01.06.2024; 581,41 грн. за абонентське обслуговування за період 05.11.2021 по 01.06.2024, та 3028 грн. сплаченого судового збору. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що [PERSON] зареєстрована в квартирі [ADDRESS] є багатоповерховим, опалення до квартири [ADDRESS] здійснюється від транзитних трубопроводів житлового будинку і є невід`ємною частиною системи опалення вказаного будинку, і це свідчить про те, що відповідач отримує теплову енергію. Ухвалою суду від 17.12.2024 судом відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Копію позовної заяви та матеріали позову відповідачка отримала 26.12.2024, про свідчить відмітка на поштовому відправленні, але в передбачений законом строк відзив на позов не надала. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу за наявними у справі матеріалами. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного. Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрована в квартирі [ADDRESS] є багатоповерховим, опалення до квартири [ADDRESS] здійснюється від транзитних трубопроводів житлового будинку і є невід`ємною частиною системи опалення вказаного будинку, і це свідчить про те, що відповідач отримує теплову енергію. Відповідно до ч. 4 ст. 319 і ст. 322 ЦК України, власність зобов`язує і власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно п. 5.23 наказу Державного комітету України з будівництва та архітектури № 80 від 18.05.2005 «Державні будівельні норми України. Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення ДБН В.2.2-15-2005» житлові будинки повинні обладнуватися опаленням і вентиляцією, що проектуються згідно зі СНиП 2.04.05. Тобто між сторонами виникли та існують відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції 2004 року, та ст. ст. 2, 6, 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції 2017 року, що діє з 01.05.2019, фактичні договірні відносини по наданню комунальних послуг з теплопостачання, і вони, згідно до ст. ст. 20, 21 Законом України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції 2004 року, та ст. ст. 7, 8, 9, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції 2017 року, що діє з 01.05.2019, набули відповідно права і обов`язки споживача та виконавця. Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції 2017 року, надане визначення, що індивідуальний споживач це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна. Індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем. Відповідно до п. п. 36, 37 Постанови КМУ № 830 від 21.08.2019 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договір про надання послуги з постачання теплової енергії», споживач здійснює оплату спожитої послуги щомісяця в порядку та строки, визначені договором. Споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору. Споживач не звільняється від оплати послуги за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні споживача та інших осіб. В розмінні ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Крім того, згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Одночасно з цим, як вбачається зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно п. 34 Індивідуального договору споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу. Свої зобов`язання відповідач виконував неналежним чином, у зв`язку з чим має заборгованість, а саме: 23\~221,54 грн. за постачання теплової енергії за період з 01.08.2021 до 01.06.2024; 581,41 грн. за абонентське обслуговування за період 05.11.2021 до 01.06.2024. Зазначене підтверджується дослідженими судом доказами, а саме: копіями відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12.07.2024; розрахунком заборгованості, що утворилася за адресою: [ADDRESS] , довідкою про зареєстрованих осіб, копіями актів про подачу та про відключення теплоносія. Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує на користь позивача витрати, пов`язані зі сплатою ним за подачу позову 3028 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved