Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, просила суд ухвалити рішення, яким просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO] та доньки [PERSON] [INFO] , у розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину щомісяця, починаючи з дати звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позову позивачка зазначила, що між нею та відповідачем укладено шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, що підтверджується Свідоцтвом про одруження № [NUMBER] . У шлюбі народилось двоє дітей - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 01 листопада 2023 року шлюб між сторонами розірвано. Як зазначила позивачка у своєму позові, після розірвання шлюбу діти продовжили проживати з нею за адресою: [ADDRESS] . В той же час, вказала позивачка, відповідач участі в утриманні дітей не приймає. Посилаючись на вищевикладені обставини, позивачка просить суд задовольнити пред`явлені вимоги у повному обсязі. У судове засідання позивачка не з`явилася, про час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, в матеріалах справи наявна заява представника позивачки про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивачки. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, направив суду відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого частково визнав позов. Зазначив, що він у повній мірі виконує покладені на нього обов`язки по відношенню до його дітей [PERSON] та [PERSON] . Це стосується оплати на користь позивачки коштів на утримання дітей, подарунки, оплати харчування дітей в школі, оплати відпочинку, придбання речей та оплати медичних послуг, тощо. Разом з цим між сторонами є спір щодо достатності такого фінансування у зв`язку з низькім рівнем заробітку позивачки та бажанням останньої покласти обов`язок на відповідача щодо повного утримання своїх дітей. В той же час, заявлена в позовній заяві вимога щодо розміру аліментів є неспроможна для відповідача, оскільки на його утриманні перебувають ще троє неповнолітніх дітей та дружина яка перебуває у декретній відпустці по догляду за малолітньою дитиною. Також відповідач у своєму відзиві зазначив, що станом на час відкриття провадження у цій справі він має обов`язок покладений на нього рішенням Деснянського районного суду м. Києва в справі 754/16088/21 від 13 травня 24 року яким визначено розмір аліментів на двох його дітей [PERSON] та [PERSON] у твердій грошовій сумі 20000 грн. За таких обставин, відповідач просить суд задовольнити позов частково, та постановити рішення яким визначити розмір аліментів на утримання [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , у розмірі однієї четвертої заробітку (доходу) відповідача. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що між сторонами даної справи укладено шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, що підтверджується Свідоцтвом про одруження № [NUMBER] . У шлюбі у сторін народилось двоє дітей - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 01 листопада 2023 року шлюб між сторонами розірвано. Як зазначила позивачка, після розірвання шлюбу діти продовжили проживати з нею за адресою: [ADDRESS] . Обґрунтовуючи свій позов,позивачка вказала, що відповідач участі в утриманні дітей не приймає. Однак відповідач цю обставину повністю заперечує. Також судом встановлено, що на утримані відповідача перебувають троє дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Деснянського районного суду м. Києва в справі 754/16088/21 від 13 травня 24 року визначено розмір аліментів на двох дітей відповідача - [PERSON] та [PERSON] у твердій грошовій сумі 20000 грн. У відповідності до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За приписами частини 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття. До того ж, обов`язок утримувати дитину у рівній мірі покладається як на матір, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), або чи розірвано їх шлюб. Чинним законодавством України встановлено, що діти рівні у своїх правах незалежно від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей та повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. Зобов`язання з утримання дітей виникає за наявності сукупності таких умов: родинного зв`язку між батьками й дитиною (кровний зв`язок між батьками та дитиною або зв`язок між усиновлювачем і усиновленою дитиною); неповноліття дитини; навчання повнолітньої дитини; відсутність підстав для звільнення батьків від сплати аліментів; можливість батьків надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ратифікованої Постановою Верховної ради України № 789-XII від 27.02.1991 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, держава докладає всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Конвенції). Згідно з частинами 1, 2 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у національному та міжнародному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. У відповідності до ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, наявність у платника аліментів рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; докази про витрати платника аліментів, що перевищують десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, а також наявність інших обставин, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) батька дитини визначається судом. Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч.2 ст. 184 СК України). У відповідності до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, аліменти підлягають стягненню з 18 вересня 2024 року. Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. З огляду на встановлені у справі обставини, що мають юридичне значення та наведені положення Закону, суд вважає необхідним присудити до стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання сина [PERSON] [INFO] та доньки [PERSON] [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з дати звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. Визначаючи вказаний розмір аліментів, враховує стан здоров`я позивача, матеріальне становище дітей і платника аліментів, наявність у відповідача інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дочок та малолітнього сина та інші обставини, що мають істотне значення та часткове визнання позову відповідачем. Оскільки судом частково задоволено позов а позивачка та відповідач згідно Закону України «Про судовий збір» звільнені від сплати судового збору, суд вважає за необхідне звільнити сторін від обов`язку відшкодовувати зазначені витрати. На підставі викладеного та

Outcome: partial