Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-22 00:00:00

12.11.2024 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області звернулась [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про стягнення аліментів на утримання матері, в якій позивачка просить суд: щомісячно утримувати кошти з відповідачів [PERSON] і [PERSON] на її утримання, ліки та комунальні платежі у розмірі 4000,00 грн. з кожного, починаючи з листопада 2024 до зміни матеріального та сімейного стану сторін. В обґрунтування позову [PERSON] вказує, що їй 63 роки, вдова, вона не працює і є пенсіонером та отримує пенсію розмір якої складає 2725 грн., інших джерел доходу не має. Відповідачі є її синами та добровільно допомогу на її утримання не надають хоча мають таку можливість оскільки працюють. Ухвалою судді від 14.11.2024 відкрито провадження у даній справі та визначено справу розглядати в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 19.12.2024 залучено до участі у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про стягнення аліментів на утримання матері, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - [PERSON] , як законного представника малолітньої [PERSON] . В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не прибули, а їх представник адвокат Рись Н.Ю. зазначила, що відповідачі не заперечують сплачувати аліменти на користь позивача у розмірі 1000 грн. з кожного щомісяця. Крім того, представник відповідачів адвокат Рись Н.Ю. подала відзив на позов в якому зазначила, що до недавнього часу, відповідачі добровільно намагалися матеріально допомагати матері. [PERSON] із дружиною до літа 2024 року, взагалі мешкали разом із матір`ю, повністю її утримували та сплачували комунальні послуги за електроенергію, а відповідач [PERSON] за домовленістю з братом, також надавав через останнього грошові кошти на утриманні матері. Проте, останнім часом їх відносини з матір`ю погіршилися, у зв`язку із тим, що остання постійно ініціювала сварки із синами на ґрунті неприязних відносин до їх дружин, а про другу доньку [PERSON] , про яку вона навіть не зазначила у позові, мати взагалі не вважала онукою, та не бажала нічого чути про існування дитини, неприязно вона також відносилася і до цивільної дружини [PERSON] . Така життєва позиція матері послугувала тим, що [PERSON] з дружиною з`їхали від неї та почали проживати окремо у орендованому будинку, а син [PERSON] обмежив з нею спілкування. Відповідач [PERSON] , дійсно наразі не має дітей на утриманні, проте і стабільного щомісячного доходу з початком війни він також не має, що підтверджується довідкою ОК-7 Пенсійного фонду України, окрім цього, через те що із матір`ю стало не можливо разом проживати, останній був вимушений від неї з`їхати разом із дружиною, відтак, щомісячно, [PERSON] необхідно сплачувати орендну плату у розмірі 10000 грн. Поряд з цим, дружині [PERSON] - [PERSON] було поставлено діагноз безпліддя, у зв`язку із чим подружжя вже тривалий час усі зусилля та грошові кошти вкладають у обстеження та лікування [PERSON] , оскільки мають невимовне бажання та надію мати дитину, що також суттєво впливає на його матеріальне становище. Відповідач [PERSON] , має дві дитини на утриманні, а не одну, як то зазначено в позовній заяві, його син [PERSON] , 2013 року народження, та цивільна дружина проживають разом із відповідачем та знаходяться на його повному утриманні, на доньку [PERSON] . [INFO] , щомісячно з усіх видів заробітку [PERSON] стягуються аліменти, крім того, на підставі рішення Верховного Суду від 28 лютого 2024 року останньому нарахована заборгованість по сплаті аліментів у сумі 76 030, 29 грн. Можливості сплачувати на користь позивача аліменти у сумі 4000 грн., вони не мають. Однак, незважаючи на те, що [PERSON] не отримує стабільний та щомісячний дохід, несе витрати на оренду житла та, як подружжя, усі можливі грошові надходження витрачаються на лікування [PERSON] , а [PERSON] вже несе аліментний обов`язок у відношенні доньки [PERSON] та має на утриманні разом з ним проживаючих сина та цивільну дружину, відповідачі розуміють, що повинні допомагати в утриманні матері, у зв`язку із чим, вважають що достатньою сумою на сплату аліментів на утримання матері, яка при цьому не буде для обох непосильним тягарем, є сума у розмірі 1000 грн. з кожного щомісяця, враховуючи, що позивачка щомісячно отримує стабільний дохід у вигляді пенсії у розмірі 2 725 грн. Третя особа: [PERSON] та її представник в судове засідання не прибули. Згідно пояснень представника третьої особи адвоката Овчаренко О.М., якими мотивовано необхідність залучення [PERSON] , як законного представника малолітньої [PERSON] до участі у даній справі, на користь якої відповідно до виконавчого листа №209/3260/-13-ц виданого Дніпровським районним судом м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області 06.05.2014 року на підставі рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 квітня 2014 року з [PERSON] , стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03.07.2013 на користь матері [PERSON] до досягнення дитиною повноліття. 19 січня 2017 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №209/3260/13-ц виданий Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області 06.05.2014 року, 12.02.2018 року звернуто стягнення на заробітну плату боржника. Заслухавши учасників справи та дослідивши надані суду докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] і [PERSON] є синами позивача, що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 14.03.2005 та не заперечується сторонами. Позивач є вдовою, про що свідчать свідоцтво про укладення шлюбу і свідоцтво про смерт [PERSON] . Згідно довідки про доходи [PERSON] як пенсіонер, отримала наступні пенсійні виплати: за жовтень 2024 року 791,13 грн., за листопад 2024 року 2725 грн. Відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] та відповідно до виконавчого листа №209/3260/-13-ц виданого Дніпровським районним судом м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області 06.05.2014 на підставі рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10.04.2014 з [PERSON] , стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03.07.2013 на користь матері [PERSON] до досягнення дитиною повноліття. 19.01.2017 відкрито виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого листа №209/3260/13-ц, та 12.02.2018 року звернуто стягнення на заробітну плату боржника. Крім того, на підставі рішення Верховного Суду від 28.02.2024, державним виконавцем у ВП № 53255741 при виконанні з виконавчого листа № 209/3260/13-ц виданого 06.05.2014, постановою про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 18.03.2024 постановлено, що [PERSON] отримує дохід у Департамент патрульної поліції; здійснювати відрахування із суми доходів боржника у відповідності до вимог чинного законодавства, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, у розмірі 1/2 частини доходів щомісяця до погашення загальної суми заборгованості, яка складає 76030,29 гри. та утворилась за період з березня 2022 по жовтень 2022 включно. [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . З наданої відповідачем довідки з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальногообов`язкового державного соціального страхування, маються відомості про дохід відповідача [PERSON] за період з 2012 по червень 2022 року. Відповідач [PERSON] з дружиною [PERSON] отримують медичну допомогу методом ДРТ за договорами від 22.03.2024 і від 07.05.2024 за якими сплачено 18900 грн, 1500 грн. відповідно. Відповідно до рахунку за електроенергію складеного ТОВ «Дніпровські енергомережі», об`єкту нерухомості за місцем проживання позивача присвоєно особовий рахунок № [NUMBER] . Згідно квитанцій за о/р. [NUMBER] сплачено в січні 2024 року - 2620 грн. в лютому 2024 року - 4300 грн., в березні 2024 року - 4000 грн., в квітні 2024 року - 3221 грн., в травні 2024 року - 700 грн., в червні 2024 року - 1000 грн. і 680 грн., в липні 2024 року - 1900 грн., в серпні 2024 року - 2220 грн. Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. У пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» N 3 від 15.05.2006 року надано роз`яснення, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (стаття 202 СК України), не є абсолютним. Відповідно до статті 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Тобто, батьків слід визнавати такими, що потребують матеріальної допомоги. Свідченням такої потреби є отримання матір`ю чи батьком доходів, які є меншими за прожитковий мінімум. Згідно діючого законодавства, держава забезпечує необхідним утриманням непрацездатних осіб - пенсією за віком, пенсією з інвалідності, державною допомогою тощо. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2024 рік» встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність станом на січень 2024 становив 2361 гривень. Прожитковий мінімум для вказаних осіб на 2025 рік залишається в такому ж розмірі. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 212/1055/18-ц дійшов висновку, що тлумачення статті 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей з утримання своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька: 3) потреба матері, батька у матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей з утримання батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність у матеріальній допомозі. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Отже, позивач вказує, що пенсії, яку вона отримує, не вистачає на її потреби у зв`язку з тим, що вона сплачує комунальні послуги та постійно приймати певні ліки. Позивач отримує пенсію в розмірі 2725 грн. таким чином, позивач отримує дохід, незначно вищий ніж встановлений державою прожитковий мінімум, а отже потребує сторонньої матеріальної допомоги. Відповідачі є особами працездатного віку. [PERSON] працює у Департаменті патрульної поліції та сплачує аліменти на утримання доньки [PERSON] до її повноліття. Відповідач [PERSON] отримуючи медичну допомогу методом ДРТ в березні та травні 2024 року сплатив за медичні послуги всього 20400 грн. Тобто, відповідачі мають можливість надавати матеріальну допомогу своїй матері, яка такої допомоги потребує. Інших дітей, крім відповідачів, у позивача немає. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що з урахуванням встановлених обставин по справі та майнового стану позивача, остання потребує матеріальної допомоги, відповідачі мають можливість надавати таку допомогу, а тому з відповідачів слід стягнути аліменти на утримання матері в розмірі 2000 грн. з кожного щомісяця, що не буде для обох відповідачів непосильним тягарем. Таким чином позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити частково. Згідно ч. 2 ст.141 ЦПК України, у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог, позивач звільнена від сплати судового збору про подачі позову, тому судові витрати у виді сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн слід покласти на відповідачів стягнувши його на користь держави (1211,20:2=605,60). Відповідно до вимог ст. 430 ч. 1 п. 1 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial