Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-26 00:00:00

30 серпня 2024 року представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» Памірський М.А. (далі також ТОВ «Бізнес Позика», позивач) через систему «Електронний суд» звернувся до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська з позовом до [PERSON] (далі також [PERSON] , відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором. Просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованість за Договором № 459570-КС-001 про надання кредиту від 06.02.2023 року в розмірі 26310,77 грн та судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Стислий виклад обставин справи. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що 06.02.2023 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладений договір про надання кредиту № 459570-КС-001 шляхом обміну електронними повідомленнями, який підписаний одноразовим ідентифікатором в порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». 12.01.2022 року відповідач прийняв пропозицію ТОВ «Бізнес Позика» про укладення договору про надання споживчого кредиту № 459570-КС-001 на умовах, визначених офертою. Позивач направив відповідачу через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-4111 на номер телефону [NUMBER] (зазначений відповідачем у анкеті в особистому кабінеті), який боржником було введено/відправлено. Сторони погодили те, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1, 15958991 процентів за кожен день користування кредитом; протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів; сторони погодити графік платежів. Процентна ставка нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявний на початок календарного дня за період фактичного користування кредитом, із врахування дня видачі кредиту до дня повернення кредиту згідно Графіку платежів. Позивач вказує, що ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту № 459570-КС-001 виконало та надало [PERSON] грошові кошти в розмірі 16 000 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] (реквізити картки були вказані позичальником при заповненні анкетних даних в особистому кабінеті). Однак, відповідач свої зобов`язання за договором про надання кредиту № 459570-КС-001 не виконав, тому станом на 16.08.2024 року утворилась заборгованість в загальному розмірі 26 310,77 грн. Дана сума складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 11697,67 грн, суми прострочених платежів по процентах - 14 613, 10 грн, суми прострочених платежів за комісією - 0 грн. На підставі ст.ст. 526, 530, 610, 626, 628, 1049, 1050 ЦК України ТОВ «Бізнес Позика» просить стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання кредиту № 459570-КС-001 від 06.02.2023 року в загальній сумі 26 310, 77 грн з яких: заборгованість по прострочених платежах по тілу кредиту 11 697 грн 67 коп.; заборгованість по прострочених платежах по процентах - 14 613 грн 10 коп. та судовий збір - 2 422, 40 грн. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 01 жовтня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 21 жовтня 2024 року о 10.00 годині, а також витребувано від АТ «Ідея Банк» письмові докази, які становлять банківську таємницю, а саме: письмовий доказ у вигляді відповідного рішення структурного підрозділу або посадової особи банку, чи у вигляді іншого письмового доказу, який би підтверджував або спростовував факт випуски банківської картки № [NUMBER] (та відкриття під неї відповідного банківського рахунку) на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ); письмовий доказ у вигляді виписок про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № [NUMBER] . 21 жовтня 2024 року за клопотанням представника відповідача [PERSON] - адвоката Фесюка Ю.О. розгляд справи було відкладено на 14 листопада 2024 року, у зв`язку з ознайомленням із матеріалами справи. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 листопада 2024 року розгляд справи було відкладено на 05 грудня 2024 року у зв`язку з заявою представника відповідача про відкладення розгляду справи та необхідністю витребування доказів. Витребувано від АТ «Ідея Банк» письмові докази. 05 грудня 2024 року у зв`язку із відсутністю в суді електропостачання та інтернет-зв`язку, що зумовлено пошкодженням системи енергозабезпечення України внаслідок агресії з боку рф та згідно графіком відключень світла ДТЕК, справу №209/6416/24 знято з розгляду та перенесено розгляд справи на 16 січня 2025 року. Сторони у судове засідання не з`явилися. Представник позивача Терно О.В. через систему « Електронний суд» надав заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Фесюк Ю.О. на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи без його участі. У поданій заяві також просив суд під час прийняття рішення по даній справі врахувати, що позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що ТОВ «Платежі Онлайн» дійсно перебуває в договірних або будь-яких інших відносинах з ТОВ «Бізнес Позика». Окрім того зазначає, що за умовами Договору №459570-КС-001 про надання кредиту від 06.02.2023 року відповідач отримав позику за умови, що плата за день користування кредитом є фіксованою та становить 1,15159869 процентів за кожен день користування кредитом, і сам розрахунок заборгованості також проведений з урахуванням такого відсотку, проте відповідно до 4.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахований відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1% . Даною статтею частина четверта було доповнена згідно із Законом №3498-IX від 22.11.2023 року, що на думку представника відповідача вказує на невірний розрахунок самої суми заборгованості, який розрахований станом на 16.08.2024 року. Також вважає, що отримана на запит суду відповідь від АТ «Ідея Банк» не містить відомостей про те, що грошова сума в розмірі 16 000,00 грн 06.02.2023 року дійсно була перерахована саме позивачем по даній справі. Більш того, в згаданому кредитному договорі вказано, що термін його дії становить до 29 травня 2023 року, а також те, що фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) дії договору. Відтак, звертає увагу, що фіксована процентна ставка в розмірі 1,15159869 процентів за день користування кредитом в даному випадку застосована позивачем при розрахунку суми заборгованості не до закінчення терміну дії договору - 29 травня 2023 року, а по 16 серпня 2024 року. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити. Враховуючи подані клопотання учасників справи про розгляд справи без їх участі, суд ухвалив провести судове засідання за відсутності сторін згідно вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України, на підставі наявних у справі матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд зазначає наступне. Норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору та мотиви, з яких виходить суд при ухваленні рішення. Між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 вказав, що важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Згідно зі ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію». Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Судом встановлено, що 06.02.2023 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено Договір № 459570-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». 06.02.2023 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено Договір № 459570-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». 06.02.2023 ТОВ «Бізнес позика» направлено [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір № 459570-КС-001 про надання кредиту. 06.02.2023 року [PERSON] прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору № 459570-КС-001 про надання кредиту на умовах визначених офертою. Також зі змісту договору встановлено, що [PERSON] при його оформленні зазначив свої персональні дані, зокрема ідентифікаційний номер платника податків, паспортні дані, електрону адресу, адресу місця реєстрації (проживання), номер телефону, номер банківської картки, на яку необхідно перерахувати кошти. [PERSON] через особистий кабінет на веб-сайті позикодавця подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, після чого позикодавець надіслав останньому за допомогою засобів зв`язку одноразовий ідентифікатор, який заявник використав для підтвердження підписання договору позики. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі [PERSON] для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Отже підписанням договору №459570-КС-001 про надання кредиту від 06.02.2023 року [PERSON] підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. Без вчинення вказаних вище дій, зокрема надання особистих даних для оформлення кредитного договору, у тому числі номеру телефону та/або та електронної пошти для отримання одноразового ідентифікатора, такий правочин не був би укладений. Окрім того факт укладення договору підтверджується частковим його виконанням [PERSON] , зокрема, на загальну суму 14490,35 грн. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно положень статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Такий висновок зроблений Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року, справа № 342/180/17. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаними договорами належним чином не виконала. Як вбачається з матеріалів справи, згідно п. 1 Договору кредиту, ТОВ «Бізнес позика» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 16 000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит (а.с. 11). Згідно з умовами Договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1,15958991 процентів за кожен день користування кредитом. Крім того, сторони в п.3.2.3 договору кредиту, погоджено «Графік платежів», відповідно до котрого визначено розмір та дату внесення позичальником платежів. ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 16 000,00 грн, шляхом перерахування на банківську картку позичальника [NUMBER] (яку позичальником вказано при заповненні анкетних даних в особистому кабінеті). Згідно з інформаційною довідкою від 22.08.2024 ТОВ «Платежі онлайн» провів 06 лютого 2023 року успішну транзакцію: перерахування коштів [PERSON] на банківську картку № [NUMBER] згідно до кредитного договору № 459570-КС-001 від 06.02.2023 в сумі 16 000 грн. Дані обставини підтверджуються і випискою АТ «Ідея Банк» про рух коштів за карткою № [NUMBER] , виданою цим банком на ім`я [PERSON] за період з 06.02.2023 року (дата видачі кредиту) по 09.04.2023 (а.с.100). Доводи представника відповідача про те, що позивачем не надано доказів виконання ним власного обов`язку з видачі кредитних коштів, оскільки надана інформаційна довідка ТОВ «Платежі Онлайн» про перерахування [PERSON] коштів в сумі 16000 грн не може бути достовірною, суд вважає такими, що не спростовують встановлених обставин зарахування на банківську картку [PERSON] за № [NUMBER] грошових коштів в сумі 16 000 грн, згідно до кредитного договору № 459570-КС-001 від 06.02.2023. Разом з тим, як встановлено, [PERSON] , на виконання умов договору, здійснив часткову оплату за Договором № 459570-КС-001 на загальну суму 14490,35 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості та не оспорюється сторонами по справі (а.с 16-20 оберт). Так, не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами (п. 76 Постанови Великої Палати Верховного Суду №338/180/17 від 05 червня 2018 року). Разом з тим, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та або суми санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу (Постанова Верховного Суду від 23.12.2020 по справі №127/23910/14-ц). Таким чином, здійснивши часткову оплату з метою погашення заборгованості за Договором № 459570-КС-001 про надання кредиту, з метою виконання умов вказаного договору, відповідач [PERSON] вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору і відповідно щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту. Відповідно до п. 2.1 Договору, кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 16 000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності (надалі - кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених цим договором та Правилами про надання споживчих кредитів ТзОВ «Бізнес Позика». Пунктами 2.2-2.8 встановлено, зокрема, що: -строк кредиту: 16 тижнів; -стандартна процентна ставка за кредитом: в день 2,00000000, фіксована. Знижена процентна ставка за кредитом: в день 1,15958991, фіксована; - комісія за надання кредиту (далі - комісія): 2400,00 грн; - термін дії Договору до 29.05.2023 року; - орієнтовна загальна вартість наданого кредиту: 33 600,00 грн; (а.с.11). Цілі (мета) кредиту: для придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою діяльністю, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Цей кредит є споживчим кредитом. За умовами п. 3.2. договору протягом строку (терміну) кредитування процентна ставка за кредитом (надалі - проценти за користування кредитом), нараховуються за ставкою, вказаною у п. 2.4. договору, на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, у залежності від дотримання позичальником графіку платежів, що вказаний в п. 3.2.3. та додатку №1 до договору, і розраховується в порядку, описаному нижче. Згідно з п. 3.2.1. договору у разі, якщо погашення кредиту здійснюється згідно з погодженим сторонами графіком платежів, що наведений в п. 3.2.3. та додатку №1 до договору, чи в разі дострокового повернення суми наданого кредиту, то зобов`язання позичальника по сплаті процентів за користування кредитом розраховуються відповідно до зниженої процентної ставки, що вказана в п.2.4. договору. Відповідно до умов п. 3.2.2. договору сторони домовились, що у разі якщо повернення кредиту не здійснюється згідно з погодженим графіком платежів, що наведений в п. 3.2.3. та додатку №1 до договору, (за виключенням дострокового повернення кредиту), внаслідок чого виникає прострочка за кредитом, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів, то умови про нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, що вказана в п. 2.4. договору. При цьому, нарахування процентів за стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний в п. 3.2.3. та додатку№1 до договору, та до закінчення терміну дії договору. Пунктом 2 Кредитного договору, а також пунктами 5.2., 5.4. та 5.5. Правил передбачено, що: обчислення строку користування Кредитом та нарахування процентів за користування кредитом за Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування Кредитом; проценти за користування Кредитом щоденно нараховуються на неповернену суму Кредиту, станом на початок доби, з першого дня перерахування суми Кредиту Позичальнику до закінчення терміну дії Договору; датою повернення (погашення) кредиту так само як і датою сплати процентів за користування ним та інших платежів, передбачених умовами Договору при безготівкових розрахунках вважається - дата зарахування коштів на рахунок Кредитодавця; у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за Договором у повному обсязі (що мало місце в даному випадку) погашення вимог Кредитодавця за Договором про надання кредиту здійснюється в наступній черговості: в першу чергу погашається прострочена заборгованість за Кредитом та нарахованими і простроченими процентами, в другу чергу - сума кредиту та проценти за користування ним, в третю чергу - неустойка (штраф) та інші платежі відповідно до договору. Таким чином, беручи вищенаведене, заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами за користування кредитом за Кредитним договором в розмірі 26 310,77 гривень, складається із суми процентів, які нараховувались Позивачем щоденно (за фактичну кількість календарних днів користування Кредитом) на неповернену суму Кредиту та виходячи із розміру фіксованої процентної ставки, визначеної в пункті 1 Договору (1,15958991% в день) - починаючи з першого дня перерахування суми Кредиту Позичальнику (06 лютого 2023 року) до закінчення терміну дії Договору до 29 травня 2023 року, тобто, після 29 травня 2023 року нарахування процентів за Договором Позивачем не здійснювалось, що знайшло своє відображення також і в наданому Розрахунку заборгованості за Кредитом. Алгоритм нарахування процентів наступний: а) проценти нараховуються щоденно шляхом перемноження неповернутої суми кредиту на початок відповідного дня на процентну ставку, визначену в п.1 Кредитного договору (1,15958991%) б) сплата сплачених процентів відображується в Розрахунку в Графі «Відсотки за користування кредитом» в Розділі «Надходження протягом дня» (надалі - НПД); в) залишок заборгованості за процентами на кінець дня відображується в Розрахунку в Графі «Відсотки за користування кредитом» в Розділі «Залишок заборгованості на кінець дня» (надалі - ЗЗ/КД) та становить різницю між нарахованими та сплаченими Відповідачем процентами; г) заборгованість за нарахованими процентами на початок кожного дня розраховується шляхом визначення від`ємного значення між розмірами, визначеними як НПД та ЗЗ/КД. В п.3. Договору сторони визначили графік платежів, припускаючи, що Позичальник буде його дотримуватись і застосовуватиметься Знижена процентна ставка. Тобто, якщо Позичальник сплачує заборгованість без порушень з повним дотриманням графіку платежів визначеного п.3 Договору, дійсно треба сплатити проценти у загальній сумі 15 200,00 грн., оскільки у такому випадку з кожним платежем сума загального боргу на яку нараховується кожного дня відсоток 1,15958991 % зменшується. Проте, відповідач лише частково сплатив заборгованість за Договором №459570-КС-001 про надання кредиту, розрахунок та розмір якої зазначені у Розрахунку заборгованості за Договором № 459570-КС-001 Позичальника, чим порушив свої зобов`язання, встановлені договором та додатковими угодами до кредитного договору, що цілком закономірно призвело до подорожчання кредиту, оскільки відсоткова ставка в розмірі 1,15958991 % нараховується за кожен день користування кредитом на залишок заборгованості, що чітко передбачено п.2 Договору. Згідно розрахунку заборгованості за кредитом вбачається, що відсоткова ставка в розмірі 1,15958991 % нарахована Позивачем чітко в межах дії Договору а саме з 06.02.2023 по 29.05.2023 включно. Відтак, розрахунок заборгованості наданий Позивачем по кредитному договору №459570-КС-001 повністю відповідає умовам Договору. Отже нарахування процентів за користування кредитом є правомірним, яке підтверджується умовами кредитного договору та доказами кредитної заборгованості. Згідно зі ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч. 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суми позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої якості. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України). Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3 ст. 1049 Цивільного кодексу України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України). Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України невиконання зобов`язання або його виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, є порушенням зобов`язання. З метою доведення правової позиції позивачем також надано суду візуальну форму послідовності дій клієнта при укладанні договору та прийняття (акцепт) пропозиції (оферти), які відображають певні послідовність дій клієнта та товариства та їх опис, та включають в тому числі вхід в особистий кабінет, формування шаблону оферти, запит на відправку шаблону акцепту, підписання договору / додаткових угод та інше (а.с 33). Як зазначає позивач, зробивши часткову оплату з метою виконання умов Договору, відповідач вчинив конклюдентні дії щодо визнання Договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за Договором про надання кредиту. Зі змісту Графіка обов`язкових платежів (визначеного сторонами в п. 3.2.3 Договору) вбачається, що сторони узгодили повернення кредиту шляхом сплати позичальником фіксованих сум щомісячно з кінцевою датою повернення - 29.05.2023 року, однак, відповідачем було здійснено лише часткову оплату у сумі 14 490,35 грн. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованість відповідача по тілу кредиту становить 11697,67 грн, про процентах - 14 613,10 грн. Доказів оплати відповідних сум заборгованості матеріали справи не містять. Відтак, відповідач своїх зобов`язань з повернення кредиту, згідно з Графіком платежів, погодженим сторонами у Договорі, не виконав. Також слід зауважити, що паспорт споживчого кредиту надається позичальнику до укладення кредитного договору, метою є повідомлення позичальника про умови надання кредиту у відповідній установі, у разі непогодження позичальника із викладеними у ньому умовами, останній має право відмовитися від отримання відповідної фінансової послуги. На момент укладення кредитного договору [PERSON] не звертався до позивача із заявою про надання роз`яснень незрозумілих йому умов договору, або за додатковою інформацією щодо умов кредитування, а також з пропозицією про внесення будь-яких змін до запропонованої редакції договорів, тим самим фактично погодився зі всіма умовами таких договорів. Більш того, не дивлячись на своє гарантоване право (п.4.1.2) на відмову від Договору протягом чотирнадцяти днів з дня його укладення, відповідач користувався коштами позивача. Відповідно до ч.5 ст.263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, повинні відповідати дійсності і підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Виходячи із вищенаведеного, після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, викладені позивачем у позовній заяві, обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, відповідач взяті на себе зобов`язання за договором не виконала, наявну заборгованість у добровільному порядку не погасила, відтак позивач має право вимагати його виконання, що свідчить про порушення його прав. За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» та стягнення із відповідача заборгованості за договором про надання кредиту №459570-КС-001 від 06 лютого 2023 року в розмірі 73 569,05 грн, що складається з: 26310, 77 грн, яка складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту - 11 697,67 грн. та суми прострочених платежів по процентах - 14 613,10 грн. Розподіл судових витрат між сторонами. У відповідності до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2 422 грн. 40 коп.

Outcome: approved