Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 26 жовтня 1991 року вони з відповідачем уклали шлюб, який був зареєстрований Петрівською селищною радою Станично-Луганського району Луганської області, актовий запис №56. Від шлюбу малолітніх або неповнолітніх дітей вони не мають. Причиною звернення з позовом до суду є те, що спільне життя з відповідачем поступово погіршувалось, у родині стали часто виникати сварки, з тих підстав, що кожен з ним має різні погляди на сімейне життя, цінності та обов`язки, у зв`язку з чим з 01 грудня 2021 року вони припинили спільне проживання та ведення спільного господарства, проживають окремо. Вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам. Наполягає на розірванні шлюбу. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] . Після розірвання шлюбу прохала залишити їй шлюбне прізвище [PERSON] . У судове засідання позивачка [PERSON] та її представник адвокат Кісілевич Олег Михайлович не з`явились, адвокат Кісілевич О.М. надав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивачки, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у відповідності до вимог ст.128 ЦПК України, будь-яких заяв, заперечень, клопотань до суду не надав, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи суд вважає встановленими наступні факти та обставини. 26 жовтня 1991 року сторони по справі уклали шлюб, який був зареєстрований Петрівською селищною радою Станично-Луганського району Луганської області, актовий запис №56. Від шлюбу сторони малолітніх або неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, тому що родина фактично розпалась і її відновлення неможливо. Одночасно суд вважає, що подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, тому що їх подружні відносини з відповідачем припинились і спільного господарства вони не ведуть з 01 грудня 2021 року, та даний факт має істотне значення. Шлюб - це сімейний добровільний та рівноправний союз жінки та чоловіка, їх спільність, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану та спрямований на створення сім`ї. Добровільність шлюбу одна з основних його засад. Загальна декларація з прав людини у ч.2 ст.16 містить положення, за яким шлюб може укладатись тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст.23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можна зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз сім`ю шлюб, не може мати місце. Однією з причин припинення шлюбу є його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, розірвання шлюбу може відбутися за їхньою спільною заявою або за заявою когось з них. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка по справі не має наміру зберігати шлюб, так як не підтримує шлюбні відносини з відповідачем. Приймаючи до уваги зазначене позивачкою по справі, суд вважає, що причини, що спонукають її на розірвання шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved