Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-22 00:00:00

Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії. В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що відповідачу по справі [PERSON] на праві власності належить нежитлова будівля [ADDRESS] . Позивач зазначає, що з 01 листопада 2021 року між позивачем та відповідачем вважається укладеним Типовий індивідуальний договір №72227301 про надання послуги з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] . Вищевказана нежитлова будівля оснащена приладом комерційного обліку теплової енергії. За період з 01 листопада 2021 року по 31 травня 2024 року позивачем було надано послугу з постачання теплової енергії відповідачу на загальну суму 146 263,19 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості наданим до позовної заяви. Позивачем були сформовані та надані відповідачу рахунки на оплату спожитої послуги, проте відповідач за період з 01.11.2021 по 31.05.2024 не виконав свого обов`язку по сплаті за надану послугу з постачання теплової енергії згідно умов Договору у зв`язку із чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 146 263,19 грн., яку позивач просить суд стягнути з відповідача разом з понесеними судовими витратами у вигляді сплаченого судового збору у сумі 2 422,40 гривні. Ухвалою суду від 10 липня 2024 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. У наданий судом строк недоліки позовної заяви було усунуто. Ухвалою суду від 12 липня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи. 06 серпня 2024 року до суду від представника відповідача [PERSON] - адвоката Воронова О.О. надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначено про те, що відповідач вважає позовні вимоги позивача безпідставними, необґрунтованими та такими, що не можуть бути прийняті судом до уваги з огляну на наступні обставини. Передусім між позивачем та відповідачем відсутні будь-які правовідносини. [PERSON] не може бути належним відповідачем у даній справі враховуючи те, що на час придбання ним у власність будівлі [ADDRESS] попередній власник [PERSON] звертався до директора ФК «МТМ» Дніпровського району із заявою про припинення постачання теплової енергії та відключення від централізованого постачання тепла у зв`язку із встановленням у будівлі автономного опалення. За заявою [PERSON] у 2016 році позивач здійснив відключення будівлі від централізованого постачання теплової енергії, встановивши пломби безпосередньо на вході у будівлю. Таким чином, з 2016 року вище вказана будівля має автономне опалення, відтак у відповідача не виникало ніяких правовідносин із Концерном «МТМ». Враховуючи вказані обставини просив суд у задоволенні позовних вимог Концерну «Міські теплові мережі» до [PERSON] відмовити у повному обсязі. 12 серпня 2024 року до суду надійшла відповідь на відзив у якій представник позивача наполягаючи на задоволенні заявлених позовних вимог зазначила про те, що споживач має право відключитися від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) відповідно до Порядку відключення споживачів від системи централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженого наказом Мінрегіону від 26 липня 2019 року №169. Водночас, відповідачем до відзиву на позовну заяву не надано доказів законності відключення приміщення від мереж централізованого опалення відповідно до норм діючого законодавства. З огляду на те, що у передбачений законом спосіб відключення від зовнішніх мереж теплопостачання нежитлової будівлі, яка належить відповідачу на праві власності, не проводилося, позивачем нараховувалося плата за послугу з постачання теплової енергії відповідно до «Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» зі змінами затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року №830. У відповіді на відзив представником позивача наведено детальний розрахунок нарахування позивачем заборгованості відповідачу за постачання теплової енергії за умовно-постійною та умовно-зміною частиною встановленого тарифу від межі розділу теплових мереж до місця установки приладу обліку. Згідно якого загальна сума нарахувань споживача у період з 01.11.2021 року по 31.05.2024 року складає 148 348,35 грн., у вказаний період відповідачем сплачено 2 085,16 грн., відтак розмір заборгованості становить 146 263,19 грн. Отже вважає позовні вимоги Концерну «Міські теплові мережі» законними, обґрунтованими та просить їх задовольнити у повному обсязі. Представник позивача Фарзаєва К.А. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві та відповіді на відзив. Додатково зазначила про те, що Концерн «МТМ» не заперечує той факт що, на труби опалення, які входять до підвалу приміщення відповідача було встановлено лічильник та відбулося їх опломбування. Нарахування проводилося не відповідно до приладу обліку, а проводилося нарахування оплати за приєднане теплове навантаження та плати за теплові втрати трубопроводами від межі розділу теплових мереж до місця установки приладу обліку. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, разом тим у судове засідання з`явився його представник - адвокат Воронов О.О., який просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог з мотивів викладених у відзиві на позовну заяву. Додатково зазначив про те, що відповідач звернувся до відповідних спеціалістів, та вже під час того, як справа перебувала в провадженні суду, труби з опаленням, які заходили у підвал приміщення були відрізані на вході до приміщення, тобто перед будівлею. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та проаналізувавши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 12 ЦПК України та частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Концерн «Міські теплові мережі» є юридичною особою, відповідно до статуту підприємства основною метою діяльності Концерну «МТМ» є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності Позивача та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу Позивача. Предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій та її збут та інше. Правовідносини між Позивачем та Споживачем в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України, від 21 серпня 2019 р., № 830, Положенням про Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 року, № 315 про затвердження «Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг» та іншими нормативно-правовими актами України. Відповідно до п.5 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до п.6 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги; Відповідно до п.2 ст.5 Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами. Відповідно до ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний зокрема укласти договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, а також оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до\~ч.1\~ст.6\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» учасниками\~правовідносин у\~сфері надання\~житлово-комунальних\~послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг. Відповідно до\~ч.1\~ст.9\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» споживач\~здійснює оплату\~за спожиті\~житлово-комунальні\~послуги щомісяця,\~якщо інший\~порядок та\~строки не\~визначені відповідним\~договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги » договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. Відповідно до\~ч.4\~ст.13\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» з\~пропозицією про\~укладання договору\~про надання\~комунальних послуг\~або про\~внесення змін\~до нього\~(крім\~індивідуальних договорів,\~укладених відповідно\~до частини\~п`ятої цієї\~статті)\~може звернутися\~будь-яка\~сторона,\~надавши письмово\~другій стороні\~проект відповідного\~договору (змін\~до нього),\~складений згідно\~з типовим\~договором. Якщо\~протягом 30\~днів після\~отримання проекту\~договору (змін\~до нього)\~виконавець комунальної\~послуги,\~який одержав\~проект договору\~(змін\~до договору)\~від споживача\~(іншої\~особи,\~яка відповідно\~до договору\~або закону\~укладає такий\~договір в\~інтересах споживача),\~не повідомив\~про свою\~відмову від\~укладання договору\~(внесення\~змін)\~та не\~надав своїх\~заперечень або\~протоколу розбіжностей\~до нього\~і при\~цьому не\~припинив надання\~комунальної послуги\~цьому споживачу\~(або\~в інший\~спосіб засвідчив\~свою волю\~до надання\~відповідної комунальної\~послуги споживачу),\~договір (зміни\~до нього)\~вважається укладеним\~у редакції,\~запропонованій споживачем\~(іншою\~особою,\~яка відповідно\~до договору\~або закону\~укладає такий\~договір в\~інтересах споживача),\~якщо інше\~не передбачено\~цим Законом. Якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом. 02 жовтня 2021 року на виконання вимог закону позивач на офіційному сайті розмістив індивідуальні договори на послугу з постачання теплової енергії та постачання гарячої води. Вказані договори є публічними договорами приєднання та вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Умови вказаних договорів будуть застосовуватись до співвласників багатоквартирних будинків, а також співвласників в інших будівлях, приміщеннях в яких є самостійними об`єктами нерухомого майна у відповідності до ч.8 ст.14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, які обрали форму індивідуального договору та до власників індивідуальних (садибних) житлових будинків. Відповідно до ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Тобто внесення змін до публічного договору приєднання законодавством не допускається так як вказане призведе до порушення прав інших суб`єктів імперативно визначених відносин. Крім того ч. 6 ст. 633 ЦКУ передбачено, що умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов`язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору є нікчемними. Судом встановлено, що відповідачу по справі [PERSON] на праві приватної власності належить нежитлова будівля загальною площею 850,2 м2,\~за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №336667235 від 22.06.2023 року. Таким чином, в силу вимог вище наведених норм Закону з 01.11.2021 Концерном «Міські теплові мережі» з відповідачем укладено типовий індивідуальний договір №72227301 про надання послуги з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку із чим, судом не приймаються до уваги доводи представника відповідача щодо відсутності між сторонами договірних правовідносин з приводу постачання теплової енергії у вищевказане нежитлове приміщення. Так, нежитлова будівля [ADDRESS] оснащена приладом комерційного обліку теплової енергії. Відповідно п.5. Договору виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі сплачувати надану послугу в строки та умовах, що визначені цим договором. Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання». Відповідно пункту 11 Договору обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 р. № 315. Нормами Розділу І Методики визначено, що розподіл між споживачами обсягу спожитих комунальних послуг здійснюється на підставі визначених на розрахункову дату споживання (фактичних, розрахункових або скоригованих (приведених)) обсягів комунальної послуги за відповідний розрахунковий період. Розрахунковою датою є останній день розрахункового періоду. Розподіл обсягів спожитих у будівлі/будинку комунальних послуг здійснюється між споживачами для житлових та нежитлових приміщень (в тому числі приміщень з індивідуальним опаленням, вбудованих, вбудовано-прибудованих або прибудованих приміщень, а також приміщень, які обладнані окремим входом), які є самостійними об`єктами нерухомого майна, не є самостійними об`єктами нерухомого майна, але перебувають у користуванні різних споживачів відповідних комунальних послуг. Розподіл між споживачами загального обсягу спожитої комунальної послуги у будівлі/будинку за відповідний розрахунковий період (далі - розподіл) здійснюється з урахуванням показань вузлів комерційного та розподільного обліку (теплолічильників, лічильників холодної води, лічильників гарячої води), установлених як у приміщеннях, так і за їх межами, або приладів-розподілювачів теплової енергії, установлених на опалювальних приладах опалюваних приміщень, а в окремих випадках - розрахунково. Розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень здійснюється відповідно до Розділу ІІІ Методики. Відповідно до п.32. Договору розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Згідно п.33. Договору підставою для розрахунків споживача з теплопостачальною організацією є рахунок на оплату спожитої послуги споживачу не пізніше ніж за десть днів до граничного строку внесення плати за спожиту послугу. Згідно п.34. Договору споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за рахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу. Відповідно до п.38. Договору споживач не звільняєтеся від оплати послуги, отриманої ним до укладення цього Договору. Відповідно до «Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року №869, Рішення Виконоавчого комітету Запорізької міської ради від 11.10.2021 року №374 у тарифі на теплову енергію окремо визначені умовно-постійна та умовна змінна частини. Умовно-змінна частина тарифу - плата за спожиту теплову енергію, за рахунок якої здійснюються витрати на придбання лише енергоресурсів (палива, електроенергії та покупної теплової енергії). Розмір цієї частини тарифу залежить від обсягів теплової енергії, що вироблена та надана споживачам. Ставка визначена у гривнях за одиницю теплової енергії (грн./Гкал) та нараховується лише протягом опалювального періоду. Умовно-постійна частина тарифу - плата за приєднане теплове навантаження, за рахунок якої покриваються витрати, пов`язані з виробництвом, транспортуванням та постачанням теплової енергії, з обслуговуванням обладнання, з підтриманням технологічного обладнання в робочому стані, а також зі збутом та реалізацією теплової енергії. Розмір цієї частини тарифу залежить від кількості і потужності технологічного обладнання, яке виробляє та транспортує теплову енергію споживачам. Ставка визначена у гривнях за одиницю теплового навантаження на джерело теплової енергії (грн/Гкал/годину) та нараховується для місячної оплати протягом року. У період з 01.11.2021 по 31.05.2024 року за договором №72227301 проводилося нарахування оплати за приєднане теплове навантаження та плати за теплові втрати трубопроводами від межі розділу теплових мереж до місця установки приладу обліку, у зв`язку з чим сума заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії з складає 146 263,19 грн., що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості. Позивачем були сформовані та надані споживачу рахунки на оплату спожитої послуги, дані докази містяться в матеріалах справи. Відповідач не виконав свої обов`язки згідно договору по сплаті за надану послугу з постачання теплової енергії, у зв`язку з чим за відповідачем виникла грошова заборгованість у розмірі 146 263,19 грн. При розгляді вказаної справи представником відповідача не заперечувався той факт, що відповідачем не здійснювалась оплата за надані послуги, оскільки на час придбання нежитлового приміщення за заявою попереднього власника позивач здійснив відключення будівлі від централізованого постачання теплової енергії шляхом перекриття кранів безпосередньо на вході в будівлю та встановленням пломб. На підтвердження вказаних обставин посилається на Акт контрольної повірки вузла обліку опалення споживача, складених представником позивача 23.11.2016, 02.02.2017. З такими доводами представника відповідача суд не погоджується. Так, згідно Акту контрольної повірки вузла обліку опалення від 23.11.2016 року та Акту контрольної повірки вузла обліку опалення від 02.02.2017 року складених представниками позивача вбачається, що нежитлове приміщення, яке належить відповідачу оснащене приладом комерційного обліку споживання теплової енергії та на вході в будівлю постачання теплової енергії перекрито та опломбовано. Разом з цим, данні акти не підтверджує що відключення здійснене у встановленому законом порядку. Суд зазначає, що у 2016 році порядок відключення приміщень від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання регламентувався Наказом Міністерства будівництва України № 4 від 22.11.2005 року «Про порядок відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання». При цьому, даний документ передбачав можливість відключення від централізованого опалення та гарячого водопостачання за рішенням загальних зборів та за згодою всіх власників приміщень тільки у житловому будинку, а не окремого нежитлового приміщення, яким є приміщення за адресою: [ADDRESS] . Водночас, відповідно до Порядку відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №169 від 26.07.2019 року врегульовано процедуру відключення власників (співвласників) будівель, у тому числі житлових будинків, квартир та нежитлових приміщень багатоквартирних будинків (далі - споживачі) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води відповідно до\~Закону України\~«Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до п.1 розділу ІІ Порядку рішення щодо відключення власників (співвласників) будівель, у тому числі житлових будинків, від ЦО та/або ГВП приймається органом місцевого самоврядування відповідно до законодавства за письмовою заявою власника (співвласників) такої будівлі, в тому числі житлового будинку, з урахуванням рішення Комісії. Для вирішення питання відключення будинку, в тому\~числі житлового\~будинку, від ЦО та/або ГВП, власник подає до органу місцевого самоврядування відповідну заяву. Орган місцевого самоврядування відповідно до законодавства розглядає подані документи за наявності затвердженої ним схеми теплопостачання відповідного населеного пункту. Заява про відключення будівлі, в тому числі житлового будинку, від ЦО та/або ГВП передається на розгляд Комісії. (п.4,5 розділу ІІ Порядку ). Комісія приймає рішення щодо відключення будівлі, в тому числі житлового будинку, від ЦО та/або ГВП та надає пропозиції щодо типу системи індивідуального чи автономного теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання), яку можна встановити в будівлі після відключення. Для відключення будівлі, в тому числі житлового будинку, власник (співвласники) забезпечує розроблення проєкту відключення будівлі від ЦО та/або ГВП, який має відповідати вимогам чинних державних будівельних норм та правил, і проєкту системи індивідуального чи автономного теплопостачання будівлі, який розробляється з урахуванням схеми теплопостачання населеного пункту та має відповідати вимогам чинних державних будівельних норм та правил. Відповідно до п.10 розділу ІІ Порядку відключення будівлі від ЦО та/або ГВП здійснюється виконавцем відповідної комунальної послуги, або оператором зовнішніх інженерних мереж, якщо він не є виконавцем комунальної послуги, або залученим власником (співвласниками) суб`єктом господарювання, які у випадках, передбачених законодавством, мають ліцензію на провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми та значними наслідками, з обов`язковим переліком робіт із монтажу внутрішніх інженерних мереж, систем, приладів і засобів вимірювання, в присутності виконавця відповідної комунальної послуги після отримання рішення органу місцевого самоврядування, що дозволяє відключення такої будівлі. Після виконання робіт із відключення будівлі від ЦО та/або ГВП складається акт про відключення будівлі, в тому числі житлового будинку, від зовнішніх інженерних мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання)/постачання гарячої води. Після підписання акта виконавець відповідної комунальної послуги повідомляє власника (співвласників) про перегляд умов або розірвання договору про надання відповідної комунальної послуги. Таким чином, для звільнення від оплати за житлово-комунальні послуги споживач повинен не лише не мати відповідного договору та фактично не користуватися послугами, а відмовитися в установленому порядку від їх отримання. Матеріали справи не містять доказів, зокрема копії відповідної проектної документації, які б засвідчували факт відключення нежитлового приміщення відповідача від мереж центрального теплопостачання та ненадання йому послуг з постачання тепла. Встановлено, що відповідачем не надано акту про відключення приміщення від мереж централізованого опалення, який подається на затвердження відповідної комісії, відповідної проектної документації, які б засвідчували факт відключення приміщення від мереж центрального теплопостачання та ненадання послуг з централізованого опалення. Лише перелічені документи, а не акти контрольної перевірки вузла обліку опалення, можуть свідчити про ненадання до приміщення відповідача послуг з централізованого опалення. Належні, допустимі докази відключення приміщення від мереж центрального опалення у відповідності до встановленої процедури стороною відповідача не надано, а тому суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за теплову енергію. У частині першій статті 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень\~ст.525 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). На підставі викладеного, враховуючи, що на час розгляду справи судом сума заборгованості за отримані послуги не сплачена та матеріали справи не містять доказів того, що відповідачем було здійснено заходи по погашенню заборгованості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 146\~263,19 грн. Відповідно до вимог ч.1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені в повному обсязі, з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути сплачений при подачі позову до суду судовий збір у розмірі 2\~422,40 грн.

Outcome: approved