Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-16 00:00:00

У жовтні 2024 року позивачка [PERSON] через представника адвоката Іщука К. В. звернулася в суд із позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням: квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 23 січня 2008 року № 52 переоформлено ордер на квартиру [ADDRESS] , на [PERSON] на склад сім`ї з шести осіб. В ордері на житлове приміщення № 18 серії МК від 29 лютого 2008 року, що виданий [PERSON] на вказану квартиру, зазначено склад осіб сім`ї в яку в ходили: [PERSON] (чоловік) - відповідач 1 по справі; [PERSON] (син); [PERSON] (донька); [PERSON] (син) - відповідач 2 по справі, прізвище змінено на [PERSON] ; [PERSON] (син). Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 липня 2023 року № 607/10099/23 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстровано 18 серпня 1994 року Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 1031. Вказане рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 липня 2023 року № 607/10099/23 набрало законної сили 29 серпня 2023 року, про що вказує відмітка на останній його сторінці. Даним рішенням встановлено, що між подружжям погіршились відносини, вони тривалий час не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків, шлюб існує формально. Згідно довідки, що видана ПП «Сонячне» від 24 вересня 2024 року № 10, власником особового рахунку квартири [ADDRESS] , є позивачка - [PERSON] , в склад її сім`ї входить шість чоловік, а саме: [PERSON] , [INFO] (позивачка), зареєстрована за вказаною адресою з 06 серпня 1990 року; [PERSON] , [INFO] (син, відповідач 2), зареєстрований за вказаною адресою з 31 липня 2003 року; [PERSON] , [INFO] (донька), зареєстрована за вказаною адресою з 14 вересня 2000 року; [PERSON] , [INFO] (колишній чоловік, відповідач 1), зареєстрований за вказаною адресою з 30 січня 1998 року; [PERSON] , [INFO] (син), зареєстрований за вказаною адресою з 15 червня 1996 року; [PERSON] , [INFO] (онука), зареєстрована за вказаною адресою з 23 липня 2008 року. Актом обстеження житлових умов від 24 вересня 2024 року № 63, який складено ПП «Сонячне» встановлено, що при обстеженні житлової квартири [ADDRESS] , виявлено, що [PERSON] (колишній чоловік) та [PERSON] (син), які за даною адресою зареєстровані, не проживають тут більше десяти років. Даний факт підтвердили свідки: [PERSON] (проживає у квартирі [ADDRESS] ) та [PERSON] (проживає у квартирі [ADDRESS] ). Що стосується [PERSON] (відповідача 1), то факт його відсутності у квартирі підтверджується рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 липня 2023 року, справа № 607/10099/23, де суд робить висновки щодо формальності шлюбу, а щодо [PERSON] (відповідача 2) і факт його відсутності у квартирі пояснюється тим, що вже багато років тому він фактично не проживає у вказаній квартирі та припинив спілкування із позивачкою. Отже, причиною звернення до суду є та обставина, що реєстрація обох відповідачів у квартирі створює позивачці незручності, оскільки нарахування за всі комунальні послуги здійснюються відповідно до кількості зареєстрованих осіб, а також позивачка не має можливості оформити субсидію та приватизувати житло, в якому вона проживає. За вказаних обставин, та зважаючи на те, що відповідачі понад десять років, без поважних причин, відсутні за місцем реєстрації, хоча перешкод в користуванні жилим приміщенням їм ніхто не чинив, [PERSON] просить суд визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартиною [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Покликаючись на ст. ст. 61, 64, 65 Житлового кодексу України (далі ЖК України) представник позивачки зазначає, що аналіз приведених норм закону свідчить про те, що право користування жилим приміщенням нарівні з наймачем виникає у тих осіб, які вселилися в якості членів сім`ї наймача в установленому законом порядку. Статтею 9 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути обмежений в праві користування житловим приміщенням інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законом, житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони використовуються проти їх призначення або з порушенням прав інших громадян. Відповідно до статті 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцєм, а в разі спору - судом. Згідно з статтею 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Сторона позивача вважає доведеним факт непроживання відповідачів у вказаній вище квартирі понад встановлені статтею 71 ЖК України строки без поважних причин, тому є усі підстави визнати відповідачів такими, що втратили право користування ним. У пункті 4 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» від 05 листопада 2021 року № 1871 (далі - Закон) закріплено, що місце проживання (перебування) особи, зареєстроване до дня набрання чинності цим Законом, обліковується в реєстрі територіальної громади, знімається з реєстрації/скасовується у порядку, встановленому для зняття/скасування зняття з реєстрації місця проживання, визначеного цим Законом. Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 24 Закону, орган реєстрації вносить зміни до реєстру територіальної громади, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, наявність рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є самостійною підставою для зняття такої особи з місця її реєстрації. Покликаючись на\~обґрунтування позову\~та норми\~матеріального права,\~сторона позивача\~проситьвизнати [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням (квартирою), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 жовтня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі № 607/22498/24. Поставлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження. 17 грудня 2024 року суд протокольною ухвалою без видалення в нарадчу кімнату закрив підготовче провадження та призначив судове засідання з розгляду справи по суті. Представник позивачки [PERSON] адвокат Іщук К. В. в судове засідання з розгляду справи по суті не з`явився, однак подав до суду заяву в якій просив розглянути справу без участі сторони позивача та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справ повідомлялися завчасно та належним чином, відзиву на позовну заяву до суду не подали. Суд вважає, що відповідачі про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили, а тому відповідно до ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За вказаних обставин, з підстав, визначених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази у справі, надані в обґрунтування позову, встановив наступне. 23 січня 2008 року виконавчим комітетом Тернопільської міської ради прийнято рішення № 52 «Про переоформлення ордерів», яким переоформлено ордер на квартиру [ADDRESS] , на [PERSON] на склад сім`ї 6 осіб. В ордері на житлове приміщення № 18 серії МК від 29 лютого 2008 року, зазначено, що він виданий [PERSON] на квартиру за вищевказаною адресою, на склад осіб сім`ї в яку в ходили: [PERSON] - чоловік; [PERSON] - син; [PERSON] - донька; [PERSON] син, [PERSON] - син. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 липня 2023 року, справа № 607/10099/23, яке набрало законної сили 29 серпня 2023 року, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 18 серпня 1994 року Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 1031. У судовому засіданні було встановлено, що між подружжям погіршилися відносини, вони тривалий час не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків. Згідно довідки № 10 від 24 вересня 2024 року, виданої ПП «Сонячне», власником особового рахунку квартири [ADDRESS] , є [PERSON] , в склад її сім`ї входить шість чоловік, а саме: [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за вказаною адресою з 06 серпня 1990 року; [PERSON] , [INFO] , син, зареєстрований за вказаною адресою з 31 липня 2003 року; [PERSON] , [INFO] , донька, зареєстрована за вказаною адресою з 14 вересня 2000 року; [PERSON] , [INFO] , колишній чоловік), зареєстрований за вказаною адресою з 30 січня 1998 року; [PERSON] , [INFO] , син, зареєстрований за вказаною адресою з 15 червня 1996 року; [PERSON] , [INFO] , онука, зареєстрована за вказаною адресою з 23 липня 2008 року. Актом обстеження житлових умов від 24 вересня 2024 року № 63, який складено працівниками ПП «Сонячне», встановлено, що при обстеженні житлової квартири [ADDRESS] , виявлено, що [PERSON] та [PERSON] , які за даною адресою зареєстровані, але не проживають більше десяти років. Даний факт підтвердили сусіди: [PERSON] (проживає у квартирі [ADDRESS] ), та [PERSON] (проживає у квартирі [ADDRESS] ). Відтак, в судовому засіданні були підтверджені доводи сторони позивача про те, що [PERSON] та [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживають більше шести місяців без поважних причин, оплату комунальних послуг та інших обов`язкових платежів не проводять. Будьяких перешкод, які б чинилися відповідачам у користуванні цим майном в судовому засіданні не встановлено. З сукупності зібраних доказів вбачається, що для врегулювання спірних правовідносин, які виникли між сторонами підлягають застосуванню приписи ЖК України, оскільки [PERSON] є наймачем квартири [ADDRESS] , що підтверджується ордером на житлове приміщення № 18 серії МК від 29 лютого 2008 року, який переоформлено на [PERSON] на склад сім`ї 6 осіб. Отож, до виниклих між сторонами правовідносин підлягають застосуванню наступні норми права. Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Згідно зі статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Відповідно до ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. За змістом ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем житловоексплуатаційною організацією (а в разі її відсутності відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем громадянином, на ім`я якого видано ордер. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців; якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Згідно з ст. 72 цього Кодексу визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться у судовому порядку. У відповідності до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК УРСР), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Отже, згідно вимог статей 71, 72 ЖК УРСР є підстави вважати, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин. Вказане відповідає правовій позиції викладеній в постанові Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року у справі № 490/12384/16. Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, у зв`язку з чим поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи (постанова Верхового Суду від 19 травня 2021 року у справі № 759/19579/17). Процесуальний закон покладає обов`язок на позивача довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 ЖК України строки у жилому приміщенні без поважних причин. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності. Європейський суд з прав людини вказує, що «втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла». Втручання держави є порушенням статті 8 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимну мету, не здійснюється згідно із законом та не може розглядатись як необхідне в демократичному суспільстві. Як вбачається із матеріалів справи відповідачі залишили приміщення у якому зареєстровані більше шести місяці назад та не поверталися до нього, будьяких поважних причин тривалого, більше шести місяців не проживання [PERSON] , [PERSON] у квартирі [ADDRESS] , не встановлено. Відповідачі втратила інтерес до житла, в якому зареєстроване їх місце проживання, а тому втратили і право користування даним жилим приміщенням. Відтак, виходячи із характеру спірних правовідносин, суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення позову та визнання [PERSON] , [PERSON] , такими, що втратили право на користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] . У зв`язку з задоволенням позову відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачів в користь позивачки необхідно стягнути 1\~211,20 грн понесеного судового збору з кожного окремо, в рівній частині. На підставі наведеного,

Outcome: approved