Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-28 00:00:00

12.11.2024 представник позивача звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором № 2872892 від 20.04.2024 в розмірі 17 925,00 грн та судових витрат, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач не виконує умови вищевказаного договору. Ухвалою судді від 21 листопада 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 06.12.2024 представником відповідача, який діє від імені та в інтересах відповідача подано відзив на позов у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів щодо виконання кредитором обов`язку з надання кредитних коштів шляхом їх перерахування на рахунок позичальника за вказаним договором. 16.12.2024 представником позивача подано відповідь на відзив у якому просить позовні вимоги задовольнити посилаючись, на те, що підтвердженням переказу коштів на рахунок відповідача є довідка № КД-000000712 від 20.09.2024, яку надало ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес», а надана інформація відповідає вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», що підтверджує факт отримання відповідачем суми коштів у позику. У судове засідання представник позивача не з`явився, проте у позові просить розглянути справу за його відсутності. Позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач та його представник адвокат Кірюшин А.А. у судове засідання не з`явились, проте представником подано заяву про розгляд справи за їхньої відсутності та просить відмовити у задоволенні позовних вимог, з підстав вказаних у відзиву. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. 20.04.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики № 2872892 в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі товариства, строком 30 днів на суму 10 000 грн (а.с. 8-10). [PERSON] у електронній формі на веб сайті ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» через особистий кабінет шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, котрий було надіслано відповідачу на електронну адресу вказану під час складання заявки, підписав договір позики № 2872892, що відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» свідчить про укладення договору. Підписанням цього договору позичальник підтверджує, що він ознайомився з повною інформацією щодо позикодавця та його послуг, в тому числі з інформацією, що передбачена ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», ст. 7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії». Згідно довідки ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» № КД-000000712 від 20.09.2024, товариство підтверджує прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та завершення наступної платіжної операції: 20.04.2024, номер платежу 24c2accb-0975-49df-8512-1fe2b2806a1e, сума 10 000 грн, отримувач Prihodko Vladislav. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Стаття 530 ЦК України встановлює, що якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього кодексу. Із розрахунку, представленого позивачем, вбачається, що відповідач належним чином не виконав обов`язки та кредитні кошти не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість по кредитному договору в сумі 17 925 грн, а саме: 10 000 грн заборгованість за основною сумою боргу, 2 925,00 грн заборгованість по відсотках. Крім того, суд зауважує, що доданий розрахунок є документом, що складений самим позивачем, а, відтак, інформація зазначена в ньому, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких він був складений, не може бути доказом наявності заборгованості, на стягненні якої наполягає позивач. Суд зазначає, що саме первинні документи, що оформлені відповідно до статті 9\~Закону України\~"Про\~бухгалтерський облік\~та фінансову\~звітність в\~Україні" є тими, доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір. Згідно із указаними положеннями закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. У пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління\~Національного банку\~України від\~04\~липня 2018\~року №75 встановлено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку. Таким чином, з наведених норм законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Отже, розрахунок заборгованості за договором є внутрішнім документом фінансової установи (Висновок Верховного Суду від 13 травня 2020 року ( справа №219/1704/17, провадження №61-1211св19)) і не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. В матеріалах справи відсутні первинні бухгалтерські документи на підтвердження перерахування кредитних коштів кредитором на рахунок відповідача, а довідка ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» № КД-000000712 від 20.09.2024 не є первинним документом в розумінні вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Крім того, згідно виписки з карткового рахунку про рух грошових коштів відкритого до платіжної картки відповідача за період часу з 20.04.2024 по 22.04.2024 наданої АТ КБ «Приватбанк» на запит суду, грошові кошти в сумі 10 000 грн від ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» на платіжну картку боржника не надходили. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ч. 2 ст. 83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Отже, ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» не доведено позов, що є його, а не відповідача, процесуальним обов`язком (статті 12, 13, 81 ЦПК України). Такий висновок узгоджується із позицією Верховного Суду у постанові від 03 серпня 2022 року у справі № 156/268/21. Оскільки позивачу відмовлено у задоволені його позовних вимог в повному обсязі, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати на його користь не відшкодовуються.

Outcome: dismissed