Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-21 00:00:00

15.08.2024 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на свою користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів, що стягуються з відповідача за виконавчим листом №758/12822/17, виданим Подільським районним судом м. Києва 19.06.2018, на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 289 316,74 грн. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що рішенням Подільського районного суду м. Києва від 19.06.2018 з відповідача стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 від всіх видів доходів відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 19.06.2018 за заявою позивача було відкрито виконавче провадження [NUMBER]. Однак відповідач свідомо ухиляється від сплати аліментів у встановленому розмірі щомісячно, в результаті чого станом на 01.06.2024 у нього утворилася заборгованість у розмірі 289 316,74 грн. Загалом за весь період виконавчого провадження відповідач сплатив суму у розмірі 59 045,75, що враховується позивачем в якості погашення заборгованості за період з вересня 2017 року по лютий 2019 року включно. Із урахуванням наведеного, на підставі ст. 196 СК України позивач просить стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів за період з 01.01.2018 по 31.05.2024 у розмірі 289 316,74 грн., що відповідає розміру заборгованості по аліментах. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.08.2024 головуючим суддею у справі визначено Ковбасюк О.О. Ухвалою суду від 30.08.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, встановлено відповідачу строк для подання відзиву. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій позовні вимоги підтримала та не заперечила щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, відзив на позов та заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подав. З огляду на викладене, суд постановив ухвалу про розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення, оскільки згідно ст. 281 ЦПК України, якщо відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який в подальшому було розірвано згідно з рішенням Подільського районного суду м. Києва від 14.11.2016. Від шлюбу сторони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Після розірвання шлюбу син залишився проживати разом із позивачем. 19.06.2018 Подільським районним судом м. Києва ухвалено рішення, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28.09.2017 і до досягнення дитиною повноліття. На виконання вказаного рішення судом було видано виконавчий лист. 19.06.2018 за заявою позивача було відкрите виконавче провадження [NUMBER]. На момент звернення до суду вказане виконавче провадження перебуває на виконанні у Дарницькому відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ). Встановлено також, що боржник [PERSON] не виконував рішення суду щодо сплати аліментів щомісячно, сплачуючи аліменти протягом 2017-2024 років нерегулярно. Загалом за весь період виконавчого провадження відповідач сплатив суму у розмірі 59 045,75 грн. 05.06.2024 державним виконавцем Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Оленою Єрмаковою складено довідку-розрахунок заборгованості [NUMBER], згідно з якою заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів на користь [PERSON] станом на 01.06.2024, з урахуванням сплачених відповідачем сум, становить 289 316,74 грн. Зі змісту позовної заяви вбачається, що у зв`язку з наявною заборгованістю державним виконавцем до боржника [PERSON] було вжито заходи щодо стягнення аліментів, але вони не дали жодного результату. Зокрема державний виконавець виніс: повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного державного реєстру боржників, постанову про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання, постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування зброєю, постанову про арешт коштів боржника у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження». Разом із цим, на момент подання позивачем даного позову до суду заборгованість зі сплати аліментів відповідачем не погашена. Як передбачено статтею 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способи захисту для даних правовідносин передбачені СК України. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України, статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. В п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. В матеріалах справи відсутні належні докази виникнення заборгованості не з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, тобто відповідача [PERSON] . Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 %. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Отже, пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Вказана правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.04.2019 у справі №333/6020/16-ц. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Таким чином, враховуючи те, що заборгованість по аліментних платежах виникла з вини відповідача, позивач має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 % заборгованості. Позивач, як одержувач аліментів, довела свої вимоги про стягнення пені за прострочення сплати аліментів. Сума нарахованої позивачем неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 01.01.2018 по 31.05.2024 визначена в розмірі 289 316,74 грн. Суд погоджується з розміром неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, зробленим позивачем, оскільки даний розрахунок виконаний відповідно до положень, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.03.2019 у справі №333/6020/16-ц. Підсумовуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що позовні вимоги про стягнення пені за прострочення сплати аліментів у розмірі 289 316,74 грн. є обґрунтованими та доведеними, а тому вказана сума заборгованості підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи те, що відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» та ч.6 ст. 141 ЦПК України позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з даним позовом, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved