Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-19 00:00:00

В червні 2024 року Акціонерне товариство ?Київпассервіс? (надалі по тексту - АТ ?Київпассервіс?) звернулсь до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до відповідача, в якому просило суд: -стягнути з [PERSON] на свою ( АТ ?Київпассервіс? ) користь 41 200, 00 грн. 00 коп. матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та понесені судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що АТ ?Київпассервіс? є власником автостанції ?Поділ?, розташованої за адресою: м. Київ, вул. Нижній Вал, 15-А. 15 грудня 2023 року о 13 год. 10 хв. [PERSON] , перебуваючи на території автостанції ?Поділ? відламав стрілку та підйомний механізм шлагбаума на в`їзді, що призвело до зупинення нормальної роботи автостанції та необхідності відновлення пошкодженого майна (шлагбаума). Своїми діями, [PERSON] спричинив матеріальні збитки АТ ?Київпассервіс? на загальну суму 41 200, 00 грн., що складаються із вартості автомобільного шлагбаума - 34 100, 00 грн. та вартості монтажних робіт та налаштування шлагбаума у розмірі 7 100, 00 грн. У зв?язку з вищезазначеною подією, АТ ?Київпассервіс? звернулось до Подільського УП ГУНП у м. Києві із заявою, щодо протиправних дій відповідача. 25 січня 2024 року внесено відомості до ЄРДР за №12024105070000056 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України. Вироком Подільського районного суду м. Києва від 15 квітня 2024 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України. Оскільки, цивільний позов в межах кримінального провадження АТ ?Київпассервіс? не заявляло, вони змушені звернутися до суду з вищезазначеним позовом. Відповідач, своїм правом щодо направлення відзиву на позовну заяву не скористався; відзив на позовні вимоги до суду не надіслав. Представник позивача в судове засідання не з?явився; про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином; направив письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності; на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі з підстав, викладених у позові. Відповідач в судове засідання не з?явився; про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку; письмовий відзив на позов не надіслав, як і не направив свого представника для прийняття участі у розгляді справи. Суд, розглянувши подані стороною позивача документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Як вбачається із договору оренди земельної ділянки від 04 жовтня 2023 року, укладеного між Київською міською радою та АТ ?Київпассервіс?, згідно рішення Київської міської ради від 20 червня 2023 року, земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] була передана в оренду АТ ?Київпассервіс?, строком на десять років. 15 грудня 2023 року близько о 13 год. 10 хв., [PERSON] , перебуваючи на території автостанції ?Поділ?, розташованої за адресою: м. Київ, вул. Нижній Вал, 15-А, пошкодив майно та свідомо відламав стрілу та підйомний механізм шлагбаума на в`їзді, чим зупинив нормальну роботу автостанції, спричинивши матеріальні збитки позивачу. Вироком Подільського районного суду міста Києва від 15 квітня 2024 року у кримінальній справі № 758/4432/24 [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000, 00 грн. Вирок суду набрав законної сили. Вищезазначені обставини знайшли своє підтвердження та викладені у вироку суду, а саме: 15 грудня 2023 року, близько 13 год. 10 хв., у [PERSON] , який знаходячись у громадському місці, на території заїзду до автостанції ?Поділ?, розташованої за адресою: м. Київ, вул. Нижній Вал, 15-А, виник протиправний умисел, спрямований на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю. Діючи з метою показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитись за рахунок знищення майна автостанції ?Поділ?, яка знаходиться у власності АТ Київпассервіс?. Реалізуючи свій протиправний умисел, [PERSON] , перебуваючи на території заїзду до автостанції ?Поділ?, за адресою: м. Київ, вул. Нижній Вал, 15-А, діючи безпричинно з мотивів явної неповаги до суспільства, демонструючи свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки своїх дій, у вигляді пошкодження майна та свідомо бажаючи настання цих наслідків, відламав стрілу та підйомний механізм шлагбаума на в`їзді, чим зупинив нормальну роботу автостанції ?Поділ?, що створило необхідність у проведенні ремонтних робіт та відновлення функціональності обладнання. У зв`язку з чим [PERSON] спричинив позивачу матеріальний збиток на загальну суму 41 200, 00 грн. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 ?Совтрансавто - Холдинг? проти України?, а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 ?Брумареску проти Румунії? встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Цивільний позов АТ ?Київпассервіс? в межах кримінального провадження не заявлявся. 06 липня 2015 року між ДП ?Київпассервіс? (виконавець) та СПД [PERSON] (замовник) було укладено договір №1-7/15 на виконання робіт, відповідно до якого, виконавець зобов?язався за завданням замовника на умовах цього договору виконати роботи, передбачені п.2.1. цього договору, а замовник зобов?язався прийняти та оплатити ці роботи. Згідно п.2.1. Договору, виконавець виконує наступні роботи: монтажні роботи та налаштування шлагбаума за адресою: м. Київ, вул. Нижній Вал, 15А (АС Поділ). Згідно акту приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів, 31 липня 2015 року було введено в експлуатацію автоматичний шлагбаум FААС 620 (балансова вартість 34 100, 00 грн.), який прийнято до експлуатації комісією ДТ ?Київпассервіс? (а.с.27). Як вбачається із умовних позначень Розділу VII паспорту автостанції ?Схема руху автобусів, розташування платформ та будівель?, п.15 - шлагбаум. Із прибуткової накладної №1756 від 08 липня 2015 року вбачається, що ДП ?Київпассервіс? здійснило перерахунок постачальнику СПД - [PERSON] грошових коштів у розмірі 34 100, 00 грн. за автоматичний шлагбаум FААС 620. Згідно акту №14 здачі - прийняття робіт (надання послуг), вартість монтажних робіт та налаштування шлагбауму складає 7 100, 00 грн. (а.с.28). Відповідно до ч.7 ст.128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. У відповідності до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв?язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також, достатність і взаємний зв?язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги АТ ?Київпассервіс? підлягають задоволенню, так як, обґрунтовані на вимогах закону. Що стосується вимог АТ ?Київпассервіс? в частині стягнення витрат на правничу допомогу, то вони підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов?язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов?язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов?язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов?язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов?язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Крім того у постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року в справі №648/1102/19 вказано, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі ?Баришевський проти України? від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі ?Гімайдуліна і інших проти України? від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі ?Двойних проти України? від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі ?Меріт проти України? від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі ?Лавентс проти Латвії? від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. За умовами ч.ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження вимог про стягнення судових витрат понесених позивачем у зв?язку з розглядом в суді цієї справи представником позивача надав до суду: копію Договору про надання правової допомоги №26-12/2023 від 26 грудня 2023 року; копії платіжних інструкцій: №3728 від 11 липня 2024 року на суму 10 157, 50 грн., №4395 від 14 жовтня 2024 року на суму 7 791, 40 грн., №4474 від 04 листопада 2024 року на суму 4 780, 00 грн.; копії рахунків: №01-09-07/2024 від 09 липня 2024 року, №01-24-09/2024 від 24 вересня 2024 року, №01-28-10/2024 від 28 жовтня 2024 року; акти приймання-передачі послуг: №06 від 31 липня 2024 року до Договору про надання правової допомоги №26-12/2023 від 26 грудня 2023 року, №10 від 24 вересня 2024 року до Договору про надання правової допомоги №26-12/2023 від 26 грудня 2023 року, №12 від 28 жовтня 2024 року до Договору про надання правової допомоги №26-12/2023 від 26 грудня 2023 року. Враховуючи положення статті 28 Правил адвокатської етики (затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09.06.2017 року) необхідно дотримуватись принципу ?розумного обґрунтування? розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка. В той же час, необхідно зазначити, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суду необхідно дослідити на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об?єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи. При цьому, суд не зобов?язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial