Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-15 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовною заявою до відповідача про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів вказуючи, що з 2014 року вона проживала без реєстрації шлюбу з [PERSON] , а [INFO] у них народилась спільна дитина [PERSON] , проте з березня 2016 року відповідач залишив позивача з дитиною та з того часу вони жодного разу не бачились та не спілкувалися. Відповідач жодної участі у вихованні сина не приймає, не відвідує, матеріальної допомоги не надає, не виявляє до дитини будь-якої батьківської уваги та не турбується про нього як батько, дитина знаходяться на повному утриманні позивача. У зв`язку з чим позивач вимушена звернутися до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої дитини та стягнення аліментів. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, однак до суду від представника позивача надійшла заява, згідно якого позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, справу розглядати у його відсутності та у відсутності позивача. Відповідач в судове засідання не з`явився, однак про час та місце розгляду справи був повідомлений шляхом розміщення оголошення на сайті судової влади. Тому, суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи та приходить до висновку за можливе розглядати справу у відсутності сторін в порядку заочного розгляду справи на підставі зібраних у справі доказів, згідно п.1 ч.1 ст.280 ЦПК України, та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.282 ЦПК України. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, однак в матеріалах справи міститься заява про слухання справи у його відсутності, щодо винесення рішення покладається на погляд суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24.02.2016 року [PERSON] , народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] .. Відповідно до свідоцтва про шлюб від 17.05.2018 року вбачається, що 17.05.2018 року [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] , після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». Рішенням Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 09.11.2020 року вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] 09.11.2020 року було розірвано. Відповідно до свідоцтва про шлюб від 23.11.2022 року вбачається, що 23.11.2022 року [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] , після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов від 28.07.2023 року вбачається, що умови проживання малолітнього [PERSON] [INFO] , за адресою [ADDRESS] , а саме квартира знаходиться в належному стані, є усі умови для проживання малолітнього. Відповідно до письмових пояснень [PERSON] та [PERSON] вбачається, що в квартирі за вищевказаною адресою проживає окрім [PERSON] , її чоловік [PERSON] , та її син [PERSON] .. Син завжди охайно вдягнений та ввічливий, гарно вихований, проте батька [PERSON] жодного разу не бачили. Згідно довідки - характеристики виданої спеціалізованою школою 1 ступеня №327 м.Києва від 12.04.2024 року вбачається, що [PERSON] навчається в школі з першого класу, в повну міру своїх сил, має добрий загальний розвиток, забезпечений усім необхідним шкільним приладдям та речами. Тато у шкільному житті сина участі не бере. Згідно висновку органу опіки та піклування Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав (протокол засідання комісії від 11.12.2024 року №17) вбачається, що орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з тим, що він ухилився від виховання та утримання дитини. Згідно ч.6 ст.12 Закону України «Про охорону батьківства» батьки несуть відповідальність, зокрема, за невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Підстави позбавлення батьківських прав визначені статтею 164 СК України, до яких відносяться, коли один з батьків не вчинив або вчинив наступні дії: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жеребкування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до пунктів 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Оцінюючи встановлені обставини та надані докази, суд приходить до висновку, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню сина [PERSON] , а тому у відповідності до ст.164 СК України його слід позбавити батьківських прав відносно його сина. Згідно ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У відповідності зі ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи інтереси малолітньої дитини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про стягнення аліментів у зв`язку з обґрунтованістю та доведеністю. Зокрема, суд вважає, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків стосовно виховання малолітньої дитини, не проявляє батьківської турботи, не бажає належно виховувати дитину, що в свою чергу свідчить про самоусунення відповідачем від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню малолітньої дитини. Тому позовні вимоги позивача підлягають до задоволення. Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved