Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення. Позов обґрунтовує\~тим,\~що 11.08.2023 близько 21 год. 30 хв. до ранку 12.08.2023 [PERSON] пребуваючи в стані алкогольного сп`яніння, та знаходячись на території гаражного приміщення № 98 по вул. Новоселівська в м. Буринь, де на той час перебував він на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, усвідомлюючи протиправність та караність своїх дій, з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс йому один удар тильною стороною правої долоні стиснутої в кулак в область лівого ока, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді підшкірного крововиливу верхньої повіки зліва, які згідно висновку судово-медичної експертизи №220 від 31.10.2023 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Вироком Буринського районного суду Сумської області від 03.10.2024 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначено йому\~покарання у\~громадських робіт\~на строк 100 годин. Разом з тим, вчинюючи кримінальне правопорушення [PERSON] завдав йому матеріальної та моральної шкоди, як полягає в наступному. Так, йому довелось лікуватись від спричинених йому відповідачем тілесних ушкоджень, вкладаючи кошти на купівлю ліків. Всього внаслідок протиправних дій [PERSON] на лікування ним було придбано ліків на суму 28124 грн. Крім того, протиправними діями [PERSON] принижено його честь та гідність, завдано моральної шкоди, яка полягає у перенесенні ним фізичного болю, у ході лікування був порушений його звичайний життєвий устрій. Йому доводилось пояснювати навколишнім людям наявність видимих тілесних ушкоджень. Таким чином, внаслідок протиправних дій відповідача ним понесені значні моральні втрати, які призвели до позбавлення можливостей реалізації своїх звичок і страждань, які він міг би реалізовувати не витрачаючи час на підготовку заяв та судових позовів, відвідування установ органів державної влади, щоб добитися належного захисту його порушених прав. Враховуючи вищезазначене, позивач просить\~суд стягнути з\~ [PERSON] \~на його користь майнову шкоду, завдану внаслідок злочинних дій відповідача у розмірі 28124 грн. та моральну шкоду у розмірі 20000 грн. Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 20.11.2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені\~вимоги\~підтримав\~в повному\~обсязі\~та\~пояснив, що в серпні 2023 року під час спільного вживання алкогольних напоїв між ним та [PERSON] виникла словесна сварка, під час якої останній наніс йому рукою удар в обличчя, від чого він впав і втратив свідомість. Оскільки на наступний день в нього значно погіршилось самопочуття та він не міг самостійно ходити він звернувся за медичною допомогою в лікарню, де в нього виявили черепно-мозкову травму та прооперували. Внаслідок отриманої травми він близько пів року перебував на лікуванні та продовжує лікуватись і по даний час, а також потребує ще одного оперативного втручання, що вимагає значних фінансових затрат. Однак, відповідач в добровільному порядку завдану ним шкоду йому не відшкодував. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився, правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався та заяву про розгляд справи без його участі не подавав. З врахуванням положень ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе справу розглянути у відсутності представника відповідача. Заслухавши доводи позивача, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що вироком\~\~ Буринського районного\~\~суду\~\~Сумської області від 03.10.2024 \~року відповідача\~ [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначити йому покарання у громадських робіт на строк 100 (сто) годин.\~ (а.с.4-6). Із змісту вироку вбачається, що внаслідок таких дій відповідача [PERSON] позивачу [PERSON] були спричинені легкі тілесні\~ушкодження у вигляді підшкірного крововиливу верхньої повіки зліва. Відповідач, будучи обвинуваченим у кримінальному провадженні, беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, не оспорював встановлені досудовим розслідуванням обставини, та погодився на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні та без його участі. Частиною 1 ст.2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У ч.1 ст.5 ЦПК України встановлено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частиною 1 ст.15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ч.1 ст.1167ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини. Відповідно ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Шкода, завдана потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, компенсується йому за рахунок Державного бюджету України у випадках та порядку, передбачених законом. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини. За змістом ст.23ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода відшкодовується незалежно від матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. А згідно з ч. 3 цієї статті розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також із врахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31березня 1995 року №4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди передбачено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправні діяння її заподіювача; наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. При цьому суд з`ясовує факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань, втрати немайнового характеру. В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки, що призвела до заподіяння шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Згідно ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1, 2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На підтвердження матеріальної шкоди у розмірі 28124 грн. позивачем до позовної заяви додано копії чеків про придбання лікарських засобів та медичних препаратів протягом тривалого періоду (а.с.7-14). Однак, позивачем суду не надано жодних доказів на підтвердження перебування його на лікуванні та його тривалості, перенесення оперативного втручання внаслідок протиправних дій відповідача, а також, що зазначені в чеках медикаменти взагалі призначались під час його лікування. Крім того, в судовому засіданні позивач підтвердив, що витрати в сумі 28124 грн. він поніс саме в зв`язку з лікуванням та оперативним втручанням після отриманої черепно-мозкової травми, а не в наслідок нанесеного йому [PERSON] легкого тілесного ушкодження у вигляді підшкірного крововиливу верхньої повіки зліва, за яке останній був засуджений вироком суду. При цьому у позовній заяві [PERSON] в обґрунтування заявлених позовних вимог на отримання черепно-мозкової травми внаслідок дій [PERSON] взагалі не покликався та докази на підтвердження таких обставин не надав. Крім цього, в судовому засіданні позивач вказав, що під час проведення судово-медичної експертизи в ході досудового розслідування кримінального провадження експерт не зміг надати категоричного висновку, що черепно-мозкова травма в нього виникла внаслідок нанесеного [PERSON] удару, а не при падінні. Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині стягнення матеріальної шкоди. В обґрунтування розміру моральної шкоди позивач посилається на те, що після вчинення [PERSON] кримінального правопорушення, було принижено його честь та гідність, тобто завдано моральної шкоди, яка полягає у перенесенні ним фізичного болю, у ході лікування був порушений його звичайний життєвий устрій. Йому доводилось пояснювати навколишнім людям наявність видимих тілесних ушкоджень. Таким чином, внаслідок протиправних дій відповідача ним понесені значні моральні втрати, які призвели до позбавлення можливостей реалізації своїх звичок і страждань, які він міг би реалізовувати не витрачаючи час на підготовку заяв та судових позовів, відвідування установ органів державної влади, щоб добитися належного захисту його порушених прав. Факт нанесення відповідачем [PERSON] тілесного ушкодження у вигляді підшкірного крововиливу верхньої повіки зліва, встановлено вироком суду. У суду не виникає сумніву, що у зв`язку з нанесенням тілесного ушкодження позивачу, проведенням досудового розслідування у кримінальному провадженні та розглядом кримінального провадження відносно [PERSON] про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, йому дійсно була завдана моральна шкода, що полягала в перенесеному фізичному болю, зміні його способу і ритму життя, негативних емоціях і переживаннях в зв`язку з протиправною поведінкою відносно нього. Визначаючи розмір суми, яка підлягає стягненню з відповідала у відшкодування моральної шкоди позивачу, суд виходить із засад розумності та справедливості, а тому приходить до висновку, що заявлений позивачем розмір моральної шкоди підлягає частковому задоволенню на суму 5000 грн. Позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження завдання діями відповідача моральної шкоди в зазначеному ним розмірі - 20000 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави пропорційно до задоволених позовних вимог (на 10,39%) судовий збір в сумі\~125,84 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial