Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-26 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Тернопільської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] з лютого 2014 року проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] , яка була зареєстрована в [ADDRESS] . Разом із [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , проживав і син [PERSON] - [PERSON] , [INFO] . [INFO] , у віці 44 роки, помер [PERSON] , всі витрати по його похованню взяв на себе позивач [PERSON] та його цивільна дружина [PERSON] . За час проживання однією сім`єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, [PERSON] та [PERSON] за спільні кошти придбали наступні речі: телевізор «Sony», серійний номер [NUMBER] , вартістю 2 300 грн, придбаний 14 листопада 2017 року; пральну машину «Вірпул», серійний номер AWE 2519, вартістю 4 300 грн, придбана 18 лютого 2019 року; мікрохвильову піч «Vitek» VT-1661, вартістю 980 грн, придбана 14 березня 2017 року. Крім цього, [PERSON] з метою виконання ремонтно-будівельних робіт в квартирі [ADDRESS] , відповідно до Акту здачі-приймання робіт від 14 березня 2017 року, укладеного з ФОП [PERSON] , в березні 2017 року за власні кошти в сумі 5 327,00 грн провів оплату ремонтних робіт. Всі поточні ремонти сантехніки, побутових приладів, які знаходились в квартирі [ADDRESS] , проводив [PERSON] під час проживання однією сім`єю із [PERSON] без реєстрації шлюбу. [INFO] , у віці 75 років, померла [PERSON] , всі витрати щодо поховання [PERSON] взяв на себе її цивільний чоловік [PERSON] . Після поховання своєї цивільної дружини [PERSON] , позивач [PERSON] сплачує всі комунальні послуги по утриманню квартири [ADDRESS] , та доглядає кота. [PERSON] та [PERSON] разом, в період з лютого 2014 року по 06 липня 2021 року вели спільне господарство, разом ходили на ринок, де за спільні кошти купували продукти харчування, за спільні кошти сплачували комунальні послуги по утриманню квартири [ADDRESS] , разом святкували свої дні народження та відвідували дні народження друзів. Встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без шлюбу, необхідно позивачу [PERSON] для подальшого оформлення спадщини на її майно, в порядку спадкування за законом. Відповідно до Реєстраційного посвідчення Тернопільського міського бюро технічної інвентаризації від 23 січня 2004 року, реєстровий запис № 30852, за [PERSON] на праві власності зареєстрована квартира [ADDRESS] . Спадкоємців майна [PERSON] , окрім позивача [PERSON] , на момент смерті останньої, немає. Підтвердженням цьому, є інформаційна довідка із Спадкового реєстру (спадкової справи та видані на їх підставі свідоцтва про право власності на спадщину), яка сформована приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Кашанською М. В., у зв`язку з підготовкою та видачею свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до змісту цієї довідки, за вказаними параметрами запиту у Спадковому реєстрі інформація відсутня. [PERSON] 15 березня 1975 року розірвала шлюб із [PERSON] , про що свідчить відповідний запис в Книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу № 104 від 15 березня 1975 року Тернопільського міського відділу РАЦС, а також свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] . [INFO] , померла дружина позивача [PERSON] - [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 04 липня 2006 року. Відтак, позивач просить суд, встановити факт перебування [PERSON] , [INFO] , із [PERSON] , [INFO] , у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу, у період з лютого 2014 року по 06 липня 2021 року. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 липня 2024 року відкрито провадження у справі № 607/14726/24; постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. 18 липня 2024 року судом зареєстровано відзив представника відповідача Тернопільської міської ради Мелех О. Р., у якому представник органу місцевого самоврядування просить відмовити у задоволені позову у зв`язку з його необґрунтованістю та безпідставністю. Вказує, що відповідно до частини другої статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом). Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитись на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю. До спадкоємців четвертої черги належать жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. У Постанові Верховного Суду України від 19 серпня 2019 року у справі № 588/350/15 зазначено, що належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю. Також, належними доказами спільного проживання є документи, довідки про реєстрацію, свідоцтва про народження дітей, фотографії, листи тощо Вважливою ознакою є постійне проживання в одному приміщенні однією сім`єю зі спадкодавцем не менше ніж п`ять років. [PERSON] зазначає у позовній заяві, що він разом з [PERSON] вели спільне господарство, разом святкували дні народження, відвідували друзів. Дана інформація не підтверджується жодними доказами. Щодо відомостей про сплату комунальних послуг, представник відповідача звертає увагу суду, що долучені квитанції датовані 2022 роком тобто уже після смерті [PERSON] . Також у своїй позовній заяві [PERSON] зазначає, що за період спільного проживання однією сім`ю позивач та [PERSON] придбали за спільні кошти телевізор, пральну машинку, мікрохвильову піч, однак в долучених товарних чеках, доданих до позовної заяви, зазначена лише назва побутової техніки та ціна. Немає жодного підтвердження на чиє ім`я видавались дані чеки і кому належить вищезазначена побутова техніка. Щодо акту № 15 здачі-прийняття ремонтних робіт від 14 березня 2017 року укладеного з ФОП [PERSON] , що підписаний позивачем, то даний доказ не доводить те, що саме за кошти [PERSON] були проведені ремонтні роботи. Участь позивача у похованні [PERSON] може бути обумовлена лише дружніми стосунками і не підтверджує постійного спільного проживання більше п`яти років. Отже, позивачем не доведено реальність сімейних відносин з померлою [PERSON] не менш як п`ять років. Додані письмові докази підтверджують лише факт дружніх стосунків між [PERSON] та [PERSON] 09 серпня 2024 року на електронну пошту суду надійшла відповідь на відзив представника позивача - адвоката Бакалець І. Г. На її обґрунтування сторона позивача звертає увагу суду, що у відзиві відповідач ставить під сумнів ту обставину, що позивач [PERSON] проживав разом із [PERSON] однією сім`єю. Слід зауважити, що обов`язковою умовою для визнання чоловіка та жінки такими, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільної участі у придбанні майна для спільного користування, у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин (постанова Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 695/1732/16-ц). Отже, долучені до позовної заяви квитанції про оплату комунальних послуг квартири [ADDRESS] , вказують на ту обставину, що позивач [PERSON] навіть після смерті [PERSON] доглядає за квартирою, в якій вони як чоловік та жінка більше п`яти років проживали. Щодо Акту № 15 здачі-приймання ремонтних робіт від 14 березня 2017 року, укладеного ФОП [PERSON] із [PERSON] , то сумніви відповідача щодо обставин за чиї саме кошти були проведені ремонтні роботи в квартирі [ADDRESS] є безпідставними, так як позивач виступає замовником і підписує загальну калькуляцію в розмірі 5 327,00 грн та зауважує, що роботи виконані в повному обсязі. В свою чергу ФОП [PERSON] підтверджує виконання ним ремонтних робіт на суму 5 327,00 грн та зазначає, що до замовника - [PERSON] він претензій за наслідками виконаних робіт не має, що свідчить про отримання від позивача вищевказаної суми коштів. Після смерті [PERSON] позивач [PERSON] звертався до приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Кашанської М. І. із заявою про прийняття спадщини, однак йому було відмовлено у зв`язку з тим, що він не був зареєстрованим із [PERSON] за однією адресою і вважається таким, що не прийняв спадщину та не надав доказів родинних відносин із останньою. 12 серпня 2024 року судом зареєстровано заперечення на відповідь на відзив представника відповідача Тернопільської міської ради Мелех О. Р. з яких вбачається що відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог. Щодо звернення [PERSON] до приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Кашанської М. І. із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , то у відповіді на звернення чітко зазначено, що саме підставою відмови, є те що [PERSON] не був зареєстрований з [PERSON] та не надав доказів родинних відносин з останньою. Зазначені обставини та подані докази позивачем, не доводять реальність сімейних відносин з померлою [PERSON] не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Додані письмові докази підтверджують лише факт дружніх стосунків між [PERSON] та [PERSON] . На підставі наведеного, враховуючи відсутність доказів щодо факту спільного проживання однією сім`єю [PERSON] разом з [PERSON] . Тернопільська міська рада просить відмовити у задоволені позову у встановленні факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Протокольною ухвалою судді без видалення суду до нарадчої кімнати у судовому засіданні, яке відбулося 27 вересня 2024 року постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Позивач [PERSON] , його представник - адвокат Бакалець І. Г. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з мотивів, викладених у позовній заяві, відповіді на відзив, та просили задовольнити. Представник відповідача Мелех О. Р. в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечила з підстав наведених у відзиві та запереченнях. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що з позивачем знайома з 1968 року, оскільки вони разом працювали. Коли вийшли на пенсію почали спілкуватися частіше та проводити дозвілля разом, по черзі ходили в гості один до одного, грали в «Уно». Навесні 2014 року свідок зустріла [PERSON] з [PERSON] в магазині і з того часу до смерті останньої вони товаришували. Позивач з [PERSON] разом проживали, ходили на ринок, робили ремонт, купили телевізор, пральну машину, мікрохвильову. [PERSON] зробив стіл у квартиру [PERSON] . Свідок обізнана з цим обставинами, бо приходила в гості та бачила придбані речі. Позивач проживав разом із [PERSON] у квартирі по [ADDRESS] , з 2014 року до дня її смерті. Коли [PERSON] захворіла, догляд за нею здійснював саме [PERSON] . Після смерті [PERSON] позивач платить комунальні послуги, доглядає кота померлої. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] , суду пояснив, що з позивачем знайомий, оскільки раніше проживав за адресою [ADDRESS] , орієнтовно з 2000 по 2019 роки. Свідок часто зустрічав [PERSON] з жінкою, з вигляду знав її, особисто знайомий не був, вони проживали разом, ходили в магазин. З 2015 року свідок може підтвердити, що позивач проживав на [ADDRESS] , вони віталися як сусіди, декілька раз в місяць бачилися, [PERSON] був із жінкою. Свідок бачив, що позивач проживає на [ADDRESS] з вікна своєї квартири, коли [PERSON] перебував на балконі, однак у квартиру не заходив. Допитаний у судовому засідання свідок [PERSON] суду пояснив, що він є сином позивача та проживає у селі Гаї Шевченківські. Свідку відомо з 2014 року, батько проживав за адресою: [ADDRESS] разом з [PERSON] . Вони спільно робили ремонтні роботи, міняли вікна на кухні та балконі а також двері вхідні та міжкімнатні, лінолеум, клеїли шпалери. Також вони купили мікрохвильову, пральну машину, телевізор. У [PERSON] була мізерна пенсія, а тому вони з [PERSON] мали спільний бюджет, все купляли разом. Один раз на два тижні батько разом із [PERSON] ночував у власній квартирі за адресою: [ADDRESS] . У гості до батька та [PERSON] заходив рідко, ремонтні роботи бачив, проте участі у них не брав. [PERSON] називала батька по імені, в них були хороші відносини. Коли [PERSON] померла її похованням займався батько, а також свідок йому допомагав. Батько і надалі здійснює догляд за квартирою померлої. Допитаний у судовому засідання свідок [PERSON] , суду пояснив, що він є внуком позивача та проживає у селі Гаї Шевченківські. Йому відомо, що з 2014 року дідусь проживав за адресою: [ADDRESS] з [PERSON] , прізвище він не пригадує. Його дідусь запрошував в гості, [PERSON] називала [PERSON] чоловіком. При потребі дідусь один, чи з [PERSON] їздив у квартиру по [ADDRESS] , оскільки потрібно було полити кімнатні рослини. Також вони разом придбавали побутову техніку, здійснювали ремонтні роботи у помешканні [PERSON] , однак свідок у них участі не брав. Коли літом 2021 року померла [PERSON] її похованням займався саме дідусь свідка. Про те, що у [PERSON] був син, який помер, свідок знає зі слів дідуся. Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, покази свідків, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступні обставини справи. [INFO] у сім`ї [PERSON] та [PERSON] народився син - [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 31 травня 1974 року міським відділом ЗАГС м. Тернопіль. 15 травня 1975 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що складено актовий запис № 104, що стверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданим 12 березня 1975 року міським відділом ЗАГС м. Тернопіль. [INFO] у віці 65 років померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 04 липня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України. Приблизно [INFO] у віці 44 років помер [PERSON] , що вбачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 27 червня 2018 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області. [INFO] [PERSON] померла у віці 75 років, що слідує із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 06 липня 2021 року Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). Саме [PERSON] здійснював поховання [PERSON] , що вбачається з договору-замовлення № 1047 на організацію та проведення поховання, укладеного 06 липня 2021 року з СКП «Ритуальна служба» ТМР. Право власності на квартиру [ADDRESS] , зареєстроване за [PERSON] , що стверджується реєстраційним посвідченням Тернопільського міського бюро технічної інвентаризації від 23 січня 2004 року, що записано в реєстрову книгу за № 30852. Згідно відомостей будинкової книги за вказаною вище адресою були зареєстровані [PERSON] та [PERSON] . З наданих товарних чеків № 38 від 14 березня 2017 року, № 1337 від 14 листопада 2017 року та № 345 від 19 лютого 2019 року вбачається здійснення придбання побутової техніки у ПП [PERSON] , а саме мікрохвильової печі, телевізора та пральної машини. Згідно акту № 15 здачі-прийняття робіт від 14 березня 2017, вбачається виконання ФОП [PERSON] ремонтних робі на замовлення [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (поклейка шпалер, кладка лінолеуму, монтаж та демонтаж дверей, заміна вікна). Відповідно до квитанцій ПАТ «Укрпошта» за адресою: [ADDRESS] , здійснено оплату комунальних послуг, платником вказана [PERSON] , всі квитанції датовані 2022 роком. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 77513836, виданої 02 липня 2024 приватним нотаріусом Кашанською М. І., інформація щодо видання свідоцтв про право на спадщину після смерті [PERSON] відсутня. 26 вересня 2024 року приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Тернопільської області Кашанська М. І. розглянула звернення [PERSON] та повідомила що ним пропущено 6-місячний термін для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . На підставі п. 3 ст. 1272, ст. 1264 ЦК України йому необхідно звернутися до суду за визначенням додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та визнання особою, яка має право на спадкування. Відтак, проаналізувавши вищенаведене, суд доходить до висновку, що до виниклих правовідносин слід застосувати наступні норми матеріального і процесуального права. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із статтями 1216, 1217, 1218 Цивільного кодексу (далі - ЦК України), спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом статей 1220, 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ст. 1222 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ст. 1223 ЦК України). У статтях 1268, 1269 ЦК України зазначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою-четвертою статті 1273 цього Кодексу. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. У відповідності до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У статті 1268 ЦК України зазначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою-четвертою статті 1273 цього Кодексу. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини (стаття 1264 ЦК України). Згідно з частинами другою, четвертою статті 3 Сімейного кодексу України (далі - СК України) сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. В основі спадкування за законом знаходиться принцип черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга - це визначене коло осіб, з урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві, яке встановлене законом на підставі припущення про те, що спадкодавець залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення (див., зокрема, постанову Верховного Суду від 03 травня 2018 року в справі № 304/1648/14-ц (провадження № 61-6953св18). Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Зазначене положення поширюється щодо осіб, а саме чоловіка або жінки, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, але перебувають в іншому зареєстрованому шлюбі; проте не поширюється щодо інших осіб, які перебувають у зареєстрованому шлюбі з іншою особою, але проживали однією сім`єю зі спадкодавцем на інших засадах, ніж фактичні шлюбні відносини. Згідно з частиною другою статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Тлумачення наведеної норми права вказує, що для визначення статусу сім`ї необхідно встановити три складові: особи спільно проживали; ці особи пов`язані спільним побутом; ці особи мають взаємні права та обов`язки (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року в справі № 582/18/21 (провадження № 61-20968сво21). Позитивні юридичні факти, тобто ті, які повинні існувати на час відкриття спадщини і можуть зумовлювати, за передбачених в ЦК умов, виникнення права на спадкування за законом. Аналіз положень глави 68 ЦК України дозволяє стверджувати, що для спадкування за законом мають існувати чітко визначені юридичні факти, що підтверджують наявність: родинних відносин (певний ступінь споріднення зі спадкодавцем); квазіродинних відносин (усиновлення спадкоємця чи спадкодавця); сімейних відносин (шлюб зі спадкодавцем; проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як 5 років до часу відкриття спадщини); відносин із утримання (перебування на утриманні спадкодавця спадкоємцем не менш як 5 років до часу відкриття спадщини) (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 березня 2021 року в справі № 643/14592/18 (провадження № 61-15094св20)). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 травня 2018 року в справі № 304/1648/14-ц (провадження № 61-6953св18), вказано, що «для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Судом, з наявних при справі матеріалів та показів свідків встановлено, що [PERSON] з 2014 року постійно проживав з покійною [PERSON] до дня її смерті - [INFO] , у квартирі адресою: [ADDRESS] , де вони вели спільний побут, тобто мали спільний бюджет, придбавали продукти харчування, побутову техніку, проводили ремонтні роботи, та мали взаємні права і обов`язки, що є ознаками фактичної сім`ї. З метою застосування статті 1264 ЦК України встановлення факту проживання однією сім`єю передбачає доведення перед судом факту спільного проживання осіб, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних сім`ї. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне проживання таких осіб в житлі за однією адресою (адресами), збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування один про одного/надання взаємної допомоги тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин. Схожі висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 листопада 2022 року у справі № 361/4744/19 (провадження № 61-2851св22), від 23 вересня 2021 року у справі № 204/6931/20 (провадження № 61-13801св21). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року в справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) зазначено, що «згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року у справі № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї» членами сім`ї є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу. Таке право можуть мати й інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 лютого 2023 року в справі № 365/455/20 (провадження № 61-13326св21)) У межах розгляду цієї справи позивачем заявлена вимога - встановити факт перебування [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу, у період з лютого 2014 року по [INFO] . У підтвердження заявлених вимог позивач подав суду докази відсутності у [PERSON] інших спадкоємців (син [PERSON] помер до дня відкриття спадщини), із заявою про прийняття спадщини інші особи до нотаріуса не зверталися, що вбачається із Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, яка судом описана вище. Суд також описав вище та оцінив докази того, що [PERSON] та померла [INFO] [PERSON] мали спільний побут, вони вели спільний бюджет, що вбачається із придбання ними побутової техніки, проведення ремонтних робіт, оплати комунальних послух, які здійснювалися позивачем. Факт проживання однією сім`єю [PERSON] та померлої [PERSON] , що мав місце більше п`яти років до часу відкриття спадщини, також підтвердили свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Письмові документи та покази свідків у сукупності спростовують твердження представника відповідача про те, що між позивачем та померлою [PERSON] мали місце дружні, товариські стосунки, які не носили ознак фактичної сім`ї. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За встановлених вище обставин, суд повно, об`єктивно та всебічно оцінив докази та дійшов до висновку, що вони підтверджують факт перебування [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу, у період з лютого 2014 року по [INFO] , а відтак позовні вимоги обґрунтовані та підлягають до задоволення.

Outcome: approved