Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-23 00:00:00

Позивач завернувся до Першотравневого районного суду м. Чернівці із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Посилався на те, що між ним та відповідачкою було зареєстровано шлюб, під час якого народився син - [PERSON] , [INFO] . Після реєстрації даного шлюбу він разом з Відповідачкою проживали разом за адресою [ADDRESS] , однак на даний час вони проживають окремо одне від одного та фактично біля року як припинили шлюбні відносини, так як своє особисте життя Відповідачка проводить самостійно на власний розсуд. З липня 2023 року Відповідачка проживає за місцем своєї реєстрації, за адресою [ADDRESS] , а він проживає за адресою [ADDRESS] , де винаймає житлове приміщення у своєї знайомої [PERSON] . Син [PERSON] на даний час проживає разом з ним та перебуває на його повному утриманні, а також самостійному вихованні, оскільки його мати перебуває за межами території України з 2023 року та має намір виїхати на постійне місце проживання за кордон, де постійно шукає місце роботи. Причинами розірвання шлюбу є те, що у Позивача з Відповідачем постійні непорозуміння щодо сімейних відносин, систематичні суперечки, в тому числі з дріб`язкових побутових питань, втрачена колишня повага один до одного. Подальшого спільного життя з Відповідачем він не бачить. Враховуючи те, що вони вже не підтримують фактичних шлюбних відносин вважає, що їхня сім`я давно розпалася, а даний шлюб слід розірвати, оскільки як Позивачем, так і Відповідачем втрачено почуття, які були раніше, та у них утворилися зовсім протилежні погляди на сім`ю та на життя загалом. Позивач вважає, що своєрідною причиною припинення їх подружніх відносин були обставини та різнорідні непорозуміння які виникли протягом подружнього життя, а юридично існуючий шлюб без будь-яких на те ознак сім`ї суперечить його особистим інтересам. Питання щодо утримання та проживання дитини між ними не виникає так як син проживає разом з Позивачем. Згідно договору оренди житлового приміщення від 01.07.2023, він з вказаної дати проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п. 3.1.1 договору укладеному між батьками, батько зобов`язаний самостійно виховувати та утримувати дитину на достатньому рівні. Таким чином, його син [PERSON] проживає разом з батьком та окремо від його матері [PERSON] . Питання щодо розподілу майна, відсутні. Просив розірвати шлюб між ними та встановити факт самостійного виховання ним сина. У судове засідання позивач не з`явився. Через канцелярію суду від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з`явилася. Через канцелярію суду надала заяву у якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнала повністю. Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 24.05.2003 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №513 (а.с. 12). У шлюбі у них син [PERSON] ,\~ [INFO] (а.с.13). Як встановлено, спільне життя сторін на склалось через різні погляди на сімейне життя, інтереси та несумісності характерів. Фактичні шлюбні відносини та ведення спільного господарства між ними припинено. Таким чином, суд вважає, що збереження їх сім`ї неможливе, оскільки сім`я сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені. Враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сім`я у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже неможливо. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, спільне небажання сторін зберігати сім`ю, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Щодо встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини, суд зазначає наступне. Суд, розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі доказів, наданих позивачем, а відтак, дійшов висновку, що вимоги заяви підлягають задоволенню з наступних підстав. На підтвердження обставин самостійного виховання позивачем доньки, судом досліджуються наступні документи: Відповідно до нотаріально посвідченого Договору від 27.11.2024 року сторони погодили, що син залишається проживати разом із батьком на його самостійному вихованні та утриманні (а.с.22-23). Згідно письмових пояснень [PERSON] , [PERSON] , Довідки від лікаря, Характеристики зі школи, вбачається, що вихованням та утриманням сина займається батько [PERSON] (а.с.28-33). Відповідно до ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. При цьому, згідно зі ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Статтею 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.12.1991 року, у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Відповідно до ст. 157 Сімейного Кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно з п. 2 ч. 1ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Згідноч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved