Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-26 00:00:00

І. Позиція сторін у справі у серпні 2024 р. представник позивача звернувся з позовними вимогами про визнання недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію інформацію відносно [PERSON] , поширену ТОВ «МЕЖА НЕТ» та [PERSON] , а саме: - 25.07.2024 на веб-сайті відеохостингу YouTube, за посиланням: [INFO] , на каналі відео-контенту під назвою «[INFO]» за посиланням: [INFO] , оприлюднено відеоматеріал під назвою: « [INFO] » за посиланням: [INFO] a саме: « .... [PERSON] ймовірно робить паспорти представникам криміналу. За інформацією інсайдерів [INFO] у той день 19 лютого 2019 року у ресторані «Караван» [PERSON] сидів зі своїми товаришами, якщо можна їх так назвати, [PERSON] та [PERSON] . Всі вони члени клану банди відомого російського кримінального авторитету на псевдо - Дід [PERSON] . Однак через зв?язки у МВС цей факт присутності [PERSON] вдалося приховати. Одне питання хтось же видав українські документи не в одному екземплярі представникам російського кримінального світу. Коштує така послуга за інсайдерською інформацією [INFO] - 500 тис.доларів для криміналу і загальнотоксичних осіб, а для тих, хто просто не хоче здавати російський паспорт - 100 тис.доларів. Ще раз, голова Київської міграційної служби допомагає криміналу створювати імена та прізвища, отримувати громадянство України. Таке можливо тільки у кіно. По факту пан [PERSON] легалізував бандитів в Україні. За старими документами вони потрапили під санкції, а з новими уже ні про що не переймаються»; - 25.07.2024 у Telegram-каналі ТОВ «МЕЖА НЕТ», під назвою «[INFO]» - [INFO] , за посиланнями: [INFO] а саме: під назвою « [INFO] », із супроводжувальним текстом: «Це друга частина розслідування про [PERSON], начальника Центрального Міжрегіонального управління ДМС у Києві та Київської області. «[INFO]» розповідає про схему за якою в Україні легалізується криміналітет і не тільки, та як громадяни країни - агресорки отримують український паспорт. Не без допомоги столичної ДМС»; - 25.07.2024 у ТікТок-каналі ТОВ «МЕЖА НЕТ» під назвою «[INFO]» - [INFO] , посиланнями: [INFO] , а саме: під назвою « [INFO] »; - 25.07.2024 у веб-сторінці у Facebook ТОВ «МЕЖА НЕТ » під назвою « [INFO] » за посиланням [INFO] під назвою: « [INFO] та супроводжувальним текстом : «Це друга частина розслідування про [PERSON], начальника Центрального міжрегіонального управління ДМС у Києві та Київської області. «[INFO]» розповідає про схему за якою в Україні легалізується криміналітет і не тільки, та як громадяни країни - агресорки отримують український паспорт. Не без допомоги столичної ДМС»; - 25.07.2024 на веб-сторінці в Instagram - [INFO], ТОВ «МЕЖА НЕТ» під назвою «[INFO]», за посиланням: [INFO] під назвою: « [INFO] та супроводжувальним текстом : «Це друга частина розслідування про [PERSON], начальника Центрального міжрегіонального управління ДМС у Києві та Київської області. «[INFO]» розповідає про схему за якою в Україні легалізується криміналітет і не тільки, та як громадяни країни - агресорки отримують український паспорт. Не без допомоги столичної ДМС»; - 25.07.2024 на веб-сайті ТОВ «МЕЖА НЕТ» під назвою «[INFO]» - [INFO] , за посиланням: [INFO] під назвою: « [INFO]» та супроводжувальним текстом: «У нашому минулому розслідуванні ми розповідали про начальника Центрального міжрегіонального управління ДМС у Києві та Київської області [PERSON]...». - 09.08.2024 на веб-сайті ТОВ «МЕЖА НЕТ» під назвою «[INFO]» - [INFO] , за посиланням: [INFO] під назвою: « [INFO] » та супроводжувальним текстом: « [PERSON] відкликав свій позов до суду відносно розслідування «[INFO]». У нашому минулому розслідуванні ми розповідали про начальника Центрального міжрегіонального управління ДМС у Києві та Київської області [PERSON]...». Також позивач просить зобов?язати ТОВ «МЕЖА НЕТ» та [PERSON] протягом десяти календарних днів з дня набрання рішенням законної сили, вилучити із загального доступу: фото-відеоматеріал, що міститься на YouTube-каналі ТОВ «МЕЖА НЕТ» під назвою:« [INFO] » за посиланням [INFO] ; фото-відеоматеріал, що міститься у Telegram-каналі ТОВ «МЕЖА НЕТ » під назвою: « [INFO] », за посиланням [INFO] ; фото-відеоматеріал, що міститься у TikTok-каналі ТОВ «МЕЖА НЕТ » під назвою: « [INFO] », за посиланням [INFO] ; фото-відеоматеріал, що міститься веб-сторінці у Facebook ТОВ «МЕЖА НЕТ» під назвою: « [INFO] », за посиланням [INFO] ; фото-відеоматеріал, що міститься веб-сторінці в Instagram ТОВ «МЕЖА НЕТ» під назвою: « [INFO] » за посиланням [INFO] ; матеріал, що міститься на веб-сайті під назвою «[INFO]» - [INFO] , за посиланням: [INFO] під назвою: « [INFO] » та супроводжувальним текстом: « [PERSON] відкликав свій позов до суду відносно розслідування «[INFO]». У нашому минулому розслідуванні ми розповідали про начальника Центрального міжрегіонального управління ДМС у Києві та Київської області [PERSON] ....». Крім того, позивач просить зобов`язати ТОВ «МЕЖА НЕТ» та [PERSON] протягом десяти календарних днів з дня набрання рішенням законної сили спростувати недостовірну інформацію, шляхом розміщення на головній сторінці сайту [INFO] , а також на інших платформах, які належать та використовуються ТОВ «МЕЖА НЕТ» (TikTok-каналі під назвою «[INFO]», Facebook-сторінки під назвою « [INFO]», Telegram-канал під назвою «[INFO]», Instagram-сторінки «[INFO] » та YouTube-каналі з контентом під назвою « [INFO] »), повідомлення про ухвалене у справі судове рішення та публікації тексту вступної та резолютивної частини рішення у цій справі. Також позивач просить стягнути солідарно з ТОВ «МЕЖА НЕТ» та [PERSON] моральну шкоду в розмірі 100000 грн. 00 коп. та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25.07.2024 на каналі під назвою «[INFO]» в мережі Internet за посиланням: [INFO] на веб-сайті відеохостингу YouTube, за посиланням: [INFO] , був розміщений відеоролик [INFO] під назвою « [INFO]. Цього ж дня даний Відео-матеріал було розповсюджено через: Telegram-канал під назвою «[INFO]» - [INFO] ; TikTok-канал під назвою « [INFO] » - [INFO] ; Facebook-сторінку під назвою «[INFO]» - [INFO] ; Instagram-сторінку - [INFO] . Власником і автором зазначеного контенту, вказаних сторінок соціальних мереж є ТОВ «МЕЖА НЕТ» та [PERSON] . В анотації до вказаного відео зазначено: «Це друга частина розслідування про [PERSON], начальника Центрального міжрегіонального управління ДМС у Києві та Київської області. «[INFO]» розповідає про схему за якою в Україні легалізується криміналітет і не тільки, та як громадянин країни - агресорки отримують український паспорт, не без допомоги столичної ДМС. Подробиці далі....». У самому відеоролику головний редактор [PERSON] стверджує, що: «.... за інформацією інсайдерів [INFO] у той день 19 лютого у ресторані Караван , [PERSON] сидів зі своїми товаришами, якщо можна їх так назвати, [PERSON] та [PERSON] . Всі вони члени клану банди відомого російського кримінального авторитету на псевдо - Дід [PERSON] . Він для широкого загалу став відомий за одним фотом, разом з [PERSON] . Однак через зв?язки у Міністерстві внутрішніх справ цей факт присутності [PERSON] вдалося приховати. І тут головне питання, хтось же видав українські документи не у одному екземплярі представникам російського кримінального світу, і як»; «..Коштує така послуга, за інсайдерською інформацією [INFO] - 500 тис доларів для криміналу і загальнотоксичних осіб, а для тих, хто просто не хоче здавати російський паспорт - 100 тис. доларів»; «Таке можливо тільки у кіно. По факту пан [PERSON] легалізував бандитів в країні. За старими документами вони потрапили під санкції, а з новими уже ні про що не переймаються». У вказаному відео-матеріалі головний редактор [PERSON] звертається із проханням до Позивача: «.... Своє небажання до діалогу, [PERSON] показав, ще минулого разу, адже замість відповідей на поставлені питання, ми отримували адвокатські запити з вимогами, безглуздими вимогами: передати флешки, матеріали, що є у розпорядженні редакції... А, ну і надіслати моє посвідчення журналіста. Можливо ще обід пану [PERSON] замовити на [ADDRESS]?! Зазначте тільки з якого ресторану, бо Караван зачинився назавжди!? ». Всередині відео-матеріалу відповідачі поширюють відеоролик в кадрі якого з?являється чоловік, що за твердженнями відповідачів, с [PERSON] , який своєму співрозмовнику повідомляє: (мова оригіналу): «. [PERSON], на...й ты с него взял деньги? Потом выдали би ему документы. Через месяц скасували бы. Потом пришел бы он к нам еще раз... на...й ты меня спокусил? Мне завтра нараду проводить ... Кстати, тот что [PERSON] приносил совсем слабенький... после него можно только спать ложиться... Что ты хочешь? Когда я с Харькова Я когда С Харкова «на» Киева работать приехал мне «вор» говорит, что если какая-то хуйня будет, получится посадить в хате от меня будет представляться. Я им столько документов соелал. И если когда-то это и появится, потом точно от него представляться буду. Если готов 150, я ему подставы сделаю. Подает и через неделю в ЗАГС. Мы соберём базу его родственников. Дальше по стандартной процедуре, подаем через хомяка. ...». Відповідачі не долучають ні першоджерело, ані жодного скріншоту, ані копії будь-якого експертного висновку щодо достовірності та правдивості даного відеоролику. Станом на 08.08.2024 (через 14 днів з дня публікації відеоролику) публікацію відповідачів, розміщену на YouTube каналі «МЕЖА НЕТ», подивилися понад 104 000 осіб. При цьому, авторами відео-матеріалу під назвою: « [INFO] », за посиланням: [INFO] забезпечено можливість для будь-якого споживача контенту безперешкодно розповсюджувати матеріал, шляхом його публікації на власних різних сторінках у соціальних мережах («ділитись» публікацією), вільно пересилати такий матеріал необмеженому колу осіб, додано хештеги наприкінці публікації для спрощення пошуку інформації в мережі Інтернет та розміщено посилання, за яким знаходиться відео-матеріал у соціальних мережах - ТікТо-каналі, Facebook-сторінки, Telegram-канал, Instagram-сторінки «[INFO]» під назвою «[INFO]» та офіційного веб-сайту - [INFO] . Позивач зазначає, що поширена інформація не відповідає дійсності, викладена неправдиво, містить відомості про події, яких не існувало, відеоролик розміщений всередині відео-матеріалу є підробленим, голос на відео не співпадає із самим відео, відеоролик є змонтованим із застосуванням спеціальних приладів та заходів. Позивач не має жодного відношення до вказаного відеоролику, ніколи не зустрічався з особами, які згадуються у відео та не обговорював питань про які йдеться. Відео-матеріал не містить жодних належних доказів, обгрунтувань або посилань на факти, що могли б дійсно підтверджувати слова відповідачів. Даним відео-матеріалом спотворено та принижено позивача в очах громадськості та суспільства. Поширення такої інформації призводить до виникнення масової дезінформації в суспільстві, підриває довіру до влади, дискредитує Україну серед країн-партнерів через нібито відсутність контролю за національною безпекою України у період воєнного стану. Викладена інформація є негативною, оскільки містить порушення позивачем принципів моралі, неетичної поведінки в особистому та суспільному житті, участь позивача у злочинних схемах та вчинення злочинів, а відтак поширення такої інформації порушує право позивача на повагу до його честі, гідності та ділової репутації. Викладені судження не можна назвати оціночними, оскільки вони є стверджувальними, породили в очах суспільства сумніви щодо неухильного дотримання позивачем загальноприйнятих моральних засад та належної ділової репутації. Вказані висловлювання відповідачів паплюжать честь, гідність та підривають ділову репутацію позивача. Поширеною інформацією позивачу завдано моральної шкоди, яку оцінює в сумі 100000 грн. 00 коп. 08.10.2024 представник відповідачів подав відзив на позовну заяву. Зазначає, що ТОВ «МЕЖА НЕТ» оприлюднило спірну інформацію, яка була опублікована у відкритих джерелах на інших сайтах. Зокрема, інформація « [PERSON] схема заробітку на продажі українських паспортів» була отримана відповідачем з сайту rupor.info: [INFO]. Дана стаття була оприлюднена 17.05.2024, після чого відповідач також оприлюднив дану інформацію на своєму ресурсі. Також інформація була отримана відповідачем з сайту: [INFO] ; [INFO] ; [INFO]. Позовні вимоги позивача є безпідставними та задоволенню не підлягають (а.с. 112-116). 08.11.2024 представник позивача подав відповідь на відзив. Зазначив, що за наслідками переходу за посиланнями, які наводить відповідач у відзиві на позовну заяву, міститься стаття під назвою «завдяки начальнику столичної ДМС [PERSON] росіяни можуть дихати американським повітрям», опублікована 17.05.2024. Позивач стверджує, що під час підготовки даної позовної заяви у мережі інтернет не було відповідних публікацій. Доводи відповідача є бепідставними, не відповідають дійсності та не відносяться до матеріалів справи, а тому не підлягають оцінці під час розгляду справи (а.с. 174-177). ІІ. Процесуальні дії і рішення суду відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.08.2024 справу розподілено на суддю Ул`яновську О.В. (а.с. 77-78). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 14.08.2024 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження (а.с. 80-81). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 28.11.2024 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду (а.с. 191). Представник позивача у у судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином. У минулих судових засідання позовні вимоги підтримував, посилаючись на обставини, зазначені у позові. Представник відповідача у судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив. У минулих судових засіданнях представник проти позовних вимог заперечував з підстав їх необгрунтованості та безпідставності. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені у судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. ІІІ. Фактичні обставини справи судом встановлено, що [PERSON] є начальником Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області. Відповідно до посадової інструкції державного службовця категорії «Б», з якою позивач ознайомився 05.10.2021, метою посади є забезпечення реалізації на території м. Києва та Київської області державної політики у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб та інших визначених законодавством категорій мігрантів, біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту (а.с. 23-23). 25.07.2024 на каналі під назвою «[INFO]» в мережі Internet за посиланням: [INFO] на веб-сайті відеохостингу YouTube, за посиланням: [INFO] , розміщено відеоролик [INFO] під назвою: « [INFO] ». В анотації до вказаного відео зазначено: «Це друга частина розслідування про [PERSON], начальника Центрального міжрегіонального управління ДМС у Києві та Київської області. «[INFO]» розповідає про схему за якою в Україні легалізується криміналітет і не тільки, та як громадянин країни - агресорки отримують український паспорт, не без допомоги столичної ДМС. Подробиці далі....». У самому відеоролику головний редактор [PERSON] стверджує, що: «.... за інформацією інсайдерів [INFO] у той день 19 лютого у ресторані Караван , [PERSON] сидів зі своїми товаришами, якщо можна їх так назвати, [PERSON] та [PERSON] . Всі вони члени клану банди відомого російського кримінального авторитету на псевдо - Дід [PERSON] . Він для широкого загалу став відомий за одним фотом, разом з [PERSON] . Однак через зв?язки у Міністерстві внутрішніх справ цей факт присутності [PERSON] вдалося приховати. І тут головне питання, хтось же видав українські документи не у одному екземплярі представникам російського кримінального світу, і як»; «..Коштує така послуга, за інсайдерською інформацією [INFO] - 500 тис доларів для криміналу і загальнотоксичних осіб, а для тих, хто просто не хоче здавати російський паспорт - 100 тис. доларів»; «Таке можливо тільки у кіно. По факту пан [PERSON] легалізував бандитів в країні. За старими документами вони потрапили під санкції, а з новими уже ні про що не переймаються». Також у вказаному відео-матеріалі головний редактор [PERSON] звертається із проханням до Позивача: «.... Своє небажання до діалогу, [PERSON] показав, ще минулого разу, адже замість відповідей на поставлені питання, ми отримували адвокатські запити з вимогами, безглуздими вимогами: передати флешки, матеріали, що є у розпорядженні редакції... А, ну і надіслати моє посвідчення журналіста. Можливо ще обід пану [PERSON] замовити на [ADDRESS]?! Зазначте тільки з якого ресторану, бо Караван зачинився назавжди!? ». Всередині відео-матеріалу відповідачі поширюють відеоролик в кадрі якого з?являється чоловік, що за твердженнями відповідачів, с [PERSON] , який своєму співрозмовнику повідомляє: (мова оригіналу): «. [PERSON], на...й ты с него взял деньги? Потом выдали би ему документы. Через месяц скасували бы. Потом пришел бы он к нам еще раз... на...й ты меня спокусил? Мне завтра нараду проводить ... Кстати, тот что [PERSON] приносил совсем слабенький... после него можно только спать ложиться... Что ты хочешь? Когда я с Харькова Я когда С Харкова «на» Киева работать приехал мне «вор» говорит, что если какая-то хуйня будет, получится посадить в хате от меня будет представляться. Я им столько документов соелал. И если когда-то это и появится, потом точно от него представляться буду. Если готов 150, я ему подставы сделаю. Подает и через неделю в ЗАГС. Мы соберём базу его родственников. Дальше по стандартной процедуре, подаем через хомяка. ...». Цього ж дня, 25.07.2024 даний відео-матеріал розповсюджено також через: Telegram-канал під назвою «[INFO]» - [INFO]; TikTok-канал під назвою « [INFO] » - [INFO] ; Facebook-сторінку під назвою «[INFO]» - [INFO] ; Instagram-сторінку - [INFO] та веб-сайт - [INFO] (а.с. 31-56). Відповідно до довідки з відомостями про власника веб-сайту або інформацією про його встановлення №149/2024-Д від 18.07.2024, зазначено, що на веб-сайті [INFO] створено канал відео-контент "[INFO] ", доступний за адресою у мережі Інтернет [INFO] (містить спірне відео [INFO]), на якому містяться, зокрема наступні ідентифікатори - дата реєстрації: 03.07.2023 ; адреса електронної пошти: [INFO] ; веб-сайт: [INFO]. На веб-сайті https: [INFO] / розміщені наступні ідентифікатори - ТОВ «МЕЖА НЕТ», головна редакторка [PERSON] . Власником веб-сайту: [INFO] / є володілець облікового запису - ТОВ «МЕЖА НЕТ». Власником і автором зазначеного контенту, вказаних сторінок соціальних мереж є ТОВ «МЕЖА НЕТ» та [PERSON] (а.с.59-64). Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 18.07.2024, керівником ТОВ «МЕЖА НЕТ» є [PERSON] (а.с. 28-30). Відділом дізнання Дніпровського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №120241050400010779 від 22.07.2024 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 182 КК України за фактом недоторканості приватного життя шляхом збирання, зберігання, використання та поширення персональних даних та конфіденційної інформації відносно [PERSON] 03.09.2024 експертом Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ підготовлено висновок №СЕ-19-24/51224-В3 на підставі постанови відділу дізнання Дніпровського управління поліції ГУНП у м. Києві від 25.07.2024 про призначення технічного дослідження матеріалів та засобів відео-, звукозапису у кримінальному провадженні №120241050400010779 від 22.07.2024. Об`єктом дослідження в експертизі є досліджувана відеофонограма у файлі з назвою « WhatsApp Video 2024-07-25 at 17.24.44.mp4 », що міститься на USB флеш-накопичувачі Kingston 2GB DT101 G2. Висновком експерта встановлено, що у вказаному відеофонограмі файлі виявлено ознаки монтування у вигляді: - різкі зміни потужності та частотного діапазону сигналу, що спостерігаються на часових мітках 3,1 с., пакет подібних змін з 10 с. по 16 с. та о 36,9 с. (відповідно до налаштувань медіа-плеєру); випадіння сигналу на часовій мітці 9 с. (відповідно до налаштувань медіа-плеєру); неприродньо різка зміна потужності сигналу спостерігається на часових мітках 20 с. та 39 с. (відповідно до налаштувань медіа-плеєру); накладання поверх динамічного чорно-білого відеоряду статичного кольорового зображення, на фоні геометричної фігури правильної форми рівномірного білого кольору, поруч з друкованими написами чорного кольору; наявність змінних друкованих написів білого кольору (субтитрів); різкі зміни кадрів на часових мітках 8 с., 20 с. та 39 с. (відповідно до налаштувань медіа-плеєру) (а.с.133-136). Листом Національної спілки журналістів України від 09.10.2024, що був наданий на запит Дніпровського УП ГУНП у м. Києві, повідомлено, що [PERSON] , [PERSON] не являються членами Національної спілки журналістів України, не входять до керівних органів управління, посвідчення журналістів не отримували. Суб`єкти у сфері онлайн-медіа можуть зареєструватися добровільно відповідно до вимог Закону України «Про медіа» (а.с. 138). Листом Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення від 11.10.2024, що був наданий на запит дізнавача відділу дізнання Дніпровського УП ГУНП у м. Києві, зазначено, що станом на 10.10.2024 ТОВ «МЕЖА НЕТ» не зареєстровано та відомості не внесені до реєстру суб`єктів у сфері медіа, документів на отримання ліцензії та реєстрації суб`єкта у сфері медіа, ТОВ «МЕЖА НЕТ» до Національної ради не подавало. Не зареєстрований суб`єкт у сфері медіа не може видавати документ, що підтверджує статус журналіста. Суб`єкти у сфері онлайн-медіа можуть зареєструватися добровільно відповідно до вимог Закону України «Про державну підтримку медіа, гарантії професійної діяльності та соціальних захист журналіста» (а.с. 139). Відповідно до листа дізнавача відділу дізнання Дніпровського УП ГУНП у м. Києві, адвокату Фатєєву А. надано дозвіл на використання копій матеріалів кримінального провадження №120241050400010779 (а.с. 140). Відповідно до висновку №15235 за результатами проведення судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи, виконаної ТОВ «Київський експертно-дослідний центр» від 25.10.2024 на підставі заяви адвоката ФатєваА.О. встановлено, що у відеоматеріалі з назвою: « [INFO]», поширеному ТОВ «МЕЖА НЕТ» та його головним редактором [PERSON] 25.07.2024 на веб-сайті відеохостингу YouTube [INFO] за посиланням [INFO] , на каналі відео-контенту з назвою «[INFO]» за посиланням [INFO] [NUMBER] , міститься інформація негативного характеру стосовно [PERSON] , викладена у формі фактичних тверджень (а.с. 146-158). На підставі висновку експерта за результатами проведення судової комп`ютерно-технічної експертизи Київським науково-дослдіним інститутом судових експертиз №10865/24-35 від 30.10.2024 встановлено, що 23.10.2024 надійшло клопотання адвоката Фатєва А.О. щодо призначення вказаної експертизи для подання до суду у цивільній справі №759/16640/24. Об`єктами дослідження є статті на сайтах: 1) [INFO]; 2) [INFO]. Висновком встановлено, що датою публікації розміщеної у мережі Інтернет на сайті «Рупор», «Багнет» за вказаними посиланнями, є 11.09.2024. Дата визначена в досліджуваних публікаціях не відповідає дійсній та вказана з порушенням логіки та алгоритму генерації веб-посилань на статті на зазначених веб-ресурсах, що свідчить про те, що вона була змінена. Зазначена дата може бути змінена адміністратором веб-ресурсу або особами, які мають відповідні права. Проте встановити, в категоричній формі дату змінення, спосіб ІР-адресу з якої було внесено відповідні зміни неможливо, у зв`язку з відсутністю доступу до файлів-журналів та адміністративних інструментів веб-серверів, на яких розташовано відповідні веб-ресурси (а.с. 159-168). Відповідно до листів від правоохоронних органів в період з 17.07.2024 по 25.07.2024 [PERSON] до кримінальної відповідальності не притягався, незнятої чи непогашаної судимості не має, в розшуку не перебуває, повідомлення про підозру, обвинувальний акт у кримінальних провадженнях, які розслідуються детективами Національного антикорепційного бюро України, прокурорами Спеціалізованої антикорепційної прокуратури, Офісом Генерального прокурора, Служби безпеки України, не вручалося, досудове розслідування у кримінальних провадженнях відносно нього не здійснюється (а.с. 65-72). ІV. Позиція суду та оцінка аргументів учасників розгляду частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. Відповідно до Конституції України життя і здоров`я людини, її честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю (ст. 201 ЦК України). Відповідно до Конституції України фізична особа має право на життя, право на охорону здоров`я, право на безпечне для життя і здоров`я довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, право на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, право на недоторканність житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування, право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості. Цим Кодексом та іншим законом можуть бути передбачені й інші особисті немайнові права фізичної особи. Перелік особистих немайнових прав, які встановлені Конституцією України, цим Кодексом та іншим законом, не є вичерпним (ст. 270 ЦК України). Фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу. Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення (ст. 275 ЦК України). Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена (ст. 277 ЦК України). За змістом ст.ст. 297, 299 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Як зазначалося вище, відповідно до Конституції України життя і здоров`я людини, її честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. При цьому, Конституцією України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань (стаття 34). Разом із тим, відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. У пунктах 1, 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» зазначено, що суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку. Чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до статті 9 Конституції України, є частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Ця стаття не перешкоджає державам вимагати ліцензування діяльності радіомовних, телевізійних або кінематографічних підприємств. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності, честі чи ділової репутації, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, слід визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. За приписами статті 30 Закону України «Про інформацію», ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лінгенс проти Австрії», практика якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права в України, зазначено, що необхідно розрізняти факти та оціночні судження. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. У свою чергу фактичне твердження - це логічна побудова та викладення певного факту чи групи фактів. Факт - це явище об`єктивної дійсності, конкретні життєві обставини, які склалися у певному місці та часі за певних умов. Враховуючи те, що факт, сам по собі, є категорією об`єктивною, незалежною від думок та поглядів сторонніх осіб, то його відповідність дійсності може бути перевірена та встановлена судом. Судження - це те ж саме, що й думка, висловлення. Воно являє собою розумовий акт, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки і напряму, пов`язаними із такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів. Оцінити правдивість чи правильність судження будь-яким шляхом неможливо, а тому воно не входить до предмета судового доказування. Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, зокрема у рішенні від 28 березня 2013 року у справі «Нова газета» та Бородянський проти Росії», що втручання в свободу вираження власних думок та поглядів порушує свободу висловлення думки в трьох випадках: якщо воно здійснено не на підставі закону, якщо воно не переслідує допустимої мети або якщо воно порушує баланс між метою, заради якої здійснено втручання, і свободою вираження думки. Європейський суд із прав людини також підтвердив, що правдивість оціночних суджень не припускає можливості доказування, і оціночні судження дійсно слід відрізняти від фактів, існування яких може бути підтверджене та виділив три можливі варіанти фундаменту, на якому можна побудувати свою оцінку: 1) факти, що вважаються загальновідомими; 2) підтвердження висловлювання яким-небудь джерелом; 3) посилання на незалежне дослідження. Таким чином, фактичні твердження та оціночні судження є різними поняттями, а розмежовування цих термінів лежить в основі захисту права на честь та гідність, як особистих немайнових прав. Відповідно до ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Відповідно до пункту 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» зазначено, що при поширенні недостовірної інформації стосовно приватного життя публічних осіб вирішення справ про захист їх гідності, честі чи ділової репутації має свої особливості. Публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі). Суд, розглядаючи і вирішуючи справу про захист його гідності, честі чи ділової репутації, у разі якщо позивач є публічною особою, повинен ураховувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації (далі Декларація), а також рекомендації, що містяться у Резолюції № 1165 (1998) [PERSON] . У Резолюції 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи, про право на недоторканність приватного життя зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі). У статтях 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. У зв`язку з цим межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати. У постанові Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 758/12586/15 (провадження № 61-38937св18) зазначено, що «право на недоторканність ділової репутації та честь і гідність публічної особи підлягають захисту лише у випадках, коли політичний, державний або громадський діяч доведе, що інформація поширена «з явним злим умислом», тобто з нехтуванням питання про їх правдивість чи неправдивість, а не з метою доведення до громадськості тверджень про наміри і позицію політичних лідерів, інших публічних осіб та сформувати про них свою думку». Судом встановлено, що 25.07.2024 на каналі під назвою «[INFO]» в мережі Internet за посиланням: [INFO] на веб-сайті відеохостингу YouTube, за посиланням: [INFO] розміщено відеоролик [INFO] під назвою « [INFO]. Даний відео-матеріал також було розповсюджено через: Telegram-канал під назвою «[INFO]» - [INFO] ; TikTok-канал під назвою « [INFO] » - [INFO] ; Facebook-сторінку під назвою «[INFO]» - [INFO] ; Instagram-сторінку - [INFO] та веб-сайт - [INFO] . Власником і автором зазначеного контенту, вказаних сторінок соціальних мереж є ТОВ «МЕЖА НЕТ» та [PERSON] ТОВ «МЕЖА НЕТ», [PERSON] не заперечували факт публічного поширення зазначеної інформації відносно позивача. Відтак, при підтвердженні факту оприлюднення та поширення інформації, необхідним є визначення характеру поширеної інформації та з`ясування, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Досліджуючи та надаючи оцінку поширеній відповідачами інформації, судом встановлено, що стилістика викладення та застосовані мовні обороти мають стверджувальний характер, зазначені висловлювання не є вираженням суб`єктивної думки і поглядів, а містять конкретні факти без посилання на докази, інші джерела використання, поширення, на підставі чого наявні обгрунтовані підстави вважати, що спірна публікація викладена у формі фактичних тверджень, а не оціночних суджень, які не підлягають спростуванню. Оскільки зміст і характер вищедослідженої інформації свідчить про наявність фактів, а тому така інформація є відображенням об`єктивної істини, що може бути встановлена у судовому порядку. Поширена інформація, що викладена у формі фактичних тверджень, містить негативний характер стосовно [PERSON] , оскільки у ній стверджується про причетність позивача до тих чи інших обставин та про порушення [PERSON] норм чинного законодавства та створює вкрай негативне враження про позивача, руйнує оцінку його ділових і професійних якостей. Наявність негативної інфорації у поширеному дописі також підтверджується висновком відповідної експертизи, яка відповідачами жодним чином не спростовувалась, заперечення не надавались, а тому такий висновок експерта суд приймає в якості належного та допустимого доказу. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію вищевикладена спірна інформація відносно [PERSON] , поширена 25.07.2024 ТОВ «МЕЖА НЕТ» та [PERSON] на веб-сайті відеохостингу YouTube, Telegram-канал під назвою «[INFO]» - [INFO]; TikTok-канал під назвою « [INFO] » - [INFO] ; Facebook-сторінці під назвою «[INFO]» - [INFO] ; Instagram-сторінці - [INFO] та веб-сайті ТОВ «МЕЖА НЕТ» - mezha.net; зобов`язання відповідачів вилучити із загального доступу поширену інформацію, спростувати її, шляхом розміщення повідомлення про ухвалене судове рішення у даній справі та публікації тексту вступної та резолютивної частини рішення. Щодо вимог про стягнення моральної шкоди. Відповідно до ст. 31 Закон України «Про інформацію» у разі якщо порушенням права на свободу інформації особі завдано матеріальної чи моральної шкоди, вона має право на її відшкодування за рішенням суду. Суб`єкти владних повноважень як позивачі у справах про захист честі, гідності та ділової репутації вправі вимагати в судовому порядку лише спростування недостовірної інформації про себе і не мають права вимагати відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Це не позбавляє посадових і службових осіб права на захист честі, гідності та ділової репутації в суді. Судом встановлено, що викладена відповідачами інформація 25.07.2024 була поширена у зв`язку з виконанням позивачем посадових обов`язків начальника Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області. Позивач звернувся до суду як посадова особа, а не фізична особа, а тому [PERSON] , як суб`єкт владних повноважень не має права вимагати відшкодування моральної (немайнової) шкоди, позовні вимоги в частині стягнення з відповідачів моральної шкоди у розмірі 100000 грн 00 коп., задоволенню не підлягають. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв`язку, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. V. Розподіл судових витрат щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу та понесених судових витрат, слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно з правовою позицією, викладеною Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 27.06.2018 по справі № 826/1216/16, необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. До позовної заяви долучено договір про надання правничої допомоги №29/24 від 08.07.2024, додаткову угоду №2 від 20.08.2024 до договору про надання правничої допомоги №29/24 від 08.07.2024, рахунок на оплату №47 від 13.11.2024, №49 від 29.11.2024, квитанцію до платіжної інструкції на переказ готівки від 13.11.2024, 29.11.2024, акт надання послуг №60 від 13.11.2024, №64 від 29.11.2024 (а.с. 200-209). Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК). У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд зауважує, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Враховуючи співмірність складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з вимог розумності, справедливості та пропорційності, враховуючи, що справа не є значної складності, обсяг, якість та характер наданих послуг, виходячи з обсягу фактично наданих послуг з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, враховуючи виконані в акті роботи, суд вважає можливим зменшити їх розмір та стягнути з відповідачів витрати за надання правової допомоги на користь позивача у розмірі 7000 грн 00 коп., що є обґрунтованим і пропорційним до предмета спору та виконаної адвокатом роботи. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Позивачем під час судового розгляду понесено витрати на проведення експертизи, що підтверджується платіжною інструкцією №0.0.3961643756.1 від 24.10.2022 на суму 45000 грн. 00 коп. та платіжною інструкцією №2.71743069.1 на суму 10450 грн. 46 коп. (а.с. 212, 214). У відповідності до ст.ст. 133, 141 ЦПК України, суд вважає, за необхідне стягнути солідарно з відповідачів витрати пов`язані з проведенням експертизи у розмірі 55450 грн. 46 коп. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з позовною заявою, позивачем сплачено суму судового збору на загальну суму 6662 грн. 00 коп. (3634 грн. 00 коп. + 3028 грн. 00 коп.). Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягнення судовий збір на користь позивача у розмірі 1718 грн 80 коп. (62450 грн 00 коп. (задоволена судом сума до стягнення) х 100% : 242112 грн 00 коп. (сума яку просив стягнути позивач) = 25,8 % х 6662 грн 00 коп. (сума сплаченого судового збору). На підставі викладеного,

Outcome: partial