Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-19 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 17.06.2021 він, перебуваючи в зареєстрованому шлюбі, який зареєстрований 18.06.2011 з відповідачем, уклав кредитний договір № 2036699752 на суму 309 515 грн з АТ «ОТП БАНК». Відповідно до умов договору надається споживний кредит строком на 84 місяці, з фіксованою процентною ставкою у розмірі 27% річних. В анкеті-заяві на отримання кредиту Позивач зазначив, що ціллю є будівництво будинку, однак фактично кредит був витрачений на купівлю спільного автомобіля BMW Х5 4,4і, 2005 року випуску, реєстраційний номерний знак [NUMBER] , ідентифікаційний номер кузова [NUMBER] , який наразі підлягає поділу між колишнім подружжям. 21.11.2022 заочним рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області шлюб між сторонами розірваний. Таким чином, після розірвання шлюбу виникла необхідність стягнути з іншого з подружжя в порядку регресу частину коштів, сплачених як спільне зобов`язання. Про укладення позивачем кредитного договору відповідач була проінформована та не заперечувала. На цей час заборгованість за кредитом погашається виключно за рахунок коштів позивача. Із загального розміру кредиту позивач самостійно сплатив 332200,56 грн (включно з відсотками). Позивач продовжує й надалі самостійно сплачувати кредит, взятий подружжям під сам шлюбу на споживчі цілі ремонт автомобіля. Зазначає, що кредит взято в інтересах сім`ї. Зважаючи на те, що колишнє подружжя мало як майно, так і грошові зобов`язання, позивач вважає, що борг є спільним. Тому просить визнати його таким та стягнути з відповідача половину сплачених коштів на погашення кредитної заборгованості в порядку регресу 166100,28 грн. Стислий виклад заперечень відповідача. Представник відповідача подала відзив на позов. Зазначає, що позовні вимоги не визнає, про кредит у сумі 309515 гривен та обставини його отримання позивач дізналась після ознайомлення з позовом. Своєї згоди на отримання кредиту відповідач не надавала, поручителем не виступала, погашення кредиту не здійснювала. Відповідач визнає, що, 19.06.2021 сторонами був придбаний легковий автомобіль BMW X5 4, 4і, реєстраційний номерний знак [NUMBER] , але кошти на його придбання це заощадження родини, які формувались за рахунок високої заробітної плати позивача [PERSON] . У червні 2021 року сім`я [PERSON] мала плани придбати земельну ділянку для будівництва житлового будинку, підшукувала варіанти, але плани залишились нереалізовані. Обставин придбання автомобіля (за які кошти і де було придбано вищезазначений автомобіль, який ремонт автомобіля здійснювався) позивач не зазначає, договір купівлі-продажу автомобіля не наданий. Вважає, що ретельному доказуванню підлягає факт витрачання отриманих кредитних коштів саме на придбання майна, а не на якісь інші потреби іншого з подружжя тощо. Посилається на постанову Верховний Суд від 08 квітня 2020 року у справі № 361/7130/15-ц, згідно з якою, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди з`ясовують справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа. Суди повинні досліджувати, чи отримані грошові кошти були витрачені в інтересах сім`ї, чи підтверджено це відповідними доказами, а також з`ясовувати, чи надавав інший із подружжя в письмовій формі згоду на укладення договору позики. Просить відмовити у задоволенні позову. Процесуальні дії у справі. 13.03.2024 позовна заява надійшла до суду. 18.03.2024 позовна заява прийнята до розгляду, провадження у справі відкрито. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 08.04.2024 надійшла заява про уточнення позовних вимог. 15.04.2024 надійшла заява про зупинення провадження у справі. 16.04.2024 надійшов відзив на позов. 16.04.2024 надійшло клопотання про об`єднання справ в одне провадження. 16.07.2024 отримана відповідь на запит суду. 04.11.2024 надійшло клопотання представника позивача про долучення письмових доказів. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались. Заяви, клопотання. Сторони у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, підтвердила обставини, викладені у позові. Просить позов задовольнити. Представник відповідача позовні вимоги не визнала з підстав, викладених у відзиві. Просить відмовити у задоволенні позову. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив. Інших заяв/клопотань від учасників справи не надходило. Фактичні обставини, встановлені судом. 18.06.2011 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». 17.06.2021 між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено кредитний № 2036699752, за умовами якого позивач отримав кредит на споживчі цілі у розмірі 309515 грн зі сплатою відсотків у розмірі 27 % строком до 17.06.2028. В анкеті-заяві на отримання кредиту як ціль отримання кредиту зазначено будівництво. 19.06.2021 за позивачем зареєстровано право власності на автомобіль BMW Х5, 2005 року випуску, реєстраційний номерний знак [NUMBER] . Рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.11.2022 шлюб між сторонами розірвано. За період з 19.07.2021 по 18.03.2024 позивачем сплачено 332200,56 грн в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 2036699752 від 17.06.2021. Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 30.07.2024 припинено позивачу право власності на автомобіль BMW Х5, чорного кольору, 2005 року випуску, тип кузову легковий загальний універсал, номер шасі [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] та визнано за [PERSON] право власності на вищезазначений автомобіль. Зміст спірних правовідносин. Встановленим фактам відповідають правовідносини стосовно поділу спільного майна подружжя. Норми права, які застосовує суд. Згідно з ч.3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом, а згідно ч.4 цієї ж статті майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Відповідно до\~статті\~60\~СК\~України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Майном як особливим об`єктом вважається окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (частина перша\~статті\~190\~ЦК\~України). Згідно із частиною першою\~статті\~61\~СК\~України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до частини третьої\~статті\~61\~СК\~України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. У частині четвертій\~статті\~65\~СК\~України встановлено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. До складу майна, що підлягає поділу, входить загальне майно, наявне у подружжя на час розгляду справи, і те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя. Такі правові позиції викладені Верховним Судом України у постанові від 14 вересня 2016 року у справі № 6-539цс16 та Верховним Судом у постанові від 30 січня 2019 року у справі № 372/1558/16-ц. Висновок суду. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до\~ч.1 ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються суду сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Згідно з положеннями ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, з урахуванням фактично встановлених обставин справи та наданих сторонами доказів, суд приходить до такого висновку. Належних і допустимих доказів того, що кредитний договір № 2036699752\~було укладено\~в інтересах сім`ї, а кошти, отримані в кредит за цим договором, використовувалися для задоволення потреб сім`ї, а саме: для придбання автомобіля, а також, що [PERSON] давала згоду на укладення такого договору і знала, що автомобіль придбано за ці кошти позивачем не надано. Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 30 липня 2024 року також не встановлено факту, що саме за кредитні кошти було придбано автомобіль. Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. При цьому, ухвалюючи рішення, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року). Щодо розподілу судових витрат. Згідно з ч.1 ст.141\~ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із відмовою в позові понесені позивачем судові витрати покладаються на позивача. Представником відповідача до закінчення судових дебатів, зроблена заява про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне встановити відповідачу строк у п`ять днів після ухвалення рішення суду для подання суду доказів на підтвердження витрат, які він сплатив у зв`язку з розглядом справи. Для вирішення питання про розподіл судових витрат призначити судове засідання, у відповідності до п.5 ч.7 ст.265 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed