Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вище вказаною позовною заявою, у якій просить встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , із [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , однією сім`єю без реєстрації шлюбу більше п`яти років, а саме з 2006 року по [INFO] , до дня його смерті. Вимоги обґрунтувала тим, що вона та [PERSON] , який помер [INFO] , тривалий час (з 2006 року по[INFO]) проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Встановлення факту їй необхідне для надання змоги реалізувати соціально-економічні права, а саме ті, що пов`язані із отриманням соціальних виплат, пенсій, пільг, субсидій, грошової компенсації (допомоги) у зв`язку із його смертю, а також надання їй статусу члена сім`ї загиблого захисника. Крім того, встановлення вказаного факту необхідне їй для вжиття заходів щодо подальшої реалізації права на отримання грошової компенсації (допомоги) у зв`язку зі смертю [PERSON] . У судовому засіданні заявник та її представник заяву підтримали та просили задовольнити. Заявник зазначила, що вони з померлим дійсно з 2006 року проживали разом. Представник заявника пояснила, що з 1994 року заявниця проживала з померлим у шлюбі; у 2006 році шлюб розірвано офіційно, однак вони продовжували проживати разом, оскільки іншого житла не було. Шлюб повторно не реєстрували, однак примирились і жили як одна сім`я. У вересні 2024 року [PERSON] загинув. Заявниця має намір отримати виплату у зв`язку зі смертю [PERSON] . Зазначила, що саме заявниця вчиняла заходи щодо поховання чоловіка; матір загиблого також не заперечує цього факту; до останнього вважає невісткою заявницю. У судове засідання заінтересована особа [PERSON] не з`явилась; подала заяву, у якій повідомляє, що вона [PERSON] , мати загиблого [INFO] під час бойового завдання [PERSON] , [INFO] , повністю визнає вимоги [PERSON] , викладені нею у заяві від 07.11.2024 року та підтверджує, що її син [PERSON] та заявниця [PERSON] завжди проживали спільно однією сім`єю, вели спільне господарство, спільно харчувалися, спільно утримували та виховували доньку, відпочивали разом та турбувалися один про одного, приїздили до неї та інших членів їх родини. Її син [PERSON] ставився до [PERSON] як до своєї дружини, любив її, доньку та нещодавно народженого онука. Не заперечує щодо задоволення заяви [PERSON] від 07.11.2024 року (а.с. 94-95), до заяви додала нотаріально посвідчену заяву від 18.10.2024 року (а.с. 96). Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України у судове засідання не з`явився; у письмових поясненнях просить розгляд справи здійснювати без участі представника Міністерства оборони України (а.с. 99-100). Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] (донька заявниці) показала, що її батько [PERSON] загинув на війні; про розлучення її батьків їй стало відомо років 5 тому, десь у 2019 році. Зазначає, що після того, як батьки розлучились, вони все рівно продовжували жити разом, вели спільний бюджет та господарство. Повідомила, що похованням [PERSON] займались вони з матір`ю. Свідок [PERSON] (рідний брат померлого [PERSON] ) показав, що [PERSON] з [PERSON] проживали однією сім`єю з 03.05.1994 року; про їх розлучення він взагалі нічого не знав; про їх офіційне розлучення він дізнався вже після загибелі брата. З [PERSON] вони завжди жили як одна сім`я; вели спільне господарство до моменту загибелі його брата. Зазначив, що його матір до [PERSON] завжди ставилась як до доньки. Також матеріали справи містять нотаріально посвідчену заяву [PERSON] 03.09.2024 року з поясненнями останнього (а.с. 72). Суд, заслухавши пояснення заявника та її представника, допитавши свідків, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог з огляду на таке. [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13). Встановлено та сторонами не оспорено, що [PERSON] та [PERSON] з 03.05.1994 року по 30.03.2006 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано (а.с. 43); у період шлюбу у сторін народилась донька - [PERSON] (а.с. 16, 17). У позовній заяві позивач зазначає, що 19.10.2013 року вони з [PERSON] за спільні сімейні кошти купили садовий будинок [ADDRESS] , який юридично оформили на доньку [PERSON] , на підтвердження чого до матеріалів справи долучено: копію договору купівлі- продажу садового будинку від 19.10.2013 року, копію договору купівлі-продажу земельної ділянки від 19.10.2013 року, копії витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності № 11201158 від 19.10.2013 року та № 11201683 від 19.10.2013 року, копію розписки від 19.10.2013 року, копію витягу з рішення Станишівської сільської ради № 11 від 18.01.2019 року, копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності № 154965104 від 04.02.2019 року (а.с 34-42). Відповідно до копії свідоцтва про смерть (а.с. 25) [PERSON] помер [INFO] . Сповіщенням В/Ч [NUMBER] № 1/4052 від 20.09.2024 року (а.с. 21) повідомлено [PERSON] про те, що її чоловік, командир [INFO] військової частини [NUMBER] , солдат [PERSON] , [INFO] , призваний на військову службу [INFO] 23.05.2024 року, загинув [INFO] під час виконання бойового завдання поблизу м. Новогродівка Покровського району Донецької області; смерть пов`язана з виконанням обов`язків військової служби (захистом Батьківщини). Сповіщенням [INFO] від 21.09.2024 року, повідомлено [PERSON] про те, що її чоловік, солдат [PERSON] , [INFO] , загинув [INFO] під час виконання бойового завдання поблизу міста Новогродівка Покровського району Донецької області; смерть пов`язана з виконанням обов`язків військової служби (захистом Батьківщини) (а.с. 22). З довідки СТ «Станишівське» № 46, що була видана 05.08.2024 року члену СТ [PERSON] , [INFO] , вбачається, що останній разом з дружиною [PERSON] , [INFO] , постійно проживали з 2013 року без реєстрації за адресою: [ADDRESS] (а.с. 57). Відповідно до довідки СТ «Станишівське» № 65 від 02.10.2024 року, члени СТ [PERSON] та [PERSON] своєчасно сплачували членські та інші внески, затверджені рішенням загальних зборів членів товариства (а.с. 58). На підтвердження чого, позивачем до матеріалів справи додано копії квитанцій до прибуткового касового ордера (а.с. 62-63). Згідно довідки СТ «Станишівське» № 66 від 02.10.2024 року (а.с. 59) [PERSON] та [PERSON] були прийняті в члени Станишівського садівничого товариства, яке знаходиться за адресою: Житомирська область, Житомирський район, Станишівська сільська рада, з 05.07.2024 року. [PERSON] був обраний членом правління Станишівського садівничого товариства з 06.09.2014 року від садоводів по вул. Набережна. З довідок СТ «Станишівське» № 135 та № 136 вбачається, що [PERSON] та [PERSON] постійно проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с. 60, 61). Відповідно до довідки виконавчого комітету Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області № 897 від 09.10.2024 року (а.с. 30) [PERSON] , [INFO] , який загинув [INFO] , постійно проживав без реєстрації за адресою: [ADDRESS] та вів спільне господарство з громадянкою [PERSON] , дочкою [PERSON] та онуком [PERSON] . У графі 1.12. декларації пацієнта [PERSON] № 0001-K83P-XXA0 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу від 26.02.2024 року, про довірену особу пацієнта для повідомлення у разі настання екстренного випадку з пацієнтом, вказано інформацію про [PERSON] (а.с. 68). У графі 1.12 декларації пацієнта [PERSON] № 0001-X5H2-ХХАО про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу від 26.02.2024 року, довіреною особою останньої для повідомлення у разі настання екстренного випадку зазначено [PERSON] (а.с. 67). Відповідно до витягу з протоколу засідання профкому виконавчого апарату Житомирської обласної ради від 20.09.2024 року № 19 (а.с. 69-70) на профспілкову виплату на поховання військового ЗСУ [PERSON] виділили кошти в сумі 5000,00 грн, які вирішено виплатити [PERSON] (дружині загиблого). Згідно платіжної відомості на видачу профспілкової виплати за вересень 2024 року, [PERSON] отримала 5000,00 грн (а.с. 71). Згідно довідки Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області № 1048 від 06.11.2024 року, [PERSON] , [INFO] , який загинув [INFO] , був захоронлений на кладовищі в с. Станишівка Житомирського району 25.09.2024 року. З доданих до матеріалів фото вбачається, що ці фотознімки зроблені із сімейних святкувань та відпочинку у період з 01.05.2009 року по 31.12.2023 рік; на цих фото [PERSON] та [PERSON] перебувають разом (а.с. ) Відповідно до відповіді Житомирської державної нотаріальної контори Житомирської області № 2701/01-16 від 30.12.2024 року (а.с. 121, 123) за інформацією зі Спадкового реєстру стосовно заведеної спадкової справи та посвідчених заповітів, спадкова справа до майна померлого [INFO] [PERSON] не заводилась (зворот 121, а.с. 122, 124-125). Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. У статті 124 Конституції України визначено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні, викладений в ч. 1 ст. 315 ЦПК України та не є вичерпним (ч. 2 ст. 315 ЦПК України). Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтереси інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право. Відповідно до положень ч. 2, 4 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України №5-рп/99 від 03 червня 1999 року встановлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т. п. За положеннями ч. 1, ч. 2 ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (стаття 1264 ЦК України). Згідно зі ст. 74 Сімейного кодексу України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу. При застосуванні ст. 74 Сімейного кодексу України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. За приписами ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Таким чином, предметом доказування у спорі про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу є такі обставини, що мають матеріально-правове значення: чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі, між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю, а саме спільне проживання, спільний побут, наявність взаємних прав та обов`язків. Аналогічні висновки, висловлені Верховним Судом в постанові від 18.07.2018 у справі № 544/1274/16-ц та в постанові від 12.02.2020 у справі № 207/3371/17. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі №644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) вказано, що згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Таким чином, обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки. У постанові від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) Велика Палата Верховного Суду зауважила, що, вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України). Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом у постанові від 31 травня 2022 року у справі № 554/8629/17 (провадження № 61-3012св21). Таким чином, для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню, і предметом доказування у таких справах є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Враховуючи наведене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку, що під час розгляду справи доведено той факт, що заявниця [PERSON] та [PERSON] проживали з 2006 року по [INFO] однією сім`єю як чоловік та жінка без шлюбу більше п`яти років, а тому заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved