Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-27 00:00:00

У вересні 2024 року представник позивача Моторно (транспортного) страхового бюро України (надалі - МТСБУ) звернувся до Дарницького районного суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] кошти в розмірі понесених витрат у розмірі 26782 грн 09 коп., з яких: 22029,09 грн - регламентна виплата МТСБУ за шкоду, пов`язану з пошкодженням транспортного засобу, 1725,00 грн. - відшкодування витрат, пов`язаних із встановленням розміру збитків внаслідок пошкодження транспортного засобу, 3028,00 грн. - витрати, пов`язані із сплатою судового збору. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 21 січня 2022 року трапилася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Меrcedec Benz», державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] та автомобіля марки «Tayota Land Cruiser», державний номерний знак [NUMBER] . Будучі причетним до ДТП, [PERSON] уїхав з місця події. Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 травня 2022 року [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4,124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу [PERSON] за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на момент ДТП не застрахована. Власник автомобіля Tayota Land Cruiser», звернувся до МТСУ із заявою про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП. МТСБУ визначило розмір заподіяної шкоди та здійснило виплату потерпілій стороні. Відповідно до Звіту вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Tayota Land Cruiser», державний номерний знак [NUMBER] становить 22029,09 грн. Крім того, витрати з проведення автотоварознавчого дослідження 1725,00 грн. Посилаючись на положення ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальної власників наземних транспортних засобів» позивач просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою. Ухвалою Дарницького районного суду м.Києва від 07 жовтня 2024 року справу надіслано для розгляду за підсудністю до Оболонського районного суд м.Києва. На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01 листопада 2024 року матеріали позовної заяви передано на розгляд судді Шролик І.С Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 08 листопада 2024 року відкрито спрощене провадження у справі та призначено розгляд справи на 02 грудня 2024 року. Через неявку сторін, розгляд справи відкладено. В судове засідання 28 січня 2025 року представник позивача не з`явився, повідомлявся судом належним чином. У поданій позовній заяві представник позивача просив проводити судове засідання за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання 28 січня 2025 року не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась судом шляхом надсилання судової повістки на адресу зареєстрованого місця проживання. Подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін у справі за наявними матеріалами справи та ухвалити судове рішення. В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши повно та всебічно обставини справи, оцінивши в сукупності всі наявні по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог МТСБУ, виходячи з наступного. Відповідно ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Частина 1 ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. За змістом п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Судом встановлено, що 21 січня 2022 року близько 12.10 год у м.Бровари по вул. Незалежності,15 [PERSON] керував транспортним засобом марки «Меrcedec Benz», державний номерний знак [NUMBER] , при перестроюванні не надав перевагу в русі автомобілю марки «Tayota Land Cruiser», державний номерний знак [NUMBER] , який рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку мав намір перестроїтися [PERSON] . В результаті чого трапилось зіткнення, автомобілі отримали механічні пошкодження. Будучі причетним до ДТП, [PERSON] залишив місце дорожньо-транспортної пригоди. Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 травня 2022 року [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4,124 КУпАП. Провдження у справі закрито через закінчення строку притягнення до адміністративної відповідальності. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] не мав договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів чинного на дату пригоди. 10 червня 2022 року власник транспортного засобу «Tayota Land Cruiser», державний номерний знак [NUMBER] [PERSON] звернувся до МТСБУ зі заявою про відшкодування заподіяної шкоди, завданої в результаті ДТП, що сталася 21 січня 2022 року (а.с. 9). Згідно звіту № 84593 від 05 липня 2022 року встановлено, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Tayota Land Cruiser», державний номерний знак [NUMBER] становить 22029,09 грн (а.с.20-25). Відповідно до наказу та платіжної інструкції № 884675 від 13 липня 2022 року МТСБУ сплатило на користь [PERSON] у відшкодування заподіяної шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди 22029,09 грн (а.с.33-34). Крім того, відповідно до платіжної інструкції № 884804 від 18 липня 2022 року МТСБУ сплатило на користь субєкта оціночної діяльності [PERSON] послуги аваркома (експерта) у розмірі 1725,00 грн (а.с.18). Між сторонами виник спір стосовно стягнення з [PERSON] на користь МТСБУ суми виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу. Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) за кожним страховим випадком суперечило б меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди, а тому стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає виключні випадки, за яких страховик може подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду. Пунктом 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Відповідачем не надано доказів того, що він відноситься до осіб визначених у пункті 13.1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до підпункту «а» підпункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно з частиною шостою статті 261 ЦК України за регресними зобов`язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання. Відповідно до роз`яснень, наведених у пункті 11 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» регресну вимогу може бути пред`явлено протягом трьох років із дня виконання зобов`язання про відшкодування шкоди (відшкодування в натурі, виплати суми періодичних платежів тощо). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. На підставі викладеного, досліджених судом доказів суд дійшов висновку про доведеність МТСБУ заявлених позовних вимог до [PERSON] про стягнення 22029,09 грн. виплаченого страхового відшкодування та 1725,00 грн. витрат на послуги аварійного комісара, а тому пред`явлений позов підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, з огляду на ухвалення судом рішення на користь позивача суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь МТСБУ понесені та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 грн. та витрати за експертне дослідження в сумі 1725,00 грн.

Outcome: approved