Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-22 00:00:00

Адвокат Пономаренко В.Г. в інтересах [PERSON] звернулася до Першотравневого районного суду м.Чернівці із вказаною вище заявою. Посилалась на те, що матір`ю її довірительки [PERSON] є [PERSON] , [INFO] . Станом на жовтень 2024 року [PERSON] проживала по [ADDRESS] . [INFO] російські війська впродовж доби завдавали ворожих артобстрілів по с.Званівка, у результаті чого [PERSON] загинула. Цього ж дня [PERSON] була похована на території свого будинку. Оскільки [PERSON] загинула у місцевості, де велись активні бойові дії, то зареєструвати її смерть та отримати відповідні документи, у той час, було неможливим. Встановлення даного факту її довірительці необхідно для оформлення спадщини після смерті матері. Просила встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] на території, де введено воєнний стан, а саме в с.Званівка Бахмутського району Донецької області, Україна. Судовий розгляд відбувався у відсутність учасників справи. У прохальній частині заяви представник заявниці - адвокат Пономаренко В.Г. просила розглядати справу у її відсутність та у відсутність її довірительки. Представник заінтересованої особи Першого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про причини неявки не повідомив. Жодних заяв, клопотань до суду не подав. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] обґрунтована та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що батьками заявниці [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). [INFO] російськими військами було здійснено артобстріл по території України, в тому числі і по с.Званівка Бахмутського району Донецької області, де проживала [PERSON] . Як вбачається із матеріалів справи, у результаті бойових дій, [INFO] [PERSON] загинула. Частинами третьою - четвертою статті 49 ЦК України передбачено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Статтею 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що державна реєстрація смерті здійснюється на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою. Форма та порядок видачі документа про смерть, на підставі якого здійснюється державна реєстрація смерті, встановлені Інструкцією про порядок заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть, затвердженою наказом Міністерством охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545. Відповідно до вказаної Інструкції лікарське свідоцтво про смерть видається лікарем медичного закладу, що лікував померлого, на підставі спостережень за хворим і запису в медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологоанатомом на підставі вивчення медичної документації і результатів розтину. Пунктом 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за № 719/4940, встановлено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о) установленої форми; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о) установленої форми; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Матеріалами справи встановлено, що рідні [PERSON] не мали змоги зареєструвати її смерть та отримати свідоцтво, оскільки у місці її проживання велись активні бойові дії. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України встановлення фактів, що мають юридичне значення, здійснюється в порядку окремого провадження. Особливістю окремого провадження є те, що воно спрямоване на з`ясування необхідних фактів за відсутності правового спору. ЦПК України передбачає чотири процедури, наслідком яких є ухвалення судового рішення, на підставі якого органи ДРАЦСу можуть видати свідоцтво про смерть: встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України); встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою внаслідок нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (пункт 9 частини першої статті 315 ЦПК України); встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (стаття 317 ЦПК України); визнання фізичної особи померлою (статті 305 - 309 ЦПК України). Відповідно до абзацу другого частини першої статті 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Справи про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, розглядаються невідкладно з дня надходження відповідної заяви до суду (частина друга статті 317 ЦПК України). У заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. Як було встановлено судом, заявниця [PERSON] має намір прийняти спадщину після смерті матері [PERSON] . До заяви про встановлення факту додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів (частини перша - друга статті 318 ЦПК України). Таким чином, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо особливостей провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи в умовах воєнного чи надзвичайного стану та на тимчасово окупованих територіях» розширено перелік територій, щодо яких поширюється дія статті 317 ЦПК. На сьогодні до них належать території, на яких введено воєнний чи надзвичайний стан, або тимчасово окуповані території України, визначені такими відповідно до законодавства. Враховуючи, що Указом Президента України воєнний стан встановлено із 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року на території України, цей спрощений порядок розширюється на встановлення юридичних фактів, що відбулись на всій території України (як мінімум до закінчення воєнного стану). Здебільшого такий спосіб стосується зони воєнних дій та тимчасово окупованих територій, оскільки на таких територіях не функціонують відповідні органи, які можуть зафіксувати факт смерті. Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, зокрема, можуть бути: письмові докази; речові докази, зокрема звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; пояснення свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі в обставинах, що загрожували їй смертю. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України). Так, із матеріалів справи, зокрема Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, вбачається, що [INFO] [PERSON] звернулася до Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області із заявою (повідомленням) про кримінальне правопорушення, а саме про загибель її матері [PERSON] внаслідок артобстрілу, який відбувся [INFO] (а.с.13). Також із аналогічною заявою [PERSON] звернулася і до Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області (а.с.14-15). Згідно довідки начальника Званівської сільської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області №2781 від 16.10.2024, [INFO] у нічний час доби, близько 03:00год., внаслідок ворожого обстрілу загинула [PERSON] , [INFO] . Цього ж дня [PERSON] була похована на території свого будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с.16-18). Окрім того, у матеріалах справи містяться письмові пояснення [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , датовані 15.10.2024, де вказані особи підтвердили факт смерті [PERSON] у ніч з [INFO]. Смерть матері заявниці наступила внаслідок отриманих травм під час ворожого обстрілу с.Званівка Бахмутського району Донецької області. [INFO] [PERSON] була похоронена біля свого будинку в с.Званівка (а.с.19-28). Дослідивши та проаналізувавши зібрані у справі докази, суд вважає, що ними підтверджується факт смерті [PERSON] на території, на якій введено воєнний стан, у зв`язку із чим приходить до висновку про обґрунтованість заяви [PERSON] та необхідність її задоволення. Частиною 4 ст. 317 ЦПК України передбачено, що ухвалене судом рішення про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved