Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-28 00:00:00

11.04.2024 Львівське комунальне підприємство «Залізничнетеплоенерго» звернулось до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на користь ЛКП «Залізничнетеплоенерго» за період з 01.11.2021 року по 31.12.2023 року заборгованість за послуги з централізованого опалення в сумі 13 377,19грн., за послуги з централізованого гарячого водопостачання в розмірі 1104,71 грн., а також судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що згідно довідки з місця проживання про склад сім`ї і реєстрацію, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] та користується послугами постачання теплової енергії, які надає ЛКП «Залізничнетеплоенерго». ЛКП «Залізничнетеплоенерго» є теплопостачальною організацією, суб`єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії . Відповідачу для здійснення оплати за надані послуги ЛКП «Залізничнетеплоенерго» був відкритий особовий рахунок № [NUMBER] , а також щомісячно направлялися повідомлення про оплату таких послуг. З 01.07.2014 між сторонами вважався укладеним Договір приєднання про надання послуг з централізованого опалення та послуг з постачання гарячої води ЛКП «Залізничнетеплоенерго». 30.10.2021 між ЛКП «Залізничнетеплоенерго» та Споживачем вважаються укладеними індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, який є публічним договором приєднання та опублікований на офіційному сайті ЛКП «Залізничнетеплоенерго». Згідно з п. 5 Індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, виконавець зобов`язується надавати споживачу відповідної якості послуги, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки та на умовах, що визначені цими договорами. Так, у відповідача виникла заборгованість за період з 01.11.2021 по 31.12.2023 за послуги з централізованого опалення в сумі 13 377,19 грн. та за послуги з постачання гарячої води в сумі 1 104,71грн. Враховуючи вищевикладене, позивач змушений звернутися до суду та просить позов задовольнити. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.04.2024 вказану справу передано для розгляду судді Донченко Ю.В. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Львова Донченка Ю.В. від 14.05.2024р. відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Згідно розпорядження № 239 щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ від 04.12.2024 року та згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.12.2024 року матеріали вищевказаної цивільної справи передано для розгляду судді Луців-Шумській Н.Л. Ухвалою від 06.12.2024 вказану справу прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує та просить позов задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка в судове засідання не з`явилась повторно, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Копія позовної заяви з додатками, копія ухвали про відкриття провадження та повідомлення про дату слухання справи скеровані відповідачці за вказаною у матеріалах справи адресою рекомендованими листами з повідомленням про вручення. Листи повернулись на адресу суду 05.06.2024 року та 30.12.2024 з відміткою поштового відділення про повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Отже, суд вважає що відповідачка належним чином повідомлялась про розгляд справи судом. У встановлений строк відзиву на позов не подала. Відповідно до ст. ст. 223, 280 ЦПК України, суд зі згоди представника позивача постановив проводити розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, з ухваленням заочного рішення. З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких мотивів. Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. При цьому дані докази повинні бути належними та достовірними, як це передбачено ст. ст. 77-79 ЦПК України. Згідно Довідки №634 з місця проживання про склад сім`ї і реєстрації від 04.04.2024 вбачається, що [PERSON] , [INFO] є власником квартири [ADDRESS] та відповідно користується послугами з центрального опалення та постачання гарячої води (а.с.6). Стаття 319 ЦК України передбачає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При здійснення своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Згідно ч.4 ст.319 ЦК України власність зобов`язує. Відповідачу для здійснення оплати за надані послуги ЛКП «Залізничнетеплоенерго» був відкритий особовий рахунок № [NUMBER] , а також щомісячно направлялися повідомлення про оплату таких послуг. Відповідно до розрахунків, наданих ЛКП «Залізничнетеплоенерго», які стороною відповідача не спростовані, а тому суд бере такі до уваги, заборгованість відповідачки [PERSON] за період з 01.11.2021 по 31.12.2023 за послуги з централізованого опалення становить 13 377,19 грн., за послуги з централізованого гарячого водопостачання становить 1 104,71 грн. (а.с.7,8). У відповідності до Закону України «Про теплопостачання», Львівське комунальне підприємство «Залізничнетеплоенерго» є теплопостачальною організацією суб`єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії та гарячої води. Відповідно до ч. 4 ст. 19 цього Закону, виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація), якою є Львівське комунальне підприємство «Залізничнетеплоенерго». Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. ст. 64, 67, 68 ЖК України та п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", ст. 19 Закону України "Про теплопостачання", Постанови КМУ від 21 липня 2005 року № 630 "Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Згідно з п. 8 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформлюється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Відповідно до ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. З 01.07.2014 між сторонами вважався укладеним Договір приєднання про надання послуг з централізованого опалення та послуг з постачання гарячої води ЛКП «Залізничнетеплоенерго». 30.10.2021 між ЛКП «Залізничнетеплоенерго» та Споживачем вважаються укладеними індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, який є публічним договором приєднання та опублікований на офіційному сайті ЛКП «Залізничнетеплоенерго». Згідно з п. 5 Індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, виконавець зобов`язується надавати споживачу відповідної якості послуги, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки та на умовах, що визначені цими договорами. Чинним законодавством передбачений двосторонній обов`язок щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. А тому відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення відповідачів, як споживачів, від оплати таких послуг. Аналогічна позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 30.10.2013 у справі № 6-59цс13 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 7 липня 2020 року у справі №712/8916/17, відповідно до якої споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України, за договором про надання послуг, одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається у процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначені послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу у розмірі, у строки та в порядку, що встановлено договором. Нормою ч.5 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відмова споживача від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем. Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, іншими актами цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається і не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. З огляду на наведене, а також беручи до уваги, що відповідач фактично отримавши послуги з централізованого опалення та централізоване постачання гарячої води за спірний період, відповідно має обов`язок оплатити вартість таких послуг, однак належним чином не виконала покладений на неї обов`язок, внаслідок чого за період з 01.11.2021 по 31.12.2023 утворилась заборгованість за послуги з централізованого опалення в сумі 13 377,19 грн. та за послуги з централізованого гарячого водопостачання в сумі 1 104,71 грн., а тому суд приходить висновку, що заявлені ЛКП «Залізничнетеплоенерго» позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. У п.26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п.23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони гуртуються. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа "Серявін та інші проти України" № 4909/04 §58 ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Таким чином, розглянувши справу в межах визначених предмету спору, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд вважає, що позовні вимоги доведені належними і допустимими доказами, а тому позов ЛКП «Залізничнетеплоенерго» підлягає задоволенню. Окрім цього, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачки в користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 3028,00 гривень.

Outcome: approved