Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-27 00:00:00

До Дарницького районного суду м. Києва звернувся [PERSON] , з позовом до ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» про захист прав споживачів. В обґрунтування позову зазначено, що позивач мешкає та є власником частини квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] . Іншою частиною вказаної квартири володіє [PERSON] . Оскільки квартира має двох власників, то власники добровільно розподілили особові рахунки на комунальні послуги. Позивачу належить особовий рахунок № [NUMBER] , з лічильником холодної води № 443954. Власниці іншої половини квартири належить особовий рахунок № [NUMBER] , з лічильником холодної води № 052952. Оскільки власниця особового рахунку № [NUMBER] по теперішній час перебуває за кордоном , позивач один користується холодною водою та оплачує рахунки, за спожиту воду, по обом особовим рахункам. Зазначив, що відповідач самовільно, добавив до рахунку позивача № [NUMBER] лічильник холодної води № 052952, який відноситься до особового рахунку № [NUMBER] . Крім того відповідач, самовільно добавив до особового рахунку № [NUMBER] , лічильник холодної води № 443954, який відноситься до особового рахунку № [NUMBER] , який належить позивачу. У зв`язку з чим відповідач двічі стягує плату за спожиту холодну воду. З урахуванням викладеного позивач просить суд визнати дії Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал», щодо внесення до особового рахунку № [NUMBER] , лічильника холодної води № 052952, який відноситься до особового рахунку № [NUMBER] , такими, що порушують права [PERSON] , як споживача комунальних послуг та видалити з особового рахунку № [NUMBER] , який належить [PERSON] , лічильник холодної води № 052952, що відноситься до особового рахунку № [NUMBER] . Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 30.04.2024 року відкрито провадження за вказаною позовною заявою, справу призначено до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання. Від представника відповідача надійшов відзив, відповідно до якого зазначено, що на квартиру [ADDRESS] , відкрито 2 особові рахунки: № [NUMBER] та № [NUMBER] , по яким нарахування оплати за надані послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення проводяться по кожному особовому рахунку окремо за показаннями квартирних приладів обліку води з розподілом згідно кількості зареєстрованих осіб. Вказана квартира є комунальною та має 2 особові рахунки. Лічильники, які знаходяться в квартирі, відносяться до обох особових рахунків. Нарахування за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення по о/р [NUMBER] проводиться на підставі договору про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, укладеного з [PERSON] від 01.10.2015, а по о/р [NUMBER] - згідно договору про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, укладеного з [PERSON] від 01.10.2017. Оскільки квартира [ADDRESS] , рахується комунальною, то в жовтні 2017 року за вказаною адресою було створено міні будинковий лічильник, по якому кожного місяця повинні були передаватись показання та проводитись щомісячні нарахування за надані послуги, що співвласниками квартири не було виконано. Показання встановлених за вказаною адресою квартирних приладів обліку води споживачами не передавались з листопада 2017 року по серпень 2022 року, тому згідно акту контрольного зняття показань від 08.08.2022 року фахівцем товариства було внесено фактичні обсяги приладів обліку води, за які проведено нарахування. Згідно акту ПрАТ «АК «Київводоканал» приймання на абонентський облік засобів обліку води від 17.10.2023 № 1551652 представником товариства були зняті показники лічильників, встановлених у квартирі [ADDRESS] , та зазначено, що повірка лічильника холодного водопостачання та водовідведення № 052952 проведена 13.07.2023 року, а лічильника № 443954 - 27.07.2023 року. Згідно даних реєстру територіальної громади м. Києва за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано 3 особи, в зв`язку з чим в обліковій базі ПрАТ «АК «Київводоканал» по особовому рахунку № [NUMBER] кількість проживаючих та зареєстрованих значиться 2 особи, а по особовому рахунку № [NUMBER] кількість проживаючих та зареєстрованих значиться 1 особа. З урахуванням викладеного, твердження позивача щодо подвійного стягнення плати за спожиту холодну воду є надуманими та не відповідають дійсності. Від позивача надійшла відповідь на відзив, яка містить аналогічні пояснення зазначені у позові. Від представника відповідача надійшли додаткові письмові пояснення, які за змістом антологічні з відзивом на позовну заяву. Позивач надав письмові пояснення, відповідно до яких зокрема зазначено, що відповідач самовільно та незаконно, перевищивши свої повноваження, вніс зміни до особових рахунків споживачів холодної води, та став нараховувати кошти, за спожиту воду, неналежним чином, що є порушенням прав споживачів. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Суд дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони приходить до наступного. Судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду м. Києва від 22.07.2014 року було визнано за [PERSON] , та за [PERSON] , право власності за кожним по частині квартири [ADDRESS] та визначено порядок користування квартирою, виділено у користування [PERSON] ,, жилі кімнати площею 18,6 м.кв., і 18,7 м. кв., а також лоджію, вихід на яку є з кімнати площею 18,7 м. кв., а у користування [PERSON] , виділено жилі кімнати площею 23,6 м. кв., і 14,7 м. кв., місця загального користування залишено у спільному користуванні сторін. З повідомлення-рахунку за адресою: [ADDRESS] , по особовому рахунку [NUMBER] , вбачається, що у графі «лічильник» зазначено два вимірювальних пристрої № 443954 та № 052952, які також зазначені в повідомленні-рахунку за адресою: [ADDRESS] , по особовому рахунку [NUMBER] . Згідно до вимог ст. 55 Конституції України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом 6 ч.1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції яка реалізується на території України для задоволення своїх особистих потребою мають право на звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно до ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із частиною першою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою статті 356 ЦК України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. За змістом частин першої-третьої статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг (частина третя статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Відповідно до ст.360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Відповідно до пункту 10 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року №572 (з відповідними змінами та доповненнями), визначено, що мешканці квартири, в якій проживає два і більше співвласники розподіляють за узгодженням загальні витрати на оплату житлово-комунальних та інших послуг. Пунктом 13 цих правил визначено, що спори, що виникають під час користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, розв"язуються шляхом проведення переговорів між учасниками спору або у судовому порядку. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до статті 179 ЖК Української РСР користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Пунктами 10, 13 Правил користування приміщеннями жилих будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, передбачений порядок розподілу плати за житлово-комунальні послуги між співвласниками квартир в разі, якщо між ними відсутня згода щодо сплати, у судовому порядку. Аналізуючи матеріали справи, суд враховує, що рішенням Апеляційного суду м. Києва від 22.07.2014 року було визнано за [PERSON] , та за [PERSON] , право власності за кожним по частині квартири [ADDRESS] та визначено порядок користування квартирою, власниками було добровільно розподілено особові рахунки на комунальні послуги, за кожним з яких було закріплено лічильники холодної води. Під час розгляду справи, стороною відповідача не було надано належних та достатніх доказів на спростування позовних вимог та правомірності з боку відповідача без згоди споживачів втручатися в особові рахунки. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про неправомірність дій відповідача Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал», щодо внесення до особового рахунку № [NUMBER] , лічильника холодної води № 052952, який відноситься до особового рахунку № [NUMBER] , та визнання дій такими, що порушують права [PERSON] , як споживача комунальних послуг, та зобов`язання видалити вказаний лічильник з особового рахунку позивача. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати по сплаті судового збору, пропорційно до задоволених вимог у розмірі 1269,37 грн.

Outcome: approved