Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-16 00:00:00

У вересні 2024 року\~ позивач [PERSON] звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини. Вона, [PERSON] , [INFO] , одружилася із [PERSON] , [INFO] . Шлюб зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Волноваського районного управління юстиції у Донецькій області, про що зроблено відповідний актовий запис № 387, відповідно до свідоцтва про шлюб, серія [NUMBER] , виданого 15.12.2015. Від спільного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Протягом останнього року відносини між ними поступово погіршувалися, шлюбних відносин не підтримують. Кожен із сторін має діаметрально протилежні погляди та цінності, що стосуються шлюбу та сім`ї. Відповідач систематично нехтував сімейними цінностями, саме з його ініціативи між ними постійно виникали сварки та непорозуміння. Відповідач не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між усіма членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. Бажання у подальшому підтримувати сімейні відносини немає, а тому просила не надавати строку для примирення. Шлюб розривають вперше. Суперечки щодо розподілу майна відсутні. Просила суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] , який зареєстрований 15 грудня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Волноваського районного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 387, час на примирення не надавати, розглядати справу без участі позивача та без застосування технічних засобів фіксації судового процесу (а.с. 1-2). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.09.2024, головуючим суддею визначено Орєхова О.І. (а.с. 13-14) та матеріали справи передані для розгляду. Відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. Суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру (ч. 8 ст. 187 ЦПК України). Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 808879 від 26.09.2024, сформованого засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» за запитом судді щодо визначення підсудності, за параметрами запиту [PERSON] не знайдено (а.с. 18). 26 вересня 2024 року здійснено запит стосовно відомостей про реєстрацію місця проживання відповідача\~ (а.с. 19).\~\~\~\~\~\~ 30 жовтня 2024 року за вх. № 56330 судом отримано з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в Києві та Київській області щодо\~ зареєстрованого місця проживання (перебування) відповідача (а.с. 20). З вказаної інформації вбачається, що\~ [PERSON] , [INFO] \~ зареєстрованим не значиться. Повторно 31 жовтня 2024 року здійснено запит до Центрально-південного міжрегіонального управління ДМС стосовно відомостей про реєстрацію місця проживання відповідача\~ (а.с. 22). Однак на адресу суду повернувся поштовий конверт, причина повернення вказана працівниками пошти, як неправильно зазначена (відсутня) адреса.\~\~\~\~ Позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи) (ч. 9 ст. 28 ЦПК України).\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до позовної заяви, адреса реєстрації [PERSON] зазначена: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із вищевказаною позовною заявою у відповідності до вимог ч. 2 ст. 28 ЦПК України. Так, позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них (ч. 2 ст. 28 ЦПК України). З матеріалів справи вбачається, що фактичне місце проживання/перебування [PERSON] є: [ADDRESS] , про що свідчить Довідка від 19.09.2022 № 3248-5002143971\~ про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (а.с. 7). До того ж, на утриманні [PERSON] є двоє неповнолітніх дітей, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями свідоцтв про народження [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в яких матір`ю дітей вказана [PERSON] \~ (а.с. 5-6). Також, відповідно до Довідки від 19.09.2022 № 3248-5002144058\~ про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, вбачається, що законний представник неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , являється [PERSON] , фактичне місце проживання/перебування є: [ADDRESS] (а.с. 9). Відповідно до Довідки від 30.11.2022 № 3248-5002360545\~ про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, вбачається, що законний представник неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , являється [PERSON] , фактичне місце проживання/перебування є: [ADDRESS] (а.с. 8). Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підсудна Білоцерківському міськрайонному суду Київської області, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 28 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна. Відповідно до ч.ч. 1, 2\~ ст. 187 ЦПК України за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 185 цього Кодексу. Якщо відповідачем вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суд відкриває провадження не пізніше наступного дня з дня отримання судом у порядку, передбаченому частиною восьмою цієї статті, інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи відповідача. Якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 10 ст. 187 ЦПК України).\~ Ухвалою судді від 18 грудня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у вищезазначеній справі. Постановлено провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом)\~ сторін. Призначено судове засідання у справі на 17 січня 2025 року (а.с. 25-26). Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явились, 17.01.2024 за вх. № 3376 судом отримано заяву, в якій остання просила справу за її позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та задовольнити. У разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечує проти заочного розгляду справи, залишити шлюбне прізвище « [PERSON] », судові витрати стягнути з відповідача (а.с. 32). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся у відповідності до вимог ч. 10 ст. 187 ЦПК України. Також, в матеріалах справи наявне рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке було направлено за адресою реєстрації: Черкаська область, Залотоніський район, с. Бубнівська Слобідка, з якого вбачається, що ухвалу про відкриття провадження, позовну заяву з додатками відповідач отримав особисто 26.12.2024. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно (ч. 5 ст. 128 ЦПК України). Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Так, в матеріалах справи наявне оголошення (а.с. 28), яке було розміщено 18.12.2024 року про виклик до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області [PERSON] за позовом [PERSON] про розірвання шлюбу на 15 годину 30 хвилини 17.01.2025. Отже, з урахуванням вищенаведеного, суд приходить до переконання, що у відповідності до вимог Цивільно-процесуального кодексу України відповідач був належним чином повідомленим про дату, час та місце слухання справи та завчасно. Заяв та клопотань на адресу суду з боку відповідача не надходило, як і не надходив відзив на позовну заяву. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Як зазначено вище, позивач скористувалась своїм правом, визначеним в ч. 3 ст. 211 ЦПК України. За вказаних обставин, суд приходить до висновку про можливість проведення судового засідання за відсутністю учасників судового розгляду, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та прийняття законного і обґрунтованого рішення. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи № 361/8331/18 від 1 жовтня 2020 року. В зазначеній постанові Верховний Суд виходив з такого: «якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні». Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання,\~ фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Стаття 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Оскільки, належним чином повідомлений відповідач [PERSON] \~ в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, не повідомивши суду про поважність причини неявки та не надав відзиву і позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а саме заочного, суд\~ вважає за необхідним по даній справі провести заочний розгляд. Ухвалою суду від 17 січня 2025 року постановлено провести розгляд даної цивільної справи в заочному порядку. Згідно ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи,\~ що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Встановлено, що 15 грудня 2015 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Волноваського районного управління юстиції у Донецькій області, про що 15 числа грудня місяця 2015 року складено відповідний актовий запис № 387, де прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка [PERSON] ,\~ дружини [PERSON] ,\~ що підтверджується наявним в матеріалах справи свідоцтвом про шлюб, серія [NUMBER] , виданого 15 грудня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Волноваського районного управління юстиції у Донецькій області (а.с. 33). З матеріалів справи убачається, що подружжя від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наявною в матеріалах справи\~ копією повторного свідоцтва про народження, серія [NUMBER] (а.с. 5) та доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наявною в матеріалах справи\~ копією свідоцтва про народження, серія [NUMBER] . Позивач зазначала, що на протязі останнього року відносини між нею та відповідачем поступово погіршились, шлюбних відносин не підтримують, мають протилежні погляди та цінності на шлюб та сім`ю, виникають сварки та непорозуміння, на примирення не погоджується. Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 1 СК України, завданням Сімейного кодексу України є зміцнення сім`ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб. Відповідно до ч. 2 п. 3 ст. 1 цього Кодексу,\~ завданням Сімейного кодексу України є побудова сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу, та під час його розірвання. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Частиною 2 статті 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини. Відповідно до ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 листопада 2018 року у справі № 761/33261/16-ц (провадження № 61-33349св18) зроблено висновок по застосуванню статті 111 СК України та вказано, що «примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком». Аналогічний висновок зроблено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 листопада 2018 року по справі № 206/3459/16-ц (провадження № 61-21621св17). Частина 2 ст. 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На цьому ж наголошує Верховний Суд України в п. 10 Постанови Пленуму за № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» - проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так, в заяві про розгляд справи у відсутність, позивач [PERSON] просила суд після розірвання шлюбу, залишити шлюбне прізвище « [PERSON] ». Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Оскільки, як зазначено вище та встановлено судом, що протягом останнього року між сторонами відносини поступово погіршувалися, шлюбних відносин не підтримують, мають різні погляди та цінності, що стосується шлюбу та сім`ї, на примирення позивач не погоджується, у зв`язку з чим, шлюб необхідно розірвати. Поняття судових витрат міститься в п. 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», де судові витрати передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи. Судовий збір збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом (ст. 1 Закону України «Про судовий збір»). Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із п. 1 ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.\~ Звертаючись до суду із заявою про розгляд справи у відсутність, позивач [PERSON] просила суд стягнути з відповідача [PERSON] судовий збір у розмірі\~ 1 211,20 гривень, який сплатила при подачі позовної заяви до суду, що підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією від 24.09.2024 року\~ (а.с. 3). Тому, суд вважає за можливе стягнути із відповідача [PERSON] понесені позивачем [PERSON] судові витрати у розмірі 1 211,20 гривень. Одночасно суд роз`яснює, що відповідно до вимог ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved