Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх дітей - [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з [PERSON] позивач перебував у шлюбі. Від цього шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . Але з часом у них спільне життя не склалося і відповідно до рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 22 січня 2013 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Цим же рішенням суду неповнолітні діти за\-лишені на утриманні вихованні позивача. Також рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 10 липня 2013 року постановлено стягувати з [PERSON] , [INFO] , аліменти на користь позивача на утрима\-ння неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі по 400 гривень щомісячно на кожну дитину. Підставою для розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем стало те, що відповідач залишила сім'ю, стала вести аморальний спосіб життя, проводила час в сумні\-вних компаніях, в них виявилась несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння та кохання. З часу розірвання шлюбу відповідач ніколи не провідувала дітей, не цікави\-лась їх розвитком, їх матеріальним забезпеченням, по призначених судом аліментах на утримання дітей, утворилась велика заборгованість понад 9 тисяч гривень. Відповідач з часом переїхала проживати в м. Житомир по місцю свого попереднього проживання, де знаходиться і на даний час. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов від 11.05.2023 року в позивача створені належні умови для проживання дітей, в будинку є окрема кімната для відпочинку приготування уроків та сну, запас продуктів харчування є в наявності. В відповідності до шкільних характеристик на доньку та сина, батько провідує батьківські збори, цікавиться навчанням та поведінкою дітей. Мати, [PERSON] , навпаки, ніколи не відвідувала батьківські збори в школі, не цікавилась навчанням дітей, не провідувала школу. Оскільки відповідач понад 10 років не цікавиться дітьми, не приймає ніякої участі у вихованні дітей, неналежним чином надає допомогу на утрима\-ння неповнолітніх дітей, позивач вимушений звернутись до суду з цим позовом про позбавлення відповідачки [PERSON] батьківських прав на обох їхніх спільних неповнолітніх дітей. В судове засідання сторони не з`явилися, позивач подав заяву в якій просить розгляд справи проводити у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить позбавити відповідача батьківських прав. Відповідач в судове засідання не заявилась, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила, тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник Служби в справах дітей Звягельської міської ради Житомирської області направив заяву в якій просить розгляд справи проводити без їхньої участі. Представник Служби в справах дітей Житомирської міської ради направив заяву в якій просить розгляд справи проводити без його участі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити у підготовчому засіданні у відсутності сторін, що відповідає положенню ст.ст. 200, 211, 223 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач та відповідач є батьками [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження Серія [NUMBER] від 28.09.2007 року та Серії [NUMBER] від 06.08.2010 року (а.с. 10-11) Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 22.01.2013 року, № 0616/6372/12, шлюб, зареєстрований 28.09.2007 року між позивачем та відповідачем розірвано. Неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] залишено на виховання батька [PERSON] . 10.07.2013 року Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області № 285/2774/13-ц, стягнуто з відповідачки [PERSON] , [INFO] , аліменти на користь позивача на утрима\-ння неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі по 400 гривень щомісячно на кожну дитину. Згідно довідки Звягельського ВДВС у Звягельському районі Житомирської області ЦМУМЮ (м. Київ), станом на 23.07.2024 року заборгованість зі сплати аліментів [PERSON] , становить 9 083,78 грн. Відповідно до акту обстеження умов проживання позивачем створені належні умови для проживання дітей, будинок складається з чотирьох кімнат в яких наявна необхідні меблі та побутова техніка. Для дітей відведені окремі житлові кімнати, де для них наявні місця для сну, відпочинку та підготовки уроків. У кімнатах прибрано, продукти харчування є. У дітей наявний одяг і взуття відповідно до сезону. З позивачем проведено бесіду, під час якої з`ясовано, що він один займається вихованням і розвитком дітей. Мати дітей з 2013 року з дітьми не проживає, не спілкується з ними, не цікавиться їхнім життям здоров`ям, матеріально їх не забезпечує. (а.с.33) Згідно шкільних характеристик на доньку та сина, батько провідує батьківські збори, цікавиться навчанням та поведінкою дітей. Мати, [PERSON] , батьківські збори не відвідує, навчанням дітей не цікавиться. Відповідно повідомлення Служба в справах дітей Звягельської міської ради Житомирської області від 15.01.2025 року, неможливо надати висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно дітей, оскільки місце перебування матері дітей невідоме, як і невідоме її фактичне місце проживання, за місцем реєстрації відповідача працівникам поліції помешкання ніхто не відчинив. Суд приходить до висновку про ухилення від виконання відповідачем батьківських обов`язків, що є підставою відповідно до ст. 164 СК України для позбавлення її батьківських прав. Статтею 51 Конституції України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 2 ст. 155 Сімейного кодексу України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. У відповідності до ч. 1 ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. В пунктах 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 року роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення від виконання юридичного обов`язку - це акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Так, мати (батько) можуть вважатися такими, що ухиляються від обов`язку по вихованню дитини, якщо вона (він) не проявляють про неї батьківської турботи, хоча мають таку можливість. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.12.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи, що відповідач не виконує свої батьківські обов`язки відносно неповнолітніх дітей, має заборгованість зі сплати аліментів, не відвідує батьківські збори, навчанням дітей не цікавиться, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Також із відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача, що відповідає правилам розподілу судових втрат, визначеним ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved