Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-16 00:00:00

12.12.2024 ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» звернулося до [PERSON] з позовом, в якому вказує, що 15.07.2021 між ТОВ «ФК «Авіра Груп» і відповідачем укладено кредитний договір №20546, на підставі якого останній отримав кредит у сумі 1500 грн строком на 30 днів, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 2,5% у день. 17.02.2022 між ТОВ «ФК «Авіра Груп» і ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу, згідно з умовами якого останнє набуло право вимоги грошових коштів від [PERSON] за вказаним кредитним договором. Відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим станом на 22.07.2024 у нього утворилася заборгованість у розмірі 9375 грн, з яких: 1500 грн прострочена заборгованість за тілом кредиту, 7875 грн прострочена заборгованість за відсотками. Посилаючись на викладене, позивач просить стягнути з [PERSON] на користь товариства вказану суму. Ухвалою судді Білопільського районного суду Сумської області від 19.12.2024 відкрито провадження в справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання представник позивача ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» - адвокат Пархомчук С.В. не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без участі представника товариства, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти постановлення заочного рішення не заперечує (а. с. 34, 42). Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання останній відсутній, інформації щодо своєї адреси суду не надав, а тому відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається, що судова повістка вручена йому належним чином (а. с. 30, 44). Про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав. У зв`язку з тим, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідач у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, відзиву не подав, за згодою позивача було проведено заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, 09.02.2021 між [PERSON] і ТОВ «ФК «Авіра Груп» у режимі онлайн було укладено договір про надання фінансового кредиту №20546, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у сумі 1500 грн на 30 днів до 10.03.2021, зі сплатою фіксованих процентів за користування кредитом за ставкою 2,5% на добу (912,5% річних) (а. с. 11-13). Відповідно до п. 1.4, 2.1, 2.3 договору кредит надається клієнту в безготівковій формі в національній валюті на реквізити платіжної картки, вказаної клієнтом. Сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюється згідно з графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору. Обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. Згідно з п. 3.1.4, 3.4.2 договору товариство має право без згоди клієнта поступатися своїм правом вимоги за даним договором третій особі, у зв`язку з чим відбувається заміна сторони кредитодавця за цим договором. Клієнт зобов`язаний своєчасно повернути кредит та сплачувати проценти за користування кредитом у порядку, встановленому договором. Цього ж дня між ТОВ «ФК «Авіра Груп» і [PERSON] підписано додаток №1 до договору про надання фінансового кредиту №20546, а саме: графік розрахунків та орієнтовну сукупну вартість кредиту (а. с. 13 зв.). У договорі про надання фінансового кредиту №20546, додатку №1 до нього позичальником вказаний [PERSON] та зазначено, що вказані документи підписані ним електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Також відповідач у договорі №20546 від 09.02.2021 зазначив номер свого рахунку, а саме: [NUMBER] (а. с. 13, 13 зв.). 09.02.2021 ТОВ «ФК «Авіра Груп» через оператора платіжних послуг ТОВ «Платежі Онлайн» (платіжний сервіс «Platon») перерахувало на картку [NUMBER] 1500 грн за кредитним договором №20546 (а. с. 21 зв.). 17.02.2022 між ТОВ «ФК «Авіра Груп» і ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №02 17/02/2022, згідно з умовами якого ТОВ «ФК «Авіра Груп» відступило за плату, а ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» прийняло належні ТОВ «ФК «Авіра Груп» права вимоги, зазначені в реєстрі прав вимог (а. с. 14 - 17). Відповідно до п. 6.2.3 договору факторингу права вимоги переходять до фактора після підписання сторонами цього договору. 12.10.2022 ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» здійснило остаточний розрахунок за договором факторингу №02 17/02/2022 від 17.02.2022 (а. с. 15, 20 зв. - 21). Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу №02 17/02/2022 від 17.02.2022 ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло право вимоги заборгованості до [PERSON] у розмірі 9375 грн за договором №20546 від 09.02.2021, з яких: 1500 грн заборгованість за тілом кредиту, 7875 грн заборгованість за відсотками (а. с. 8). 20.06.2024 позивач направив відповідачу поштою вимогу про виконання зобов`язань за кредитним договором №20546 від 09.02.2021 (а. с. 7, 23). У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Як вбачається з ч. 1-2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). У ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» в редакції, яка діяла на час укладення кредитного договору). Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч. 4 ст. 631 ЦК України). Враховуючи викладене, з [PERSON] на користь ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» необхідно стягнути 9375 грн заборгованості по кредитному договору, яка складається з 1500 грн заборгованості за основною сумою боргу, 7875 грн заборгованості за відсотками. Що стосується вимоги про стягнення 10500 грн витрат на правничу допомогу, то суд дійшов наступного висновку. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Відповідно до ч, 1, 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною 8 статі 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (§80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (§95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15.04.2020 у справі №199/3939/18-ц. З огляду на викладене, визначаючи розмір витрат на правничу допомогу, суд бере до уваги норми ч. 4 ст. 137 ЦПК України, характер спірних правовідносин, складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), час, витрачений адвокатом на виконання робіт, значення справи для сторін, з урахуванням вимог розумності та справедливості, вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 3000 грн понесених ним витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції. З огляду на викладене, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 5422 грн 40 коп. понесених і документально підтверджених судових витрат, як складаються з судового збору (2422 грн 40 коп.) та витрат, пов`язаних з розглядом справи (3000 грн) (а. с. 27, 41). На підставі викладеного,

Outcome: approved