Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-26 00:00:00

Представник відповідача фізичної особи-підприємця [PERSON] адвокат Маркович Анна Миколаївна звернулася до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом [PERSON] до фізичної особи-підприємця [PERSON] про стягнення моральної шкоди, стягнення пені, відшкодування матеріальних збитків, стягнення майнової шкоди та стягнення витрат на професійну правничу допомогу. В обґрунтування заяви зазначено, що 10.12.2024 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області ухвалено рішення, яким відмовлено повністю у задоволені позову [PERSON] до фізичної особи-підприємця [PERSON] про стягнення моральної шкоди, стягнення пені, відшкодування матеріальних збитків, стягнення майнової шкоди та стягнення витрат на професійну правничу допомогу. У зв`язку з розглядом даної справи відповідачем фізичною особою-підприємцем [PERSON] понесено судові витрати, пов`язані з розглядом справи, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу, про що було зроблено відповідну заяву у судових дебатах у даній справі. У відзиві на позовну заяву зазначалось про очікування понесення фізичною особою підприємцем [PERSON] у зв`язку з розглядом справи судових витрат, зокрема витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000 грн, однак станом на день подання відзиву на позовну заяву сторона відповідача не могла передбачити те, що справа в подальшому буде розглядатись за правилами загального позовного провадження, позивачем буде змінено предмет позову, долучено велику кількість нових документів у справі, що зумовило значну кількість судових засідань у справі та спричинило тривалий розгляд справи судом, а також затрату часу на опрацювання та дослідження додаткових матеріалів, які не були відомі стороні відповідача, на час подання відзиву на позовну заяву. Окрім цього, у зв`язку з даними обставинами адвокат Маркович А.М. брала участь в подальшому в судових засіданнях не в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів, а безпосереднього прибувала до приміщення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з м. Львова, де він здійснює свою професійну діяльність, що спричинило для відповідача додаткові витрати на професійну правничу допомогу, які сторона відповідача не могла врахувати при поданні відзиву на позовну заяву у даній справі. Професійну правничу допомогу відповідачу ФОП [PERSON] у даній справі надавала адвокат Маркович А.М., повноваження якої підтверджуються ордером на надання правової допомоги ФОП [PERSON] виданого на підставі договору про надання правової допомоги № 05/09 від 05.09.2022, які знаходяться в матеріалах справи. Понесені відповідачем ФОП [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу у справі № 344/3988/22 становлять загалом 24 900 грн, що підтверджено документально доказами. Витрати відповідача ФОП [PERSON] на професійну правничу допомогу у розмірі 24 900 грн є співмірними зі складністю даної справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю судових засідань, тривалістю розгляду справи судом. З огляду на вище зазначене, представник позивача просить стягнути з [PERSON] на користь фізичної особи підприємця [PERSON] судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 24 900 грн. Заявник (відповідач) та його представник не прибули у судове засідання. Представником відповідача подано заяву про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення без участі відповідача та його представника. Просить стягнути з позивача судові витрати у заявленому розмірі. Позивач у судовому засіданні заперечував стосовно стягнення з нього судових витрат у розмірі 24 900 грн, вказавши, що представником відповідача не було подано попереднього розрахунку витрат на правничу допомогу, як це передбачено ч. 1 ст. 134 ЦПК України, що є підставою для відмови у їх відшкодуванні. Перехід справи зі спрощеного у загальне провадження нічим не змінюють фактичних обставин та позицію захисту і відповідно не змінюють удвічі обсягу робіт адвоката. Крім того, судом погоджено право участі адвоката в засіданнях у режимі відеоконференції, судом не визнавалась явка адвоката обов`язковою, а фізичне прибуття у судові засідання є особистими бажаннями адвоката і, відповідно, не можуть об`єктивно бути підставою їх відшкодування за рахунок позивача. Вказує на не співмірність визначеної вартості годин роботи адвоката із середньомісячною заробітною платою позивача. Позивач вважає, що адвокатом відповідача свідомо завищена вартість послуг, які не відповідають критеріям реальності, розумності та пропорційності через значне перевищення середньої вартості адвокатських послуг. Адвокатом включено у розрахунок вартість 11 судових засідань, навіть на яких вона не була присутня. Також позивач вважає, що адвокатом Маркович А.М. надавалися послуги [PERSON] в аналогічних справах та здійснювалося представництво в аналогічних за предметом позову справах, а тому адвокату не потрібно було додатково вивчати нормативно-правові акти та актуальність судової практики, яке не потребувало значної підготовки чи додаткового вивчення нормативно-правових актів та судової практики. Таким чином, обсяг роботи адвоката у цій справі є типовим і рутинним, що не потребувало значних зусиль, а тому заявлена вартість правничих послуг є явно завищеною і не відповідає принципу розумності та співмірності витрат. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10 грудня 2024 року відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до фізичної особи-підприємця [PERSON] про стягнення моральної шкоди, стягнення пені, відшкодування матеріальних збитків, стягнення майнової шкоди та стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Як роз`яснено у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2019 року «Про судове рішення у цивільній справі», додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК України; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено (ч. 5 ст. 270 ЦПК України). Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Враховуючи вимоги, викладені у клопотанні, представник відповідача просить вирішити питання про судові витрати шляхом стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу. На підтвердження наданої відповідачу правничої допомоги до матеріалів справи долучено: копію договору про надання правової допомоги № 05/09 від 05.09.2022; копію додаткового договору від 05.09.2022 до договору про надання правової допомоги № 05/09 від 05.09.20232; копію додаткового договору № 2 від 29.09.2022 до договору про надання правової допомоги № 05/09 від 05.09.2022; копію звіту про виконану роботу від 13.12.2024; копію акту наданих послуг від 13.12.2024; копію рахунку-фактури № 13-12/01 від 13.12.2024 на суму 24 900 грн; копію платіжної інструкції № 449 від 13.12.2024 на суму 24 900 грн; копію довідки про відкриття рахунку адвоката Маркович А.М. Положеннями ч. 1 ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України). Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до положень ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У п.п. 113-117 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бєлоусов проти України» від 07.11.2013 року, ЄСПЛ дійшов висновку про те, що навіть у разі не сплати заявником адвокатського гонорару на час розгляду справи, витрати за цим гонораром є «фактично понесеними», оскільки заявник має сплатити такий гонорар згідно із договірними зобов`язаннями. Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 22.01.2021 року у справі № 925/1137/19 зазначив, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19. Виходячи з предмету та підстав даного позову, значення справи для сторін та конкретні обставини справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, виходячи також із загальних засад законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності, враховуючи критерій обґрунтованості та доцільності понесених відповідачем витрат, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимоги щодо стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4 300 грн. Такий розмір витрат, на думку суду, є цілком обґрунтованим та пропорційним до предмету задоволеного позову.

Outcome: partial