Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-21 00:00:00

До Дніпровського районного суду міста Києва звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Згідно заявлених вимог, позивач просить поділити між сторонами в рівних частках спільне майно, набуте під час перебування у зареєстрованому шлюбі, а саме: -трикімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 83,00 кв.м., житловою - 47,4 кв.м.; -земельну ділянку, що розташована за адресою: [ADDRESS] , площею 0,2500 га, кадастровий номер 3221485401:01:020:0027, цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); -незакінчений будівництвом житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 36,3 кв.м, житловою - 22 кв.м., відсоток готовності житлового будинку становить 70%; -транспортний засіб марки Chery Tiggo, 2014 року випуску, номер шасі (кузова) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] . Вимоги позову обґрунтовані тим, що 23 червня 2007 року між сторонами було зареєстровано шлюб, від якого мають сина [PERSON] , [INFO] . 23 липня 2021 року Голосіївський районний суд міста Києва у справі №752/13558/21 ухвалено рішення, яким розірвано шлюб між сторонами. За час перебування у шлюбі сторонами було набуто у спільну власність майно: трикімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 83,00 кв.м., житловою - 47,4 кв.м.; земельну ділянку, що розташована за адресою: [ADDRESS] , площею 0,2500 га, кадастровий номер 3221485401:01:020:0027, цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); незакінчений будівництвом житловий будинок [ADDRESS] , який розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 3221485401:01:020:0027 по [ADDRESS] , загальною площею 36,3 кв.м, житловою - 22 кв.м., відсоток готовності житлового будинку становить 70%; транспортний засіб марки Chery Tiggo, 2014 року випуску, номер шасі (кузова) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] . Позивач вважає, що оскільки вищевказане майно було набуте за час шлюбу, воно вважається спільною сумісною власністю сторін, а відтак підлягає поділу між сторонами в рівних частках. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2023 року відкрито провадження в даній цивільній справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження до підготовчого засідання. (т.1 а.с.156-158) 21 березня 2024 року до суду надійшов відзив відповідача [PERSON] , поданий представником - адвокатом Харченко О.О. через систему «Електронний суд», в якому відповідач не погоджується з твердженнями позивача про припинення між сторонами шлюбних відносин з квітня 2020 року та стверджує про проживання сторін однією сім`єю «до останнього». В цей період було придбано ще одну квартиру, яка не врахована позивачем у позовній заяві. Відповідач просить у відзиві «Визнати дане майно спільною сумісною власністю подружжя, яке було придбане в період спільного подружнього життя і офіційного шлюбу з Позивачем. Врахувати і поділити дане майно за [PERSON] та [PERSON] в рівних частках, а саме по 1/2.». (т.1 а.с.193-201) 26 березня 2024 року до суду надійшла відповідь відзив позивача [PERSON] , подана представником - адвокатом Дубовиком О.В. через систему «Електронний суд» (т.2 а.с.37-38). 29 березня 2024 року вказана відповідь на відзив надійшла засобами поштового зв`язку (т.1 а.с.221-223). У відповіді зазначено, що обставини припинення між сторонами шлюбних відносин з квітня 2020 року встановлені рішенням суду. Також, за доводами відповіді, позивачем у позовній заяві визначено повний перелік майна, яке було набуте сторонами за час шлюбу, а зазначена відповідачем квартира у власність не набувалась, тому не може бути визнана спільним майном подружжя та не підлягає поділу. 30 березня 2024 року до суду надійшли заперечення відповідача [PERSON] , подані представником - адвокатом Харченко О.О. через систему «Електронний суд». За доводами відповідача, при розірванні шлюбу не досліджувались обставини спільного проживання подружжя, судом не встановлювався режим окремого проживання. Наполягає на придбанні в період законного шлюбу ще однієї квартири. (т.2 а.с.4-6) 29 березня 2024 року до суду надійшов зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ З УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ «ВАЛПРИМ», про поділ спільного майна подружжя, поданий представником - адвокатом Харченко О.О. через систему «Електронний суд». (т.2 а.с.19-25) Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 01 квітня 2024 року відмовлено у задоволені заяви представника відповідача [PERSON] - адвоката Харченко Оксани Олексіївни про поновлення строків на подачу зустрічного позову. Зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ З УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ «ВАЛПРИМ», про поділ спільного майна подружжя - повернуто заявнику. (т.2 а.с. 43, 55-58) Постановою Київського апеляційного суду від 11 червня 2024 року ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 01 квітня 2024 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. (т.2 а.с.117-122) Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 17 липня 2024 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ З УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ «ВАЛПРИМ», про поділ спільного майна подружжя залишено без руху та надано позивачу за зустрічним позовом п`ятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків. (т.2 а.с.128-130) На виконання ухвали суду від 17 липня 2024 року представником [PERSON] - адвокатом Харченко О.О. 18 серпня 2024 року подано до суду через систему «Електронний суд» заяву про уточнення позовних вимог, яка по суті є зустрічною позовною заявою в новій редакції, до якої долучено докази сплати судового збору в сумі 3 028,00 грн, а також докази направлення цієї заяви іншим учасникам справи. (т.2 а.с.136-145, 147-154) В зустрічній позовній заяві [PERSON] просить суд: визнати майнові права на квартиру будівельний [ADDRESS] , житловий комплекс « [INFO] », яка знаходиться на 7-му поверсі, загальна площа Квартири - 48,7 кв.м., житлова площа - 13 кв.м., кількість кімнат - 1, спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] та поділити їх між нами у рівних частках; визнати за нею та за відповідачем [PERSON] у порядку поділу майна подружжя за кожним по 1/2 частині майнових прав на квартиру будівельний [ADDRESS] , житловий комплекс « [INFO] », яка знаходиться на 7-му поверсі, загальна площа Квартири - 48,7 кв.м., житлова площа - 13 кв.м., кількість кімнат - 1, що придбана за Попереднім договором купівлі-продажу квартири № 3642 від 12.11.2020 року, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ З УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ «ВАЛПРИМ» (37449096), іменоване далі, як ПРОДАВЕЦЬ, та [PERSON] , надалі за текстом «ПОКУПЕЦЬ». Вимоги зустрічного позову мотивовані тим, що 23 червня 2007 року між сторонами був зареєстрований шлюб, який тривав 14 років і рішенням суду від 23 липня 2021 року був розірваний. За вказаний період, крім зазначеного в позовній заяві [PERSON] майна, було придбано квартиру будівельний [ADDRESS] , житловий комплекс « [INFO] », яка знаходиться на 7-му поверсі, загальна площа Квартири - 48,7 кв.м., житлова площа - 13 кв.м., кількість кімнат - 1, яка повинна бути об`єктом купівлі продажу за Основним договором, до якого був попередньо укладений Попередній договір купівлі - продажу від 20.11.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ З УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ «ВАЛПРИМ», іменоване далі, як ПРОДАВЕЦЬ, та [PERSON] , надалі за текстом «ПОКУПЕЦЬ». Пункт 1.5. Попереднього договору купівлі - продажу квартири Покупець довів до відома Продавця, а Продавець взяв до уваги той факт, що [PERSON] перебуває з ним в зареєстрованому шлюбі. Позивач за зустрічним позовом не заперечує проти укладання цього Попереднього договору купівлі - продажу квартири, що підтверджується письмовою згодою, викладеною у вигляді заяви, справжність підпису на якій засвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Магомедовою М.Г. 12 листопада 2020 року за реєстровим № 3641. Зміст даної заяви нотаріусом доведений до відома Продавця. За доводами зустрічної позовної зави, даний будинок вже добудований і введений в експлуатацію, в вищезазначеній квартирі зроблений ремонт і мешкає позивач. На сьогоднішній день право власності на цю квартиру не зареєстровано у встановленому законом порядку та відповідні правовстановлюючі документи не отримувались, оскільки до теперішнього часу сплачуються платежі, згідно графіку платежів попереднього договору купівлі-продажу квартири. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 30 вересня 2024 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ З УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ «ВАЛПРИМ», про поділ спільного майна подружжя прийнято до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, об`єднано їх в одне провадження. (т.2 а.с.205, 211-213) 16 жовтня 2024 року до суду надійшов відзив [PERSON] на зустрічний позов, поданий представником - адвокатом Дубовиком О.В., в якому відповідач за зустрічним позовом просить відмовити в його задоволенні. За доводами відзиву, квартира [ADDRESS] у власність не набувалась, отже не може бути визнана спільним майном подружжя, набутим за час шлюбу та не підлягає поділу. Ця квартира на праві власності належить ТОВ «КОМПАНІЯ З УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ «ВАЛПРИМ». Також відповідачем за зустрічним позовом заперечується зміст позовних вимог, за яким позивач просить визнати майнові права спільною сумісною власністю подружжя сторін та поділити їх по . За доводами відзиву, позивачем невірно визначені спірні правовідносини та обрано не належний спосіб захисту. Вказується, що між ТОВ «КОМПАНІЯ З УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ «ВАЛПРИМ» та сторонами спору не укладалось жодної угоди, предметом якої були б майнові права на квартиру [ADDRESS] . Зазначається, що майнові права набуваються та існують лише щодо незавершеного будівництва та не введеного в експлуатацію об`єкту нерухомого майна. А ті, що введені в експлуатацію, є самостійними об`єктами права власності і на них майнове право набуватися не може. Предметом попереднього договору купівлі-продажу є зобов`язання сторін цього договору укласти і належним чином оформити у майбутньому, але не пізніше 01 липня 2026 року договір купівлі-продажу квартири, а не майнові права. А інвестиційний договір укладався між ПРАТ «НЕО ВІТА» та ТОВ «КОМПАНІЯ З УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ «ВАЛПРИМ», цей договір, серед інших документів подавався для державної реєстрації за останнім права власності на квартиру. Отже майновими правами на квартиру до державної реєстрації права власності володіла третя особа. (т.2 а.с.245-249) 21 жовтня 2024 року до суду надійшла відповідь на відзив [PERSON] , подана представником - адвокатом Харченко О.О. через систему «Електронний суд». За доводами відповіді квартира [ADDRESS] може бути і є спільною сумісною власністю подружжя сторін, оскільки дане житло придбано в період шлюбу. Крім того, будинок вже добудований і введений в експлуатацію, в квартирі зроблений ремонт і в ній мешкає відповідач. На думку позивача за зустрічним позовом, відповідач свідомо затягує процес укладання основного договору купівлі-продажу. (т.3 а.с.1-8, 11-16) 29 жовтня 2024 року до суду надійшли заперечення [PERSON] , подані представником - адвокатом Дубовиком О.В., за доводами яких квартира [ADDRESS] у власність не набувалась, є власністю третьої особи, отже не є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя сторін даного спору та не підлягає поділу між ними. Вказується на голослівність доводів щодо затягування [PERSON] процесу основного договору, виходячи з умов попереднього договору. (т.3 а.с.17-19) Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 06 листопада 2024 року закрито підготовче провадження в даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. (т.3 а.с.32-33) Представник позивача (відповідача за зустрічним позовом) [PERSON] - адвокат Дубовик О.В. в судовому засіданні просив первісний позов задовольнити, в задоволенні зустрічного позову - відмовити, надав пояснення аналогічні доводам, викладеним у заявах по суті справи та додатково зазначив, що платежі за попереднім договором вносяться позивачем згідно графіку, невідомо, чи буде їх сплачено в повному обсязі та чи відбудеться укладання основного договору. Представник відповідача (позивача за зустрічним позовом) [PERSON] - адвокат Харченко О.О. в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення первісного позову, також просила задовольнити зустрічний позов, надала пояснення аналогічні доводам, викладеним у заявах по суті справи та додатково пояснила, що квартира [ADDRESS] придбана за попереднім договором за час перебування у шлюбі, кошти за неї сплачуються сторонами разом згідно графіку. Третя особа ТОВ «КОМПАНІЯ З УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ «ВАЛПРИМ» свого представника до суду не направило, заяв чи клопотань до суду не подавало. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом установлено, що сторони з 23 червня 2007 року перебували в зареєстрованому шлюбі (т.1 а.с.12), який було розірвано рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 23 липня 2021 року (т.1 а.с.14). Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. (ч.3, 4 ст.12 ЦПК України) Згідно частин 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Як роз`яснено в п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Вирішальним фактором принципу змагальності сторін є обов`язок сторін у доказуванні, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд робить висновок про її недоведеність. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом. Судом установлено, що 13 червня 2014 року між ТОВ «Компанія з управління активами «ВАЛПРИМ» (продавець), що діє від свого імені та за рахунок активів ПЗНВІФ «Комфорт Таун», та [PERSON] (покупець) було укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу квартири, за умовами якого продавець зобов`язався передати у власність покупця трикімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 83,00 кв.м, житловою площею - 47,4 кв.м, а покупець зобов`язався прийняти цю квартиру та сплатити за неї ціну, обумовлену даним договором у гривні у розмірі, що дорівнює 138 848,52 доларам США, згідно наведеного у договорі графіку (т.1 а.с. 16-19). 14 лютого 2015 року зареєстровано зміну імені [PERSON] на [PERSON] (т.1 а.с.15) 20 вересня 2018 року між ТОВ «Компанія з управління активами «ВАЛПРИМ» (продавець), що діє від свого імені та за рахунок активів ПЗНВІФ «Комфорт Таун», та [PERSON] (покупець) укладено нотаріально посвідчений договір про внесення змін до вказаного вище договору купівлі-продажу квартири, яким серед іншого визначено ціну квартири - 132 066,17 доларів США, без урахування ПДВ (т.1 а.с. 20-19). Цього ж числа відбулась державна реєстрація права власності на трикімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 83,00 кв.м, житловою площею - 47,4 кв.м, за позивачем. (т.1 а.с. 21, 182) 21 грудня 2017 року між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу земельної ділянки, відповідно до якого остання набула у власність земельну ділянку, що розташована за адресою: [ADDRESS] , площею 0,2500 га, кадастровий номер 3221485401:01:020:0027, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за ціною 51 200,00 грн. (т.1 а.с.22-23). Цього ж числа відбулась державна реєстрація права власності на цю земельну ділянку за відповідачем. (т.1 а.с. 24, 186) Також 21 грудня 2017 року між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу незакінченого будівництвом житлового будинку, відповідно до якого остання набула у власність незавершене будівництво, відсоток готовності житлового будинку 70%, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , за ціною 50 000,00 грн. (т.1 а.с.25-26). Цього ж числа відбулась державна реєстрація права власності на вказаний вище незавершений будівництвом житловий будинок за відповідачем. (т.1 а.с. 27, 185) 29 грудня 2015 року за [PERSON] зареєстровано транспортний засіб марки Chery Tiggo, 2014 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] (т.1 а.с.28, 188). Сторонами не заперечується придбання вказаного вище майна в шлюбі за час спільного проживання. Також відповідач за первісним позовом погоджується із запропонованим позивачем за цим позовом порядком поділу - по частині за кожним із колишнього подружжя. Пленум Верховного Суду України у пункті 23 Постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснив, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частина третя статті 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. За правилами статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і норма статті 368 ЦК України. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст. 63 СК України). За статтями 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом (ч.2 ст. 372 ЦК України). За загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і особа не зобов`язана доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя. Таким чином, набуття майна за час перебування у шлюбі створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю. Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що поділу між сторонами в рівних частках підлягають: трикімнатна квартира [ADDRESS] , загальною площею 83,00 кв.м., житловою площею - 47,4 кв.м.; земельна ділянка, що розташована за адресою: [ADDRESS] , площею 0,2500 га, кадастровий номер 3221485401:01:020:0027, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); незакінчений будівництвом житловий будинок [ADDRESS] , розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 3221485401:01:020:0027, за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 36,3 кв.м, житловою - 22 кв.м., відсоток готовності житлового будинку становить 70%, набутий у власність за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу та щодо якого здійснена державна реєстрація права власності; транспортний засіб марки Chery Tiggo, 2014 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] . Тому первісний позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Що стосується вимог за зустрічним позовом, суд приходить до наступного. Судом установлено та вбачається з матеріалів справи, що 12 листопада 2020 року між ТОВ «Компанія з управління активами «ВАЛПРИМ», як продавцем, що діє від свого імені та за рахунок активів ПЗНВІФ «Комфорт Таун», та [PERSON] (покупець) укладено попередній договір купівлі-продажу квартири (далі - попередній договір), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Магомедовою М.Г. і зареєстрований в реєстрі за №3642. (т.1 а.с. 203-210) Предметом цього попереднього договору є зобов`язання сторін укласти і належним чином оформити до 01 липня 2026 року договір купівлі-продажу однокімнатної квартири - будівельний [ADDRESS] , житловий комплекс «Комфорт Таун» (п.п. 1.1.-1.3. попереднього договору). Визначена умовами попереднього договору ціна квартири у гривні становить еквівалент 84 251,64 доларів США, без урахування ПДВ, згідно курсу на фактичну дату здійснення кожного платежу. На дату укладання попереднього договору гривневий еквівалент купівельної ціни становить 2 367 471,08 грн. На момент підписання попереднього договору покупець сплатив продавцю перший забезпечувальний платіж у розмірі 0,00 грн та зобов`язався оплачувати решту забезпечувального платежу у гривнях у розмірі рівному 84 251,64 доларів США без урахування ПДВ, за курсом у гривні, згідно наведеного в договорі графіку з останньою оплатою не пізніше 26 квітня 2026 року. (п.п.2.1.-2.2. попереднього договору) Покупець, серед іншого, зобов`язався не змінювати в односторонньому порядку термін укладення та нотаріального посвідчення основного договору. На час укладання основного договору надати нотаріально посвідчену письмову згоду подружжя у разі, якщо на час укладання основного договору покупець перебуває у шлюбі (п.п. 4.1.4. попереднього договору). Пунктом 8 попереднього договору передбачено дострокове припинення дії цього договору як за ініціативою покупця так і за ініціативою продавця. За ініціативою останнього попередній договір може бути припинено: у випадку порушення покупцем будь-якого з термінів оплати більше ніж на 30 календарних днів, з підписанням сторонами договору про припинення дії цього договору; у випадку порушення покупцем будь-якого з термінів оплати більше ніж на 60 календарних днів, без підписанням сторонами будь-якого договору. Цей договір може бути також розірвано за взаємною згодою сторін. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна - квартири за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 48,7 кв.м, житловою площею 13 кв.м, право приватної власності на цю квартиру 19 жовтня 2021 року зареєстровано за ТОВ «КОМПАНІЯ З УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ «ВАЛПРИМ» на підставі інвестиційного договору між ПРАТ «НЕО ВІТА» та ТОВ «КОМПАНІЯ З УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ «ВАЛПРИМ» від 13 липня 2020 року, договорів про внесення змін до інвестиційного договору від 11 грудня 2020 року та від 01 квітня 2021 року, акту приймання-передачі квартир від 07 червня 2021 року. (т.1 а.с.224-226) За змістом заявлених у зустрічному позові вимог, [PERSON] просить суд: визнати майнові права на квартиру будівельний [ADDRESS] , житловий комплекс « [INFO] », спільною сумісною власністю подружжя сторін, а також визнати за сторонами в порядку поділу майна подружжя за кожним по 1/2 частині майнових прав на цю квартиру, зазначаючи, що остання придбана за попереднім договором купівлі-продажу квартири №3642 від 12.11.2020 року. За змістом абзацу першого ч.1 ст. 635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Відповідно до сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. За правилами статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і норма статті 368 ЦК України. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частина перша статті 61 ЦК України). Тлумачення норм статті 61 СК України доводить, що об`єктами права спільної сумісної власності подружжя, що підлягають поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст. 63 СК України). За статтями 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними. Майном як особливим об`єктом вважаються окремі речі, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (ч.1 ст. 190 ЦК України). Майнові права є неспоживною річчю та визнаються речовими правами. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» майновими правами, які можуть оцінюватися, визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (право володіння, розпорядження, користування), спеціальне майнове право на об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, а також інші специфічні права (право на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та право вимоги. У постанові від 30 січня 2013 року № 6-168цс12 Верховний Суд України визначив майнове право як «право очікування», яке є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений деякими, але не всіма правами власника майна, і яке свідчить про правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно або інше речове право на певне майно в майбутньому. Визначення майнового права як «права очікування» та повноваження власника таких прав надано у висновках Верховного Суду України, викладених у постановах від 30 січня 2013 року у справі № 6-168цс12, від 15 травня 2013 року у справі № 6-36цс13, від 04 вересня 2013 року у справі № 6-51цс13, від 24 червня 2015 року у справі № 6-318цс15, від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1920цс15, від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1858цс15, від 02 грудня 2015 року у справах № 6-1502цс15 та № 6-1732цс15, від 10 лютого 2016 року у справі № 6-2124цс15, від 16 березня 2016 року у справі № 6-290цс16, від 23 березня 2016 року у справі № 6-289цс16, від 30 березня 2016 року у справах № 6-3129цс15 та № 6-265цс16, від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2994цс15, від 25 травня 2016 року у справі № 6-503цс16, від 07 грудня 2016 року у справі № 6-1111цс16. У справі, що розглядається, судом установлено, що під час перебування сторін у шлюбі - 12 листопада 2020 року між ТОВ «Компанія з управління активами «ВАЛПРИМ», та [PERSON] було укладено попередній договір купівлі-продажу квартири, предметом якого є зобов`язання сторін укласти і належним чином оформити до 01 липня 2026 року договір купівлі-продажу однокімнатної квартири - будівельний [ADDRESS] , житловий комплекс « [INFO] », за умови сплати покупцем згідно графіку не пізніше 26 квітня 2026 року суми в гривці, що еквівалентна 84 251,64 доларів США, без урахування ПДВ. Пунктом 8 попереднього договору передбачено дострокове припинення дії цього договору, серед іншого, у випадку порушення покупцем будь-якого з термінів оплати більше ніж на 30 календарних днів, з підписанням сторонами договору про припинення дії цього договору та, у випадку порушення покупцем будь-якого з термінів оплати більше ніж на 60 календарних днів, без підписанням сторонами будь-якого договору. Майнове право це право на набуття в майбутньому права власності на нерухоме майно (право під відкладальною умовою), яке виникає тоді, коли виконані певні, але не всі правові передумови, необхідні й достатні для набуття речового права. В матеріалах справи немає жодного доказу на підтвердження здійснення хоча б однієї оплати за попереднім договором. Отже стороною позивача за зустрічним позовом не надано доказів виконання стороною попереднього договору (покупцем) передумов для набуття майнових прав. Представником відповідача за зустрічним позовом лише стверджувалось в усних поясненнях здійснення відповідачем оплат за попереднім договором згідно графіку, докази чого в матеріалах справи відсутні. При цьому, п.п.8.2. та п.п.8.3. попереднього договору передбачено його припинення у разі порушення покупцем термінів оплати. Більше того, майнові права на квартиру, як об`єкт незавершеного будівництва, можуть набуватись лише за умови здійснення повної оплати таких прав. Крім того, квартира [ADDRESS] зареєстрована на праві власності за ТОВ «КОМПАНІЯ З УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ «ВАЛПРИМ». Отже щодо спірного об`єкту нерухомості вже визначено правовий режим, яким є приватна власність третьої особи, яка не є стороною у справі. При цьому один і той самий об`єкт нерухомості не може існувати як об`єкт майнових прав і одночасно мати правовий режим права власності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. (ч.3, 4 ст.12 ЦПК України) Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. (ч.1, 3 ст.13 ЦПК України) Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність визначених законом підстав для задоволення зустрічного позову у викладений в ньому спосіб, з огляду на те, що майнові права не підлягають визнанню власністю, в тому числі й спільною сумісною, адже це право на набуття права власності в майбутньому і за попереднім договором за визначенням не може бути придбано майно, оскільки в ньому відображаються наміри сторін, позивачем за зустрічним позовом не надано доказів здійснення сторонами або однією із сторін повної оплати за попереднім договором як під час перебування у шлюбі, так і після розірвання шлюбу, що виключає поділ між ними майнових прав на квартиру, особливо з урахуванням реєстрації права власності на останню за третьою особою. Щодо інших доводів сторін, викладених у заявах по суті справи, суд зазначає, що у п. 23 Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006 (заява №63566/00) «Пронін проти України» зазначено, що п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. Позивач за первісним позовом не ставить вимого про стягнення з відповідача сплаченого судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved