Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-28 00:00:00

У березні 2024 року МТСБУ (далі по тексту - позивач) звернувся до Полтавського районного суду Полтавської області із позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач), у якому просив суд стягнути з відповідача на користь позивача кошти у розмірі понесених витрат, а саме 9 613,65 грн та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05.08.2022 відбулась ДТП за участі транспортного засобу Mazda 3 д.н.з [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , та транспортного засобу Kia Rio д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . В результаті ДТП було пошкоджено транспортний засіб Kia Rio д.н.з. [NUMBER] . Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 05.09.2022, винним у вчиненні вищезазначеної ДТП було визнано відповідача. На дату скоєння ДТП відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 08.08.2022 власник пошкодженого автомобіля звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування за шкоду заподіяну в результаті ДТП 05.08.2022. Згідно Звіту №20/08/22 з визначення розміру збитків завданих ушкодженням транспортного засобу від 16.08.2022, складеного суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] , розмір завданих збитків становить 8 263,65 грн. Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. 14.11.2022 позивач здійснив виплату страхового відшкодування потерпілій особі у розмірі 8 263,65 грн за шкоду, заподіяну в результаті пошкодження транспортного засобу. Також позивач поніс витрати на встановлення розміру збитків у сумі 1350,00 грн. На підставі зазначеного позивач просить про задоволення позову. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.03.2024 матеріали позовної заяви передано на розгляд судді Полтавського районного суду Полтавської області Потетій А.Г. Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 08.04.2024 матеріали справи передано за підсудністю до Бориспільського міськрайонного суду Київської області. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.05.2024 матеріали позовної заяви передано на розгляд судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області Яковлєвій Л.В. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11.06.2024 справу передано для розгляду за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.08.2024 матеріали позовної заяви передано на розгляд судді Шевченківського районного суду м. Києва Аббасовій Н.В. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 07.10.2024 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явилась. 12.11.2024 від представника позивача Тодавчич С.М. надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача, позов підтримала, просила задовольнити, проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з`явився, відзив на позов не подав, поштові повідомлення, які направлялися судом на його адресу, повернулися до суду неврученими з поштовою відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». У Постанові від 14 серпня 2020 у справі №904/2584/19 Верховний Суд зробив висновок, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі. Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача щодо заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та їх правовідносини. 05.08.2022 відбулась ДТП за участі транспортного засобу Mazda 3 д.н.з [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , та транспортного засобу Kia Rio д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 05.09.2022 у справі №761/16806/22, провадження №3/761/5497/2022, винним у вчиненні вищезазначеної ДТП було визнано відповідача, що підтверджується копією постанови суду. Згідно положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, вина [PERSON] у вчиненні ДТП 05.08.2022, а також обставини цієї ДТП не потребують доказування під час розгляду вказаної цивільної справи. В результаті ДТП було пошкоджено транспортний засіб Kia Rio д.н.з. [NUMBER] . На дату скоєння ДТП відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Так, згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Положеннями ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що МТСБУ відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров`ю та майну третіх осіб під час ДТП. При цьому, як передбачено п.36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (його представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. 08.08.2022 власник пошкодженого автомобіля [PERSON] звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування за шкоду заподіяну в результаті ДТП 05.08.2022. Згідно Звіту №20/08/22 з визначення розміру збитків завданих ушкодженням транспортного засобу від 16.08.2022, складеного суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] , вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Kia Rio д.н.з. [NUMBER] , з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу та без ПДВ 20% на замінні складові та матеріали становить суму у розмірі 8 263,65 грн. За встановлення розміру збитків позивач поніс витрати у сумі 1350,00 грн, що підтверджується копією платіжного доручення №932985 від 18.08.2022. 14.11.2022 позивач здійснив виплату страхового відшкодування потерпілій особі [PERSON] у розмірі 8 263,65 грн за шкоду, заподіяну в результаті пошкодження транспортного засобу, що підтверджується копією платіжного доручення №935971. Відповідно до ст. 1191 ЦК України та п.п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. У зв`язку із тим, що на момент ДТП відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, то після виплати суми страхового відшкодування на користь потерпілої особи, у позивача виникло право вимоги до відповідача про відшкодування завданої шкоди в порядку регресу. Відповідно до частин 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування у розмірі 8 263,65 грн та витрат за оцінку вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу у розмірі 1350,00 грн, ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. З урахуванням задоволення позову, у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 028,00 грн.

Outcome: approved