Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-26 00:00:00

У листопаді 2024 року позивач [PERSON] звернулась до суду із вищезазначеним позовом до [PERSON] , в обґрунтування якого позивач посилається на те, що 17 липня 2021 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу вони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачем. Позивач здійснює догляд за дитиною самостійно та отримує допомогу по вагітності та пологам в сумі 860\~грн. щомісячно. Зазначає, що відповідач надає фінансову допомогу, але не регулярно та у розмірі, який визначає самостійно, що ставить її в складне матеріальне становище. Позивач зазначає, що обов`язок щодо виховання та матеріального забезпечення покладається на обох батьків. Відповідач фізично здоровий та має можливість сплачувати аліменти на дружину та дитину, так як знаходиться у працездатному віці та проходить військову службу, у зв`язку з чим може забезпечувати їх спільну дитину та її матір. При цьому, їй відомо, що на утриманні відповідача перебуває ще двоє дітей від попереднього шлюбу: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Таким чином, ураховуючи те, що спільної згоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто, позивач вимушена звернутися до суду за цим позовом та просить стягнути з відповідача, на її користь, аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подання заяви до суду. Стягнути з відповідача, на її користь, аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, до досягнення дитиною трьох років, з дня подання заяви до суду. Ухвалою суду від 02 грудня 2024 року було прийнято позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін і відкрито провадження у справі (а.с. 26-27). У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити (а.с. 32). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав суду заяву про визнання позовних вимог у повному обсязі, розгляд справи просив проводити за його відсутності (а.с. 33). У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні обставин. Судом установлено, що сторони є батьками малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про її народження, наданим суду у засвідченій позивачем копії (а.с. 11). З огляду на обставини, покладені в обґрунтування позову, які відповідачем не спростовуються, малолітня дитина [PERSON] проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному Кодексі України. За змістом статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частинами 1, 2 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Таким чином,\~ураховуючи усі\~вищевикладені обставини,\~визнання відповідачем\~позову,\~а також\~рівний обов`язок\~батьків щодо\~утримання дітей,\~те,\~що відповідач\~є батьком\~малолітньої дитини,\~домовленості (договору)\~щодо сплати\~аліментів на\~утримання дитиниміж сторонами у справі досягнуто не було, відповідач є працездатним, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Крім того, судом установлено, що позивач [PERSON] не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною, до досягнення нею трирічного віку, у зв`язку з чим, потребує матеріальної допомоги. Згідно з ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд виходить з положень ст. 84 Сімейного Кодексу України, Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, відсутність відомостей про непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за цим рішенням суду, а також те, що дитина, яка не досягла трирічного віку проживає разом з позивачем, [PERSON] ніде не працює та не має доходів, окрім соціальних виплат по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. У зв`язку з тим, що дитина, яка не досягла трирічного віку проживає разом з позивачем, суд вважає, що убачаються підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання позивача до досягнення їх дитиною трирічного віку. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд також ураховує, що позивачем зазначено, що на утриманні відповідача перебуває дві дитини від попереднього шлюбу, а саме, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а також те, що цим рішенням з відповідача стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку, щомісячно, починаючи стягнення з моменту подачі до суду позову 25 листопада 2024 року і до досягнення дитиною повноліття, а також те, що стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. За таких обставин, виходячи з принципу справедливості та розумності, та з урахуванням потреб дружини, суд вважає можливим задовольнити частково вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини у розмірі 1/10 заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Згідно зі\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.\~ На підставі викладеного,

Outcome: partial