Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 15.01.2015 між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) уклали угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії у розмірі 75\~000,00 грн, тип процентної ставки фіксований, процентна ставка 24% річних. Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором позивач виконав своєчасно і в повному обсязі, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти. Проте відповідач перестав виконувати належним чином зобов`язання за договором, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 48\~131,61 грн. На підставі договору факторингу від 20.09.2021 позивач набув права грошової вимоги за кредитним договором від 15.01.2015. Просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 48\~131,61 грн, судовий збір, та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9200,00 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, попередньо надавши заяву про розгляд справи без участі, щодо винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач, будучи повідомленм про дату та час судового розгляду справи, у судове засідання не з`явився, заяви про розгляд справи без її участі не надав. Представник відповідача адвокат Лепій О.В. надала відзив на позовну заяву в якому заперечувала проти позову. Посилалася на те, що в матеріалах справи відсутній публічний договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, який був розміщений на сайті. Наразі сайту АТ «Альфа-Банк» не існує, оскільки зараз це АТ «Сенс банк» на сторінці якого є архівні договори АТ «Альфа-Банк» починаючи з 2021 року, у зв`язку з чим неможливо встановити дійсні умови самого договору за 2015 рік. Зазначила, що у довідці про умови кредитування, яка додана до позовної заяви, зазначено лише процентну ставку по кредиту 3,7% в місяць та абсолютне подорожчання кредиту (165 грн в місяць), всі інші умови договору та встановлення відповідальності за умов договору за несвоєчасне виконання зобов`язань за кредитним договором, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються при невиконанні зобов`язання за договором, комісії за розрахунково-касове обслуговування основної картки ні анкета-заява, ні довідка не мають. Кошти за розрахунково-касове обслуговування в сумі 40\~764,19 грн та неустойка (штраф) в сумі 2\~100,00 грн стягнені з відповідача безпідставно. Просила застосувати строки позовної давності, посилаючись на те, що відповідачем 10.07.2020 здійснено сплату по кредиту, а тому вважає, що з 24.08.2020 у позивача виникло право вимоги про стягнення боргу, яка з урахуванням загального строку позовної давності визначеного ст.257 ЦК України, повинно бути заявлено до 24.08.2023, тоді як позов сформовано в системі «Електронний суд» 30.09.2024, тобто після закінчення строку позовної давності. Предметом позову є стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 48\~131,61 грн. Встановлено, що 15.01.2015 [PERSON] підписана анкета-заява про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту «ЕКО-Максимум» (а.с.7). Відповідно до довідки про умови кредитування з використанням картки «ЕКО-Максимум» строк дії картки 2 роки з можливістю перевипуску картки за умови дотримання клієнтом умов договору; строк дії кредитної лінії 1 рік з можливістю пролонгації дії відновлювальної кредитної лінії на новий строк за умови дотримання клієнтом умов договору; максимальна сума кредиту 75\~000,00 грн; мета кредиту: споживчі потреби; ти процентної ставки: фіксована; орієнтовна реальна процентна ставка в місць 5,7%; погашення кредиту: щомісячно, не менше ніж сума обов`язкового мінімального платежу; розрахунковий період дорівнює одному місяцю; розмір обов`язкового мінімального платежу: обов`язків мінімальний платіж складає 7% від суми заборгованості, мінімум 50 грн (а.с.7). Отримання та користування кредитом підтверджується випискою по рахунку за кредитною карткою, в якій відображено рух коштів, зокрема, як зняття кредитних коштів, так і погашення кредиту. Згідно виписки по картці вбачається, що останнє поповнення по картці проведено 10.07.2020 (а.с. 18-32). Згідно з розрахунком заборгованості за договором №б/н від 15.01.2015 за [PERSON] станом на 20.09.2021 рахується заборгованість у загальному розмірі 48\~131,61 грн (а.с.33). Встановлено, що 20 вересня 2021 року між Акціонерним товариством «Альфа-Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Еліт Фінанс» укладений договір факторингу №3, відповідно до умов якого АТ «Альфа-Банк» відступило ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» право грошової вимоги до боржників (а.с.10-15) Відповідно до реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються до боржників за такими договорами ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло право грошової вимоги до [PERSON] в сумі 48\~131,61 грн, в т.ч.: 43\~242,61 грн - залишок заборгованості по тілу кредиту; 4\~889,00 грн залишок заборгованості за штрафними санкціями (а.с.17). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Альфа-Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статі 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). За приписами ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Судом встановлено, що анкета-заява про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту «ЕКО-Максимум» містить лише анкетні дані відповідача та його контакту інформацію. Згідно з розрахунком заборгованості вбачається, що в період з 15.01.2015 по 20.09.2021 відповідачем знято коштів в загальному розмірі 60\~863,57 грн, внесено коштів на рахунок 80\~337,69 грн. Судом встановлено, та підтверджується розрахунком заборгованості, наданим позивачем, банком в період з 15.01.2015 по 20.09.2021 [PERSON] нарахована комісія за розрахунково-касове обслуговування в сумі 40\~764,21 грн. Відповідно до графи 9,10 вказаного розрахунку заборгованості нарахована сума комісії за розрахунково-касове обслуговування в сумі 40\~764,21 грн сплачена в повному обсязі, заборгованість на кінець періоду по комісії РКО становить 0,00 грн (а.с.33). Згідно з розрахунком заборгованості позивачем нараховано відповідачу неустойку в сумі 2100 грн, яка сплачена в повному обсязі (а.с.33). При цьому, довідка про умови кредитування з використанням картки «ЕКО-Максимум» містить умови про нарахування відсотків, однак не містить інших даних про умови кредитування, а саме відсутні умови щодо нарахування комісії за розрахунково-касове обслуговування та неустойку (штраф) (а.с.7). Отже, матеріали справи не містять підтверджень, що відповідач, роздрукував договір про надання банківських послуг саме у такій редакції та ознайомився і погодився саме з вищенаведеними умовами кредитування, підписуючи анкету-заяву про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту «ЕКО-Максимум» від 15.01.2015, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо нарахування та сплати комісії за розрахунково-касове обслуговування та неустойки (штрафу). Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту «ЕКО-Максимум» від 15.01.2015 та довідці про умови кредитування з використанням карти «ЕКО-Максимум» від 15.01.2015 домовленості сторін про порядок нарахування та сплату комісії за розрахунково-касове обслуговування та неустойки (штрафу) не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17. Також, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18.05.2022 у справі № 697/302/20 зазначено, зокрема, що з урахуванням того, що в анкеті-заяві підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення комісії та відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, то в стягненні пені, комісії суд першої інстанції відмовив вірно. Отже, оскільки розмір комісії за розрахунково-касове обслуговування та неустойку (штраф) за договором не були погоджені позичальником, тому не є частиною кредитного договору, і, як висновок, відсутні підстави для їх нарахування та стягнення з боржника. Таким чином, правові підстави для нарахування комісії за розрахунково-касове обслуговування в сумі 40\~764,21 грн та неустойки (штрафу) в розмірі 2100,00 грн відсутні, оскільки позичальник при укладенні кредитного договору у вигляді анкети-заяви не підписав жодного документу, який обумовлював би порядок та умови сплати таких платежів. Щодо застосування позовної давності суд дійшов наступного. Згідно ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з виписки по рахунку за кредитною карткою вбачається, що [PERSON] 10.07.2020 востаннє поповнено рахунок готівковим коштами в сумі 1000,00 грн (а.с. 18-32). Отже загальна позовна давність для вимог про сплату платежів за кредитом мала б остаточно сплавати 10.07.2023. Однак, з 2 квітня 2020 року набрав чинності Закон № 540-ІХ, згідно з яким під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені, зокрема, статтями 257 ЦК України продовжуються на строк його дії. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з 12 березня 2020 р. на всій території України карантин. Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 р. № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» скасовано з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Окрім того, 17.03.2022 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 №2120-IX яким розділ «Прикінцеві\~та перехідні\~положення» Цивільного\~кодексу України\~доповнено пунктами\~19\~такого змісту: «19. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії». Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Воєнний стан було неодноразово продовжено, він триває й на теперішній час. Таким чином твердження представника відповідача, що строк позовної давності сплив 24.08.2023 є безпідставними, оскільки у зв`язку із набранням чинності вищезазначених норм законодавства на час звернення позивача до суду 30.09.2024 строки визначені ст.257 ЦК України не сплили. Схожі за змістом правові позиції викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від\~ 07.11.2023 по справі №\~910/5188/22 та у Постанова Великої Палати Верховного Суду від 06.09.2023 по справі № 910/18489/20. За викладених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та стягненню з відповідача заборгованості за кредитним договором від 15.01.2015 в розмірі 5\~267,40 грн (48\~131,61 грн 40\~764,21 грн (безпідставно нарахована та списана комісія за розрахунково-касове обслуговування) 2100,00 грн (безпідставна нарахована та списана неустойка), а в іншій частині позову слід відмовити за безпідставністю. Щодо судових витрат. Позивач просить суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9200,00 грн. Представник відповідача проти стягнення витрат на правову допомогу заперечувала у зав`язку із неспівмірністю із складністю справи та просила зменшити їх до 1000,00 грн. Судом встановлено, що 03.07.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» та адвокатом Литвиненко Оксаною Ігорівною укладений договір №03-07/24 про надання правничої допомоги (а.с.34-35). Відповідно до п.3.1 договору №03-07/24 про надання правничої допомоги вартість послуг адвоката встановлюється з розрахунку, що ціна однієї години затраченого адвокатом часу на надання послуг становить 2000,00 грн без ПДВ. Конкретні суми до оплати наводяться в акті (актах) приймання-передачі наданих послуг, надісланих про стягнення адвокатом та погоджених з клієнтом. Згідно з актом №1 приймання-передачі наданих послуг від 15.07.2024 адвокат надав, а клієнт прийняв юридичні послуги відповідно до договору №03-07/24 про надання правничої допомоги від 03.07.2024 по справі за позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом в загальному розмірі 9\~200,00 грн, в т.ч.: надання первинної консультації замовнику у справі - 0,5 год, що становить 1000,00 грн; правовий аналіз наявних документів у замовника, правової ситуації із застосуванням відповідного законодавства, правових висновків Верховного Суду та Європейського суду з прав людини 2 год, що становить 4\~000,00 грн; підготовка та подання позовної заяви 2,1 год, що складає 4\~200,00 грн. Встановлено, що позивачем сплачені кошти за надання правової допомоги згідно договору №03-07/24 від 03.07.2024 в сумі 9 200,00 грн (а.с.38). Згідно з ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 4 ст.137 ЦПК України розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Разом із тим, при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію їхньої реальності (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц. Суд, проаналізувавши матеріали справи, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу при розгляді справи в суді, приймає до уваги обставини справи, умови укладеної угоди про надання правової допомоги від 27.06.2024, відповідність правової винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи. З матеріалів справи вбачається, що правнича допомога полягала у наданні первинної консультації замовнику у справі; правовому аналізі наявних документів у замовника, правовій ситуації із застосуванням відповідного законодавства, правових висновків Верховного Суду та Європейського суду з прав людини, підготовці та поданні позовної заяви. Також, суд враховує малозначність справи, її типовий характер та розгляд у спрощеному позовному провадженні з викликом осіб у судове засідання, предстник позивача у судове засідання не з`явився, наддавши заяву про розгляд спарви без його участі. За таких обставин суд вважає за необхідне, з огляду на принцип реальності та розумності стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 4000 грн. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволених вимог. Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором позики сплачений судовий збір у розмірі 3\~028,00 грн. Так, позивач звернувся з позовом на загальну суму 48\~131,61 грн; позов задоволений на суму 5\~267,40 грн тобто на 10,94%. Отже, на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме на 10,94%., що складатиме ; 437,60 грн витрати на професійну правничу допомогу, 331,26 грн судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: partial