Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просить суд: стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання у розмірі однієї шостої частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення сином, [PERSON] , [INFO] трьох років. Обгрунтування позиції позивачки В обґрунтування позовної заяви зазначає, що вона 21.11.2022 зареєструвала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований та проживає разом з позивачкою. Вказує, що вона з відповідачем не проживає однією сім`єю, шлюбних стосунків не підтримують. Крім того, позивачка є особою з інвалідністю, працювати немає змоги так як доглядає дитину. Відповідач правом подати відзив на позовну заяву не скористався. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі На виконання ч. 6 ст. 187 ЦПК України судом від виконавчого комітету Недригайлівської селищної ради отримано відомості щодо реєстрації місця проживання відповідача. Ухвалою суду від 29.11.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання на 25.12.2024, яке відкладено до 22.01.2025. Позивачка у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належно. У поданій заяві просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належно. Проте, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Відповідно до ч. 4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За положенням ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка належним чином повідомлених учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. З огляду на неявку в судове засідання всіх учасників справи, на підставі положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши позовну заяву, перевіривши викладені у ній обставини, дослідивши надані докази, суд встановив наступні фактичні обставини та визначив зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що сторони з 24.11.2022 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Таращанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області ЦМУ (м. Київ), актовий запис № 161 (а.с.10). Від спільного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований та проживає разом з позивачкою (а.с.11-12). Сторони не проживають однією сім`єю, шлюбних стосунків не підтримують. Відповідно до довідки акту огляду МСЕК серії АВ № 0519321, позивачка є особою з інвалідністю з дитинства, довічно (а.с.13). Крім того, згідно довідки № 526 від 31.10.2024, позивачка перебуває на обліку в управлінні соціальної та ветеранської політики Білоцерківської РДА та отримує соціальну допомогу (а.с.14). Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Згідно зі\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно статті 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Вищезазначене кореспондується з висновками Верховного Суду викладених у постанові від 19.01.2018 року по справі № 541/1208/16-ц. При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини під час вагітності та до досягнення дитиною трьох років, суд виходить з положень ст. 84 Сімейного кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України - аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. З урахуванням встановленого, виходячи з принципу справедливості та розумності, та з урахуванням потреб дружини, особу відповідача, який є чоловіком працездатного віку, суд вважає за можливе задовольнити позов та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дружини в розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною трьох років. В силу ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України\~рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання. Розподіл судових витрат Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 6\~ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної вимог. У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивачка звільнена від сплати судового збору. Таким чином, судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави і складаються із судового збору, розмір якого відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» складає 1211,20 грн. Враховуючи наведене,

Outcome: approved