Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-27 00:00:00

13 серпня 2024 року до Інгулецького районного суду місті Кривого Рогу Дніпропетровської області відповідно до розпорядження Широківського районного суду Дніпропетровської області №1131 надійшла вказана цивільна справа. Позивач в обгрунтування своїх вимог зазначає, що з червня 2019 року по 05 листопада 2022 року проживала однією сім`єю із [PERSON] без реєстрації шлюбу за адресою: [ADDRESS] , що співпадає з реєстрацією її місця проживання. [INFO] [PERSON] загинув під час захисту незалежності, суверенитету та територіальної цілісності України внаслідок отриманих травм. Після загибелі [PERSON] у неї виникла необхідність набуття статусу члена сім`ї загиблого військовослужбовця, адже такий статус надасть їй прво отримати компенсацію у вигляді одноразової грошової допомоги, внаслідок загибелі її чоловіка. Позивач [PERSON] , представник позивача - адвокат Морозов В.Ю. у судове засідання не з`явились, надали суду заяву про розгляд справи без їх участі, просить задовольнити позовну заяву про встановлення факту проживання однією сім`єю. Представник відповідача - [INFO] у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений, згідно довідки про доставку електронного документу. Представник третьої особи - Міністерство оборони України у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений, згідно довідки про доставку електронного документу. Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до вимог ст.ст. 280 - 281 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву не подав. Ухвалою суду від 19 серпня 2024 року цивільну справу прийнято до провадження. Судом встановлені обставини справи та відповідні ним правовідносини. Згідно із ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав. При ухваленні рішення, суд керується статтею 13 ЦПК України, щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст.76 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 6 статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Встановлено, що позивачем по справі є [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.13-16 - копія паспорту). Згідно лікарського свідоцтва про смерть №2819 ІНЕ від 09.11.2022 року, [PERSON] помер [INFO] , причина смерті - вибухова травма внаслідок військових дій від інших вибухових осколків (а.с.25-26- копія свідоцтва). Згідно копії Акту від 21 березня 2023 року, підписаного мешканцями будинку [ADDRESS] , та завіреного майстром дільниці №3, інженером ТОВ «Сітісервіс-КР», [PERSON] дійсно мешкав без реєстрації по [ADDRESS] з 30.01.2020 по 09.11.2022 (а.с.27 - копія Акту). Згідно листа начальника [INFO] [PERSON] №2070 від 14.04.2023, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один з подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого військовослужбовця (а.с.28 - копія листа). Копія Виписки із картково рахунку, додана до позовної заяви як доказ,- поганочитаєма (а.с.42-45). Копії фотознімків, додані як доказ по справі, - без опису зображення та їх походження (а.с.48-55). Статтею 3 Сімейного кодексу України встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. В пункті 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 зазначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Відповідно до ч.ч. 1,3 ст.2 СК України, Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання. Статтею 21 СК України встановлено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Згідно ст.27 СК України, державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства. Державна реєстрація шлюбу засвідчується Свідоцтвом про шлюб, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України. Поняття "проживання однією сім`єю" та "член сім`ї" не є тотожними. Особа може бути близьким родичем спадкодавця, тобто відноситися до членів сім`ї, проте не проживати з ним однією сім`єю. Основною ознакою проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї. При цьому важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем. Відповідно до ч.1 ст.36 цього Кодексу, шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всіх ознак, що притаманні наведеному визначенню. При встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Згідно правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 17.06.2020 по справі №755/180/12/16-ц (провадження № 61-40658св18), для застосування положень вищевказаної статті необхідною умовою є, зокрема, встановлення факту неперебування осіб у будь-якому іншому шлюбі. Аналогічні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду від 18 липня 2018 року у справі №522/1252/14-ц (провадження № 61-11255св18), від 26 вересня 2018 року у справі № 244/4801/13-ц (провадження № 61-23286св18), від 25 квітня 2019 року у справі № 759/4596/18 (провадження № 61-3852св19). Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення із спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Судом встановлено, що проживання позивача [PERSON] з [PERSON] та ведення з ними спільного господарства не підтверджені належними доказами. Позивач у позовній заяві зазначає, що вона з [PERSON] мали сумісний бюджет, фінансово допомагали один одному, на підтвердження долучає роздруківку з особистого рахунку. Але, роздруківка є поганочитаєма, та не надано інформації хто є власником карток, за якими здійснювались операції по переказу грошових коштів. Заявлене клопотання про виклик свідків, не обрунтоване, з огляду на те, що у клопотанні не зазначено, що саме кожен з них може пояснити по суті заявлених вимог, наявна лише вимога їх допитати без обгрунтування. Також, позовна заява не містить зазначення чи перебував [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з іншою жінкою, - не надані докази у підтвердження цього. Адже, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають один з подружжя, який не одружився вдруге, згідно Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Позивачем, відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України, належним чином не доведено обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог щодо встановлення факту її проживання із [PERSON] однією сім`єю. Позивач та представник до суду не бажали з`являтись та надавати пояснення, надано заяви про розгляд справи без них. Тому, оцінив кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed