Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-16 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] , адвокат Яременко І.О., звернувся до суду з позовною заявою до територіальної громади с. Букавина в особі Ходорівської міської ради Львівської області, в якій просить встановити факт проживання [PERSON] , [INFO] , разом із [PERSON] однією сім`єю в с. Букавина Жидачівського району Львівської області, не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, тобто до моменту смерті останньої, що наступила [INFO] та визнати за [PERSON] , [INFO] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , право на земельну частку (пай) на території Бортниківської сільської ради Жидачівського району Львівської області, площею 2,03 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ЛВ №015831 від 20.03.1997. Обґрунтування позовних вимог. В обґрунтування позовної заяви представник позивачки покликається на те, що [INFO] померла тітка позивачки по лінії матері [PERSON] .. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина до складу якої увійшло право на земельну частку (пай) на території Бортниківської сільської ради Жидачівського району Львівської області, площею 2,03 умовних кадастрових гектари, що належало померлій на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛВ №015831 від 20.03.1997. [PERSON] дійсно була зареєстрована і проживала в [ADDRESS] до дня своєї смерті, що наступила [INFO] . У виконкомі Бортниківської сільської ради заповіту від [PERSON] не посвідчувалось. [PERSON] дійсно вступила в управління спадковим майном в 6- ти місячний термін з дня смерті тітки [PERSON] , так як проживала з померлою до дня її смерті, займалася похороном, після похорон забрала особисті речі померлої. Оскільки [PERSON] заповіту не залишала, то спадкування відбулося за законом. [PERSON] власної сім`ї не мала, а тому на момент її смерті не було осіб, які б могли спадкувати за законом у спосіб передбачений ст.1261-1263 ЦК України (перша, друга та третя черга спадкування). Позивачка постійно проживала однією сім`єю із [PERSON] до часу відкриття спадщини, не заявляла про відмову від спадщини, вступила в управління та володіння спадковим майном, а тому вважається такою, що прийняла спадщину. Юридично спадщину вона не оформляла. Даний факт підтверджується інформаційною довідкою зі спадкового реєстру, де відсутня інформація про заведені спадкові справи чи видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Згодом позивачка вирішила юридично оформити спадщину, але оскільки правовстановлюючі документи на спадкове майно втрачено, то представник позивачки звернувся із адвокатським запитом у Відділ №5 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, де отримав довідку від 28.05.2024. Із змісту вищевказаної довідки вбачається, що згідно книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по Бортниківській сільській раді зареєстрований сертифікат серії ЛВ № 015831 від 20.03.1997 на [PERSON] .. Реєстраційний номер 557. Площа земельної ділянки 2,03 умовних кадастрових гектари. 21.08.2024 позивачка звернулася до приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , однак нотаріус відмовив у зв`язку із відсутністю у позивачки оригіналу правовстановлюючого документу на земельну частку (пай), що знаходиться на території Бортниківської сільської ради, що належала померлій і є спадковим майном. Процесуальні рішення, постановлені по справі Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Равлінко Р.Г. від 22.08.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження на 23.09.2024 /а.с.15-16/. Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 23.09.2024 клопотання представника позивачки задоволено. Витребувано з Жидачівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції: належним чином завірену копію актового запису про смерть [PERSON] , зареєстрованої в с. Букавина Жидачівського району Львівської області, померлої [INFO] ; належним чином завірену копію актового запису про смерть [PERSON] , зареєстрованої в с. Букавина Жидачівського району Львівської області, померлої [INFO] . Підготовче засідання відкладено на 05.11.2024 /а.с.30-31. Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 05.11.2024 підготовче провадження у справі закрито. Справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 02.12.2024 /а.с.41-42/. 02.12.2024 у зв`язку з клопотанням представника позивачки у судовому засіданні оголошено перерву до 17.01.2025 /а.с.49-51/. Розгляд справи по суті відбувся 17.01.2025 за відсутності сторін. Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі. Позивачка [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася. Її представник адвокат Яременко І.О. через канцелярію суду, подав заяву про проведення судового засідання у відсутності позивачки та її представника, заявлені вимоги підтримують в повному обсязі. Представник відповідача Ходорівської міської ради подав заяву згідно якої просить розглядати справу без його участі та винести рішення за наявними в ній матеріалів. В судовому засіданні 02.12.2024 свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що [PERSON] постійно проживала однією сім`єю разом із [PERSON] та [PERSON] за адресою: с. Букавина Жидачівський район Львівська область протягом останніх десяти років та до моменту смерті [PERSON] , що наступила [INFO] . Відповідно до ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з довідкою №192 від 25.04.2024, виданої виконавчим комітетом Ходорівської міської ради, [PERSON] дійсно була зареєстрована і проживала в [ADDRESS] до дня своєї смерті, яка наступила [INFO] і була останнім членом двору. У виконкомі Бортниківської сільської ради заповіту від [PERSON] не посвідчувалось. [PERSON] дійсно вступила в управління спадковим майном в 6-ти місячний термін з дня смерті тітки [PERSON] , так як проживала без реєстрації з померлою до дня її смерті, займалася похороном, після похорон забрала особисті речі померлої. Заборони на відчуження та арешту на середню земельну частку (пай) немає /а.с.8/. Згідно з довідкою №484 від 04.12.2024, виданої виконавчим комітетом Ходорівської міської ради, [PERSON] дійсно була зареєстрована і проживала в [ADDRESS] до дня своєї смерті, яка наступила [INFO] . [PERSON] , [INFO] , постійно проживала однією сім`єю із своєю тіткою [PERSON] в с. Букавина Жидачівського району Львівської області у період із 1995 року по 28.08.2002. Вони мали спільний побут та вели спільне господарство. [PERSON] похоронила свою тітку в с. Бортники Жидачівського району Львівської області. Заборони на відчуження та арешту на середню земельну частку (пай) немає /а.с.56/. Відповідно до запису акта про смерть від 29.08.2002, [PERSON] , померла [INFO] у віці 82 роки, про що видано свідоцтво серії [NUMBER] /а.с.38/. Відповідно до запису акта про смерть № 30 від 12.08.2002, [PERSON] , померла [INFO] у віці 85 років, про що видано свідоцтво серії [NUMBER] /а.с.39/. Відповідно до інформаційної довідки з Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №76990546 від 16.05.2024, за параметрами пошуку [PERSON] інформація відсутня /а.с.9/. Згідно з довідкою відділу №5 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 28.05.2024 повідомлено, що згідно Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), виданих Жидачівською районною державною адміністрацією по Бортниківській сільській раді, на підставі розпорядження голови Жидачівської районної державної адміністрації від 22.08.1996 № 526, за [PERSON] зареєстровано право на земельну частку (пай) розміром 2,03 умовних кадастрових гектарів на території Бортниківської сільської ради. Сертифікат серії ЛВ № 015831 зареєстрований 20.03.1997 за № 557. Інші правовстановлюючі документи, які б посвідчували право власності або право користування на вищезгадані земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Жидачівського району за [PERSON] у відділі не зареєстровано /а.с.10/. Листом приватного нотаріуса Посацької А.О. №80/02-31 від 21.08.2024 [PERSON] було відмовлено у заведенні спадкової справи та видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , оскільки у останньої відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, яке вона має намір успадкувати /а.с.12/. При вирішенні позовних вимог судом підлягають застосуванню наступні норми чинного законодавства. Відповідно до ст.\~2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1\~ст.\~4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Пунктом 1 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~судову практику\~в справах\~про встановлення\~фактів,\~що мають\~юридичне значення»\~№ 5\~від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. За змістом статті 1268 ЦК України, порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того, чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29\~ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтями 2,3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавиці не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавицею, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачкою та оцінені судом. Аналогічний висновок викладений Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові у справі № 484/747/17 від 10 січня 2019 року. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила ЦК України (1963 року), у тому числі щодо прийняття спадщини, спадкоємців за заповітом і за законом. Стаття 524 ЦК УРСР встановлено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави. Для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (ст.548 ЦК УРСР). Статтею 549 ЦК УРСР\~визначено дії, що свідчать про прийняття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, зокрема, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3\~Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва», встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути об`єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Документи, що підтверджують право особи спадкоємця є сертифікат на право на земельну частку (пай) спадкодавця, який є правовстановлюючим документом, виданий районною (міською) адміністрацією, що засвідчує наявність у її власника лише однієї правомочності - права розпорядження земельною часткою (паєм), а не право власності, яке виражається у володінні, користуванні та розпорядженні. Тому, коли спадкодавець був наділений лише правом на земельну частку (пай), а не правом власності, то і до спадкоємця переходить лише право на земельну частку (пай), а не право власності. Згідно зі\~ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року № 899-IV\~право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до\~ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»\~основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Вищим Спеціалізованим Судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Оскільки спір про визнання права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення є спором про спадкування, належним відповідачем у зазначених спорах є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності - відповідна територіальна громада в особі сільської, селищної ради. З роз`яснень п. 23 Постанови № 7 Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що при наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування»\~від 30\~травня 2008\~року за\~№ 7 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Частиною п`ятою Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що правила книги\~шостої Цивільного кодексу України\~застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1264 ЦК України \~у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.ст.1268,\~1269,\~1270 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Оцінка доказів судом та висновки суду за результатами розгляду справи. Факт постійного проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю в с. Букавина Жидачівського району Львівської області, не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, тобто до моменту смерті останньої, що наступила [INFO] , підтверджується зібраними і дослідженими письмовими доказами, а також показами свідків, які сумнівів у своїй належності та допустимості не викликають. Встановлення вищевказаного юридичного факту має для позивачки юридичне значення, оскільки дає їй можливість для реалізації свого права щодо оформлення спадщини після смерті [PERSON] .. Зважаючи на те, що [PERSON] померла [INFO] , тобто під час дії ЦК УРСР від 18.07.1963 і спадщина після їх смерті ніким прийнята не була, на підставі ч. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, який вступив у дію 01.01.2004, [PERSON] будучи спадкоємицею четвертої черги на підставі ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину у виді права на земельну частку (пай) на території Бортниківської сільської ради Жидачівського району Львівської області, площею 2,03 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ЛВ №015831 від 20.03.1997, у встановленому законом порядку проте юридично її не оформила. Враховуючи те, що обставин, які б вказували, що спадкодавиця [PERSON] за життя набула або володіла спірним майном неправомірно, в суді не встановлено; позивачка оформити право на спадкове майно не має можливості, відповідач проти задоволення позову не заперечує, що не суперечить закону; будь-яких інших спадкоємців, які б претендували на спірне майно, судом не встановлено, а тому, враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає позов обґрунтованим, підставним і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved