Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-27 00:00:00

06.02.2023 року до Київського районного суду надійшла позовна заява представника Одеської міської ради, в якій він просив скасувати рішення державного реєстратора Макаркіна Андрія Костянтиновича від 16.10.2018 року за індексним номером: 43493968 про реєстрацію права власності за [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ) на гараж за адресою: [ADDRESS] із закриттям розділу в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на об`єкт (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1667231151101); зобов`язати [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 21 кв.м. шляхом знесення гаражу за адресою: [ADDRESS] ; стягнути з [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ) на користь Одеської міської ради сплачений судовий збір (на рахунок юридичного департаменту Одеської міської ради: ідентифікаційний код: 26302537, р/р UА 808201720344250211000034995 в ДКСУ м. Київ, МФО 820172). В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що будівництво гаражу за адресою: [ADDRESS] , відбулось за рахунок земельної ділянки комунальної власності територіальної громади м. Одеси, яка не була відведена для такої мети у встановленому законом порядку. Зазначає, що листом КРА ОМР від 16.04.2021 року за №01-12/342 повідомлено, що останньою прийнято розпорядження від 30.03.2021 року №206-01р «Про демонтаж незаконно розміщеного об`єкту за адресою: [ADDRESS] ». Однак, власником вказаного гаражу до КРА ОМР було надано правовстановлюючі документи, а саме витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, з якого вбачалось, що за [PERSON] 16.10.2018 року зареєстровано право власності, на підставі технічного паспорту на господарчу будівлю від 05.09.2018 року, виданого TOB «АН ЕКСПЕРТ». Звертає увагу, що земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] , використовується за відсутності документів, оформлення яких є необхідним для землекористування. Вважає, що на земельній ділянці комунальної власності площею 21,0 кв.м. за адресою: [ADDRESS] розташовано самочинно збудовану нежитлову будівлю гараж, що безпосередньо перешкоджає реалізації прав територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради як власника такої земельної ділянки щодо володіння, користування та розпорядження нею. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Салтан Л.В., яка ухвалою від 20.02.2023 року відкрила провадження у справі та призначила підготовче судове засідання. Одночасно з позовною заявою, представником позивача було надано заяву про забезпечення позову шляхом заборони органам та суб`єктам державної реєстрації прав, у тому числі нотаріусам, приймати рішення та вчиняти дії, пов`язані з державною реєстрацією прав, внесенням записів та змін до них у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно щодо об`єкта нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1667231151101). Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Салтан Л.В. від 22.02.2023 року заяву представника позивача про забезпечення позову було задоволено. Також одночасно з позовною заявою, позивач надав суду клопотання про витребування доказів, в якому просив суд витребувати з Юридичного департаменту Одеської міської ради (65009, м. Одеса, вул. Черняховського, 6) належним чином засвідчену копію реєстраційної справи № 1667231151101 на об`єкт нерухомого майна - гараж, що розташований за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1667231151101). Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 22.02.2023 року клопотання позивача про витребування доказів було задоволено. 17.03.2023 року до канцелярії суду від [PERSON] надійшов Відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову. 20.03.2023 року засобами поштового зв`язку від Юридичного департаменту Одеської міської ради надійшла належним чином засвідчена копія реєстраційної справи № 1667231151101 на об`єкт нерухомого майна - гараж, що розташований за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1667231151101). У зв`язку з відстороненням від посади судді [PERSON] , справу було передано для повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями. Згідно повторного автоматизованого розподілу справу передано судді Куриленко О.М., яка ухвалою від 25.04.2023 року прийняла справу до свого провадження та призначила підготовче засідання на 05.06.2023 року до 11.30 год. 02.06.2023 року на електронну пошту суду від представника позивача Одеської міської ради Вишнивецької А.О. надійшло клопотання про відкладення підготовчого судового засідання у зв`язку з перебуванням у щорічній основній відпустці. У зв`язку з неявкою сторін у підготовче судове засідання, призначене на 05.06.2023 року, підготовче судове засідання було відкладено до 19.07.2023 року до 11.30 год. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 19.07.2023 року було зупинено провадження по справі до закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] та встановлення кола правонаступників. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 27.12.2023 року було поновлено провадження у даній цивільній справі, призначено розгляд справи на \~13.02.2024\~року о\~11\~год.\~30\~ хв. та витребувано від Київської державної нотаріальної контори у м. Одесі інформацію про заведення спадкової справи щодо майна померлого [INFO] [PERSON] . 15.02.2024 року до канцелярії суду надійшла відповідь Київської державної нотаріальної контори у м. Одесі на ухвалу суду від 27.12.2023 року. Так, згідно перевірки Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), спадкова справа № 12/2023 після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , заведена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Колмаковою Н.В. У підготовчому судовому засіданні, призначеному на 29.02.2024 року, представник позивача Одеської міської ради Вишнивецька А.О. заявила клопотання про витребування доказів, а саме спадкової справа №12/2023, заведеної після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Колмаковою Н.В. Ухвалою суду від 29.02.2024 року витребувано у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Колмакової Н.В. завірену належним\~чином копію\~спадкової справи №12/2023, заведеної після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Підготовче судове засідання було відкладено до 09.04.2024 року до 10.30 год. для отримання витребуваних доказів. У зв`язку з неотриманням витребуваних доказів, підготовче судове засідання, призначене на 09.04.2024 року було відкладено до 21.05.2024 року до 12.30 год. На виконання ухвали суду, 22.04.2024 року до канцелярії суду надійшла завірена належним\~чином копія \~спадкової справи №12/2023, заведена після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . 17.05.2024 року через систему «Електронний суд» від представника позивача Одеської міської ради Вишнивецької А.О. надійшло клопотання про відкладення підготовчого судового засідання у зв`язку з перебуванням у щорічній основній відпустці. У зв`язку з неявкою сторін у підготовче судове засідання, призначене на 21.05.2024 року, підготовче судове засідання було відкладено до 19.06.2024 року до 10.30 год. Ухвалою суду від 19.06.2024 року заяву представника\~позивача\~Одеської міської\~ради \~Вишнивецької А.О. про заміну відповідача його правонаступником по цивільній справі за позовом Одеської міської ради до [PERSON] про скасування реєстрації права власності та звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки задоволено. Залучено до участі у справі правонаступника відповідача [PERSON] ,\~померлого [INFO] [PERSON] . Підготовче судове засідання для надання відповідачу часу для підготовки відзиву було відкладено до 22.07.2024 року до 12.00 год. За клопотанням відповідача [PERSON] , підготовче судове засідання, призначене на 22.07.2024 року, було відкладено до 07.08.2024 року до 14.15 год. для надання можливості відповідачу ознайомитися з матеріалами справи. 06.08.2024 року до канцелярії суду від відповідача [PERSON] надійшло клопотання про відкладення підготовчого судового засідання у зв`язку з хворобою. У зв`язку з неявкою сторін у підготовче судове засідання, призначене на 07.08.2024 року, підготовче судове засідання було відкладено до 08.10.2024 року до 12.00 год. За клопотанням представника відповідача [PERSON] [PERSON] підготовче судове засідання, призначене на 08.10.2024 року, було відкладено до 01.11.2024 року до 12.00 год. для надання можливості представнику відповідача ознайомитися з матеріалами справи. За клопотанням представника відповідача [PERSON] [PERSON] підготовче судове засідання, призначене на 01.11.2024 року, було відкладено до 29.11.2024 року до 09.45 год. для надання можливості представнику відповідача підготувати відзив на позовну заяву. У зв`язку з відсутністю електроенергії, підготовче судове засідання, призначене на 29.11.2024 року було відкладено до 19.12.2024 року до 12.15 год. Ухвалою суду від 19.09.2023 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 28.01.2025 року на 11.30 год. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України. У судовому засіданні, призначеному на 28.01.2025 року, представник позивача Одеської міської ради Вишнивецька Анастасія Олегівна позовну заяву підтримала в повному обсязі посилаючись на обставини, викладенні в ній. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, сповіщався належним чином, про причини неявки суду не повідомив. 27.01.2025 року, на електронну пошту суду, від представника відповідача [PERSON] [PERSON] надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з зайнятістю в іншому судовому процесі. Доказів представництва інтересів сторони в іншому судовому засіданні представником відповідача не надано. Таким чином, суд вважає причини неявки представника відповідача в судове засідання не поважними та вважає за можливе, з урахуванням часу перебування справи в провадженні суду, продовжити розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та його представника, які сповіщені про розгляд справи належним чином. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Одеської міської ради підлягають задоволенню, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до інформації з ДРРПНМ від 16.10.2018 року державним реєстратором Одеської філії комунального підприємства «Реєстрація майна та бізнесу» Макаркіним Андрієм Костянтиновичем прийнято рішення за індексним номером 43493968 (з закриттям розділу) про державну реєстрацію за [PERSON] права власності\~на гараж,\~що розташований\~за адресою:\~ [ADDRESS] , на підставі технічного паспорту на господарчу будівлю від 05.09.2018 року, виданого TOB «АН ЕКСПЕРТ». 16.04.2021 року на адресу Одеської міської ради надійшов лист Київської районної адміністрації Одеської міської ради за № 01-12/342, в якому повідомлялось, що було проведено комісійне обстеження прилеглої території до Київського районного суду м. Одеси у складі представників Департаменту муніципальної безпеки Одеської міської ради, Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради. В ході обстеження зафіксовано, що за вказаною адресою розташовано споруду з каменю та металу (гараж). Департамент комунальної власності Одеської міської ради повідомив, що документи, які посвідчують право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовано споруду (гараж), відсутні, земельна ділянка належить територіальній громаді м. Одеса. Також Департаментом архітектури та містобудування Одеської міської ради повідомлено, що дані про видачу будь-яких погоджень схеми розміщення гаражу за даною адресою відсутні. Листом КРА ОМР від 16.04.2021 року за №01-12/342 повідомлено, що останньою прийнято розпорядження від 30.03.2021 року №206-01р «Про демонтаж незаконно розміщеного об`єкту за адресою: [ADDRESS] ». Департамент земельних ресурсів Одеської міської ради листом від 16.06.2021 року за вих. №01-19/120 повідомлено, що рішення стосовно передачі запитуваної земельної ділянки у власність або користування за адресою: [ADDRESS] , не приймались. Управлінням самоврядного контролю за використанням та охороною земель Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради 09.06.2021 року проведено обстеження зазначеної земельної ділянки, за результатами якого складено акт обстеження земельної ділянки №21-0018-08. У вказаному акті встановлено, що на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] розташовано одноповерхову капітальну будівлю гаражу. Вищевказаній гараж підключено до електричних мереж. На момент обстеження власники гаражу були відсутні. Зазначена земельна ділянка рішенням Одеської міської ради у власність або користування не надавалась. Таким чином, земельна ділянка орієнтовною площею 24 кв.м. використовується без правовстановлюючих документів. Як вбачається з листа Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 07.07.2021 року № 501/112-21, згідно з Книгами реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, других примірників державних актів та договорів оренди землі станом на 31.12.2012 року у Відділі відсутня інформація щодо реєстрації права власності (користування) на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] . Листом від 14.12.2022 року № 2807/03.01-07 Комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради повідомило, що в матеріалах інвентаризаційної справи, наявних в КП «БТІ» ОМР, інвентаризаційну та реєстраційну справу на об`єкт нерухомого майна, Відповідно до ст. 80 Земельного кодексу України суб`єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування на землі комунальної власності. Разом з цим, ч. 1 ст. 83 ЗК України визначено, що землі, які належать на праві власності територіальним громадам міст є комунальною власністю. Згідно з ч. 2 ст. 83 ЗК України у комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів,\~крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Відповідно до ч. 8 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування» право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом. Виходячи зі змісту ст. 12 ЗК України, до повноважень міських рад у галузі земельних відносин належить, зокрема, право розпорядження землями територіальних громад, передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадянам та юридичним особам, здійснення контролю за використанням і охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства тощо. Власник земельної ділянки, відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою ст. 116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Згідно зі ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Статтею 152 ЗК України передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навість якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом способів. Згідно з ч. 1 ст. 153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Статтею 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] , використовується за відсутності документів, оформлення яких є необхідним для землекористування. Листом від 16.04.2021 року КРА ОМР повідомлено, що 23.03.2021 року здійснено комісійне обстеження земельної ділянки, що розташована між житловими будинками [ADDRESS] , [ADDRESS] та [ADDRESS] , на якій розташовано гараж. Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради повідомлено, що в Реєстрі будівельної діяльності відсутня інформація щодо одержання права на виконання будівельних робіт. Під час проведення обстеження будівельні роботи не виконуються. Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Згідно зі ч. 1, 2 ст. 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» основними складовими вихідних даних є: 1) містобудівні умови\~та обмеження; 2) технічні умови; 3) завдання на проектування. В свою чергу, фізична або юридична особа перед початком проведення будівельних робіт повинна подати виконавчому органові міської ради заяву про намір щодо забудови земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні такої особи та одержати містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва. Департаментом архітектури та містобудування Одеської міської ради листом від 20.08.2021 року за вих. № 01-11/3074 повідомлено, що містобудівні умови та обмеження\~для проектування\~об`єктів будівництва\~на земельній\~ділянці за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~не зареєстровані. Також зазначили, що в журналі реєстрації дозволів інспекції ДАБК м. Одеси, дозвіл на виконання будівельних робіт щодо розміщення гаража за вищевказаною адресою не значиться. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності». Відсутність проектної документації є істотним порушенням ст. ст. 9, 27 Закону України «Про архітектурну діяльність», ст.ст. 26, 31 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності», ДБН А.2.2-3-2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво», ДБН А.2.1-1-2014 «Інженерні вишукування для будівництва». Викладене вказує на те, що таке самочинне будівництво будівель за адресою: [ADDRESS] здійснено з ігноруванням та, відповідно, істотним порушенням приписів законодавства, будівельних норм і правил. У постановах Верховного Суду від 29 січня 2020 року у справі № 822/2149/18 та від 10 квітня 2020 року у справі № 344/4319/16-а (зроблено висновки про те, що «…правове значення має позиція власника (користувача) земельної ділянки, а також дотримання прав інших осіб. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок (частина четверта статті 376 ЦК України). В цьому випадку знесення самочинного будівництва можливе без попереднього рішення суду про зобов`язання особи, яка здійснила будівництво, провести відповідну перебудову. Це є логічним та виправданим, оскільки такі види самочинного будівництва, безперечно, не можуть бути приведені до легітимного стану шляхом перебудови». Тобто, власник земельної ділянки, а саме Одеська міська рада, не має дотримуватись вимог ч. 7 ст. 376 ЦК України у випадку порушення її права власності на земельну ділянку. При цьому, згідно з правовою позицією Верховного Суду України у справі № 6-130цс від 04 грудня 2013 року у розумінні ч. 1 ст. 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а й об`єкт нерухомості, який виник в результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови уже існуючого об`єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об`єкт втрачає тотожність з тим, на який власником (власниками) отримано право власності. Заперечуючи проти задоволення позову, [PERSON] у Відзиві на позовну заяву зазначав, що 18.02.1993 року між завідуючою дитячим садком №286 [PERSON] та [PERSON] була укладена трудова угода, яка була затверджена головою Київського районного виконавчого комітету Романюком та узгоджена, завідуючою Київським районним відділом освіти Ярославцевою, згідно якої [PERSON] будує склад для зберігання овочів та тари на території дитячого саду №286 рівноцінний складу розташованому за його кордоном. 04.06.1993 року комісія у складі завідуючою дитячим садком №286 [PERSON] склали акт про те, що робота визначена у трудової угоді від 18.02.1993 року виконана в повному обсязі і якісно. 01.01.1994 року завідуючою дитячим садком №286 [PERSON] за узгодженням з завідуючою Київським районним відділом освіти Ярославцевою було укладено з [PERSON] договір оренди нежитлового приміщення за територією дитячого саду №286 площею 29 кв. м., терміном 49 років починаючи з 01.01.1994 року. Таким чином, [PERSON] стверджував, що не будував самовільно зазначене нежитлове приміщення, гараж, а на законних підставах отримав його у оренду згідно договору, який було укладено завідуючою дитячим садком № 286 [PERSON] за узгодженням з завідуючою Київським районним відділом \~ \~ \~ \~ освіти Ярославцевою за територією дитячого саду № 286. Однак, суд не приймає до уваги доводи [PERSON] , оскільки в договорі оренди нежитлового приміщення зазначено, що це приміщення розташовано за територією дитячого саду №286 площею 29 кв. м. Однак, не вказана адреса цього приміщення. Натомість, підставою для прийняття державним реєстратором Макаркіним Андрієм Костянтиновичем рішення про реєстрацію права власності за [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ) на гараж за адресою: [ADDRESS] , став лише технічний паспорт, виданий 05.09.2018 року TOB «АН ЕКСПЕРТ», серія та номер: б/н. Крім того, площа гаража складає 40,5 м?, в той час як в договорі оренди від 01.01.1994 року 29 м?., при цьому жодних інших посилань на будь-які договори чи інші правовстановчі документи вказане рішення не містить. Стосовно скасування рішення державного реєстратора Макаркіна Андрія\~Костянтиновича від\~16.10.2018\~року за\~індексним номером:\~43493968\~про реєстрацію\~права власності\~за [PERSON] \~(реєстраційний\~номер облікової\~картки платника\~податків:\~ [NUMBER] )\~на гараж\~за адресою:\~ [ADDRESS] \~із закриттям\~розділу в\~Державному реєстрі\~речових прав\~на нерухоме\~майно на\~об`єкт (реєстраційний\~номер об`єкта\~нерухомого майна:\~1667231151101) суд зазначає наступне. Згідно з ч. 1 ст.188 ЦПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги). Так, суд зазначає, що основною вимогою Одеської міської ради як власника земельної ділянки комунальної власності є звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення гаражу за адресою: [ADDRESS] , а похідною - скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності за [PERSON] . Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно а їх обтяжень (далі\~державна реєстрація прав)\~офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частиною 2 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що перелік документів, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Так, підставами для прийняття державним реєстратором Макаркіним Андрієм Костянтиновичем рішення про реєстрацію права власності за [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ) на гараж за адресою: [ADDRESS] , став технічний паспорт, виданий 05.09.2018 року TOB «АН ЕКСПЕРТ», серія та номер: б/н. Проте, вищевказана підстава виникнення права власності не відповідає вимогам чиного законодавства стосовно реєстрації речових прав на нерухоме чайно, оскільки технічний паспорт це документ, який має довідкову інформацію про фактичний стан нерухомості, а саме: про площі, поверховості, дату побудови, капремонту, товщину стін, технічні характеристики покрівлі та фундаменту. Таким чином, технічний паспорт не є правовстановлювальним документом, що посвідчує виникнення права власності на об`єкт нерухомого майна та не може бути єдиною підставою для реєстрації права власності на самочинно збудований об`єкт, не входить до переліку документів, визначених законодавством, на підставі яких має проводитись реєстрація права власності на об`єкт нерухомості з відкриттям розділу. Згідно з п. 1.1 Положення по Адресний реєстр міста Одеси, затвердженого рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 28.07.2009 року №809, адресний реєстр міста Одеси це електронна база даних, яка містить відомості про адреси об`єктів нерухомого майна, розташованих на території міста Одеси. \~ \~ \~ \~ Відповідно до п. 4.4. даного Положення єдиним документом, який підтверджував присвоєння адреси об`єкту нерухомого майна у м. Одесі на момент проведення згаданої державної реєстрації (крім земельних ділянок), було відповідне розпорядження районної адміністрації Одеської міської ради, яке видавалось на підставі довідки з Адресного реєстру м. Одеси про резервування адреси відповідного нерухомого майна. При цьому, [PERSON] для проведення державної реєстрації не надано відповідне розпорядження районної адміністрації Одеської міської ради про присвоєння вищевказаної адреси. Таким чином, реєстрація права власності на спірний гараж за [PERSON] проведена всупереч вищевказаним приписам законодавства, а саме: за відсутності документа, що засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта; документа, що посвідчує речове право на земельну ділянку; належного документа про присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси. Частиною 2 ст. 376 ЦК України регламентовано, що особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Частиною 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно з ч. 4 ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації. Відповідно доч.ч.1-3 ст.35 Закону України «Про регулюваннямістобудівної діяльності» після набуття права наземельну ділянку та відповідно до її цільового призначення замовник можеви конувати підготовчі роботи,\~визначені будівельними нормами і правилами, з повідомленням органу державного архітектурно-будівельного контролю. Виконання підготовчих робіт може здійснюватися на підставі повідомлення про початок виконання будівельних робіт чи дозволу на виконання будівельних робіт. Виконання підготовчих робіт без подання повідомлення про початок виконання підготовчих робіт, повідомлення про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт забороняється. Таким чином, у разі проведення нового будівництва або реконструкції об`єкта будівництва, що передбачає зміну геометричних розмірів фундаментів у плані, замовник будівництва зобов`язаний підтвердити своє право на проведення будівельних робіт документом, що посвідчує право власності чи право користування земельною ділянкою, на якій буде розміщено об`єкт нерухомості, та, відповідно, вказати інформацію про такий документ у декларації про готовність об`єкта до експлуатації. Тобто, до початку реалізації права на забудову конкретної земельної ділянки особа зобов`язана у встановленому порядку набути право власності або користування на цю земельну ділянку, що [PERSON] зроблено не було та отримати відповідні правовстановлюючі документи. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07 квітня 2020 року у справі № 916/2791/13 звертала увагу на те, що державна реєстрація права власності на нерухоме майно є одним з юридичних фактів у юридичному складі, необхідному для виникнення права власності, а самостійного значення щодо підстав виникнення права власності немає. Державна реєстрація визначає лише момент, після якого виникає право власності, за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення права власності. У Постанові від 07.04.2020 року у справі № 916/2791/13 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що державна реєстрація права власності на нерухоме майно є одним із юридичних фактів у юридичному складі, необхідному для підтвердження права власності, а самостійного значення для виникнення права власності немає. Така реєстрація визначає лише момент, з якого держава визнає та підтверджує право власності за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення такого права. Зміст приписів статті 376 ЦК України підтверджує неможливість застосування інших, ніж ті, що встановлені цією статтею, способів легітимізації (узаконення) самочинного будівництва та набуття права власності на такі об`єкти. Реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, яка його здійснила, не змінює правовий режим такого будівництва як самочинного. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відтак, обравши відповідний спосіб захисту права, позивач в силу ст.12 ЦПК України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог. Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Доказами в розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За таких обставин, суд доходить до висновку про обґрунтування та доведення позовних вимог Одеської міської ради про скасування рішення державного реєстратора та звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення об`єкта нерухомого майна. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, суд приходить до висновку про те, що на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь Одеської міської ради слід стягнути судового збору за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову у загальному розмірі 6710 гривень.

Outcome: approved