Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-20 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернувся в суд з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги вмотивовані тим, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , позбавлені батьківських прав за рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 08.05.2024 року щодо неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] .\~ Рішенням виконавчого комітету Вишківської селищної ради від 27.06.2024 року № 219 [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Відповідно до рішення № 240 від 16.08.2024 року над дитиною, позбавленою батьківського піклування, [PERSON] , встановлено піклування та призначено йому піклувальника [PERSON] . Рішенням виконавчого комітету Вишківської селищної ради від 27.06.2024 року № 218 [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Відповідно до рішення № 241 від 16.08.2024 року над дитиною, позбавленою батьківського піклування, [PERSON] , встановлено опіку та призначено їй опікуна [PERSON] . Діти проживають разом з позивачем та знаходяться на його повному утриманні. Посилаючись на викладене просить суд стягувати з відповідачів на його\~ користь аліменти на утримання дітей в розмірі по 1600 гривень, щомісячно з кожного з відповідачів. Відзиву на позов відповідачі [PERSON] та [PERSON] не подавали. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового розгляду, а том суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247\~ ЦПК України, у зв`язку з неявкою учасників справи, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті, без проведення фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. В судовому засіданні судом встановлено, що рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 08.05.2024 р. /яке набрало законної сили/ у справі № 309/5703/23 [PERSON] та [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.10-16). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.17). Рішенням виконавчого комітету Вишківської селищної ради від 27.06.2024 року № 219 [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Відповідно до рішення № 240 від 16.08.2024 року над дитиною, позбавленою батьківського піклування, [PERSON] , встановлено піклування та призначено йому піклувальника [PERSON] (а.с.20-21). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народилася [INFO] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.22). Рішенням виконавчого комітету Вишківської селищної ради від 27.06.2024 року № 218 [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Відповідно до рішення № 241 від 16.08.2024 року над дитиною, позбавленою батьківського піклування, [PERSON] , встановлено опіку та призначено їй опікуна [PERSON] (а.с.25-26). Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов складеного службою у справах дітей Вишківської селищної ради № 385 від 07.11.2024 року житлова площа будинку в якій проживає [PERSON] є достатньою, житлово-побутові умови повністю задовільні для проживання неповнолітніх дітей (а.с.27). Згідно ч. 1 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Положеннями ст. 2 ЦПК України передбачено, що одним із основних завдань цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі, є справедливий та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Право дитини на належне утримання передбачено низкою норм законодавства України. Так, частиною першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Оцінюючи усі докази, що є у справі в їх сукупності, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини, які полягають в обов`язку матері, батька утримувати неповнолітню дитину. Згідно зі ст. ст. 1,17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду, як джерело права. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, ч.8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Оцінюючи усі докази, що є у справі в їх сукупності, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини, які полягають в обов`язку матері, утримувати неповнолітню дитину. Згідно\~ ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. У статті 182 СК України передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину визначається Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік. Таким чином, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину є встановленою Законом гарантією для забезпечення інтересів дитини. При цьому, статтею 184 СК України врегульовано питання щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з вказаною статтею СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Нормою статті 184 СК України не передбачено повноважень суду, під час розгляду справи в порядку позовного провадження та ухвалення рішення про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, вказувати у його резолютивній частині положення про те, що визначений у твердій грошовій сумі розмір аліментів повинен бути не меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки позивач просить стягнути конкретну тверду грошову суму. Статтею 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини, а отже і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Відповідно до ст. 8 ЗУ Про охорону дитинства батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відтак, обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків. Обов`язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю способу стягнення аліментів (в частці від доходу платника або в твердій грошовій сумі), а тому платник аліментів позбавлений можливості впливати на обрання способу стягнення аліментів, однак може звернутися до суду з позовом про зменшення їх розміру. Оскільки на теперішній час діти постійно проживають з [PERSON] та він є їх опікуном, суд вважає, що позивач має право на отримання аліментів від батьків дітей, які повинні виконувати свій обов`язок щодо утримання дітей належним чином. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, при з`ясуванні, якими доказами кожна сторона буде обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо невизнаних обставин, суд повинен виходити з принципу змагальності цивільного процесу, за яким кожна сторона несе обов`язки щодо збирання доказів і доказування тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, якщо інше не встановлено процесуальним законом. Будь-які відомості щодо працевлаштування та середньомісячного заробітку (доходу), перебування на обліку лікарів відповідачів сторонами не надані. З урахуванням вищевказаного, даних, які могли вказувати на неможливість або істотність обмеження надавати відповідачами матеріальну підтримку позивачу судом не встановлено. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та неповнолітніх дітей та реальну спроможність відповідачів сплачувати аліменти на утримання дітей. З врахуванням принципу співмірності, розумності аліменти у розмірі 1600грн., але не менше 50% від прожиткового мінімуму відповідатимуть інтересам дітей і не порушуватимуть як законні інтереси платників аліментів, так і законні інтереси їх отримувача. Суд звертає увагу сторін по справі, що ухвалення даного судового рішення не позбавляє платника або одержувача аліментів права звернутися до суду в разі зміни згодом матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України, на підставі ч. 1 ст. 192 СК України. Враховуючи те, що діти на сьогоднішній день знаходиться на утриманні [PERSON] , він виступає їх опікуном, а відповідно і одержувачем аліментів на дитину позбавлену батьківського піклування, суд приходить до висновку\~ про стягнення з [PERSON] та [PERSON] на користь позивача аліментів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд, вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь Держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн., тобто по 506,60 з кожного з відповідачів, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів. Згідно ч.1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved