Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною трьох років. Позовні вимоги мотивує тим, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 02 вересня 2023 року. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач не приймає участі в утриманні доньки, у зв`язку з чим 09.09.2024р. Горохівським районним судом Волинської області було видано судовий наказ, відповідно до якого з [PERSON] стягуються на користь [PERSON] аліменти на утримання їх малолітньої доньки - [PERSON] у розмірі частини заробіткувідповідача. Сімейні стосунки суттєво погіршилися, що призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного. Сторони перебувають у шлюбі, проте спільного господарства вони не ведуть, разом не проживають, а сам шлюб має формальний характер. Крім того, позивач вказує, що перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку, а тому не має змоги працювати, самій їй складно забезпечувати себе і дитину. З наведених вище підстав просить суд стягувати щомісячно з відповідача [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) відповідача, починаючи з дня подачі позову і до досягнення їх дитиною трирічного віку. 23 грудня 2024 року від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній вказує що відповідач не заперечує той факт, що спільна малолітня донька [PERSON] проживає разом з матір`ю. На утримання доньки щомісячно сплачуються аліменти в розмірі частини заробітку (доходу) відповідно до судового наказу, виданого 09.09.2024р. Горохівським районним судом Волинської області. Окрім цього, [PERSON] сплачує аліменти в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) відповідно до судового наказу, виданого 05.04.2021р. Горохівським районним судом Волинської області на утримання старшої доньки від першого шлюбу [PERSON] . Таким чином, відповідач сплачує на утримання двох своїх дітей аліменти, в сумі що становлять усіх видів його доходів. Також на утриманні в [PERSON] перебуває його хвора матір [PERSON] . Відповідач несе витрати, пов`язані із несенням ним військової служби. Із суми доходу розміром 122 000 гривень фактично залишається мінімум для покриття своїх базових потреб. Однак із зазначеної суми позивачка має намір стягнути ще 1/8 частину на своє утримання. Зазначений розмір аліментів на утримання дружини є непосильним для [PERSON] , адже в нього, як батька та сина є обов`язок утримувати своїх дітей та хвору матір, а додаткове стягнення аліментів на утримання позивачки буде покладати на нього непропорційний тягар, що суперечитиме засадам цивільного судочинства. Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 16 вересня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечила з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, просила відмовити у задоволенні позову. Дослідивши письмові докази у справі, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02 вересня 2023 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис №417 (а.с. 10). Від даного шлюбу у сторін народилась донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.10, зворот). Також встановлено, що малолітня дитина проживає з матір`ю. Згідно з витягами з реєстру територіальної громади №2024/009856413 від 16.08.2024р. та №2024/009860562 від 16.08.2024р. позивач [PERSON] та малолітня дочка [PERSON] проживають по [ADDRESS] (а.с. 8,11). Позивач не працює, так як доглядає за дитиною, яка не досягла 3 років. Згідно судового наказу Горохівського районного суду Волинської області від 09.09.2024 р. з [PERSON] стягуються аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON] у розмірі усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.08.2024 року та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до довідки ВЧ № [NUMBER] від 22.02.2024р. [PERSON] перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] [ADDRESS] з 10 квітня 2019 року по теперішній час (а.с. 11 зворот). Загальна сума нарахованого доходу [PERSON] за період з листопада 2023 року по квітень 2024 року відповідно до довідки про доходи №157 від 02.05.2024р. становить 165657,14 грн (а.с. 12). Крім того, з матеріалів справи вбачається, що з [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] у розмірі усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.03.2021 року та до досягнення дитиною повноліття, згідно судового наказу Горохівського районного суду Волинської області від 05.04.2021 р. Отже, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є особою працездатного віку, офіційно працевлаштований (є військовослужбовцем), має на утриманні двох неповнолітніх дітей. Оцінюючи доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, невизнання ним позову, суд зазначає наступне. Положеннями ч. 1ст. 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до ч.2, ч.4 ст.84 Сімейного Кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Тлумачення частини другої статті 84 свідчить, що для виникнення права на утримання потрібна сукупність таких умов: проживання з жінкою (чоловіком) дитини, яка не досягла трьох років; походження дитини від жінки, чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою (кровне споріднення) або наявність між ними іншого юридичного значущого зв`язку (усиновлення); можливість другої сторони надавати матеріальну допомогу. Виходячи з положень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. Отже, аналіз даних положень сімейного законодавства України передбачає право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині -матері незалежно від цієї обставини. Згідно ст. 80 Сімейного Кодексу України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із статті 79 СК України, аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Як було встановлено судом, відповідач є батьком малолітньої дитини, яка проживає із матір`ю, позивач не працює, так як здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку, отже вона потребує матеріальної допомоги від свого чоловіка, що у свою чергу є його обов`язком відповідно до вимог ст. 84 СК України. Відповідач є особою працездатного віку, офіційно працевлаштований (є військовослужбовцем), стабільно отримує заробітну плату, половина доходу відраховується на утримання двох неповнолітніх дітей. Матеріали справи не містять відомостей щодо незадовільного стану його здоров`я, скрутного матеріального становища або інших обставин, які б вказували на існування істотних обставин, що унеможливлюють сплату ним аліментів на утримання дружини. Суд зазначає, що доказів того, що мати відповідача [PERSON] перебуває на його повному утриманні не надано, а доводи останнього щодо того, що батьки є безробітними та не можуть працевлаштуватись не свідчать про неможливість надавати матеріальну допомогу на утримання дружини. Водночас, [PERSON] позбавлена можливості працювати, оскільки доглядає за дитиною, якій один рік, що потребує часу, фізичних зусиль та фінансових затрат, та як наслідок, не може себе утримувати. Відтак, суд прийшов до висновку, що [PERSON] спроможний надати матеріальну допомогу позивачу на належному рівні, адже батько (чоловік) зобов`язаний вживати всіх необхідних заходів з метою отримання законних джерел для забезпечення гідних умов проживання й розвитку своєї дитини, яка проживає з дружиною. Згідно з ч.ч.1, 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Визначаючи розмір аліментів на утримання позивача, суд враховує, що позивач здійснює догляд за дитиною, а тому не отримує дохід, а також те, що даний вид аліментних зобов`язань не буде перевищувати 70 відсотків відрахувань із доходів відповідача та є недовготривалим, і призначається лише до досягнення дитиною трирічного віку. Тому, враховуючи матеріальне становище позивача, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, необхідність надання ним фінансової допомоги хворій матері, беручи до уваги витрати, пов`язані з несенням служби, суд вважає, що розмір аліментів на дружину у розмірі 1/10 частки заробітку буде розумним, достатнім та справедливим. Аліменти слід стягнути з відповідача на користь позивача щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною трирічного віку. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є такими, що підлягають до часткового задоволення. На підставі пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України, судове рішення слід допустити до негайного виконання в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України). Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначена правова позиція також викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, п. п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19). На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником позивача було надано копію договору №104 від 24.07.2024 року про надання правової допомоги та додаток до договору - Розрахунок вартості надання правничої допомоги (гонорару). Згідно п. 3.1 договору отримання винагороди адвокатом за надання правової допомоги відбувається завчасно у формі гонорару згідно з Розрахунком З вищевказаного Розрахунку вартості надання правничої допомоги (гонорару) вбачається, що адвокатом надано послугу у вигляді правового аналізу ситуації клієнта, підготовки та складання цивільного позову про стягнення аліментів та процесуального супроводу справи в суді, вартість якої становить 4000 грн. Враховуючи наведене, а також те що витрати позивача на правничу допомогу адвоката в сумі 4000 грн. на думку суду, є неспівмірними з предметом позову та складністю справи, а тому підлягають частковому стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 3000 грн.

Outcome: partial