Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-27 00:00:00

1. Короткий зміст позовних вимог. В грудні 2023 року ТОВ «ВВС-Факторинг» звернулось до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 02 лютого 2021 року між ТОВ «ФК «АРАГОН» та [PERSON] був укладений договір про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №5920299. За вказаним договором ТОВ «ФК «АРАГОН» зобов`язався надати [PERSON] кредит у розмірі 3500 гривень, а [PERSON] зобов`язалася протягом 30 днів повернути кредит та сплатити відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 1,02% (знижена процентна ставка) за кожен день користування кредитом, 2,3% (стандартна процентна ставка) за кожен день користування кредитом. ТОВ «ФК «АРАГОН» виконав своє зобов`язання за кредитним договором та надав [PERSON] грошові кошти у розмірі 3000 гривень. Відповідач неналежним чином виконувала грошові зобов`язання, тому у неї виник борг. 05 серпня 2021 року між ТОВ «ФК «АРАГОН» та ТОВ «ВВС-ФАКТОРИНГ» було укладено договір про надання фінансових послуг факторингу №05.08.2021, відповідно умов якого до позивача перейшло право грошової вимоги до ТОВ «ВВС-ФАКТОРИНГ» за кредитним договором №5920299 від 02.02.2021 року. Відповідач порушила умови договору, станом на 10 жовтня 2023 року [PERSON] має заборгованість за кредитним договором в розмірі 35637,60 гривень, з яких: 11280 гривень 80 копійок - заборгованість на дату відступлення прав вимоги, 24357 гривні 60 копійок нараховані відсотки станом на 10 жовтня 2023 року. У зв`язку з цим ТОВ «ВВС-ФАКТОРИНГ» просить суд стягнути з відповідача заборгованість, а також інфляційні збитки за період з 05 серпня 2021 року по 24 лютого 2022 року у розмірі 610 гривень 74 копійки, три відсотки річних за період з 05 серпня 2021 року по 24 лютого 2022 року у розмірі 188 гривень 20 копійок. 2. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача Юхименко Ю.Ю. в поданому позові просив суд задовольнити позовні вимоги, а розгляд цивільної справи здійснити за його відсутності. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судові засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Правами на подання відзиву на позов згідно зі статтею 178 ЦПК України, заяв або клопотань у порядку статті 182 ЦПК України не скористався. Статтею 223 ЦПК України визначені наслідки неявки учасників справи у судове засідання. Зокрема, відповідно до частини 3 статті 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення) (частина 4 статті 223 ЦПК України). Відповідно до частини 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. При цьому, згідно з частиною 4 статті 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Водночас, оскільки суд надавав можливість учасникам справи реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд не знаходить підстав для повторного відкладення розгляду справи. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд розглядає справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. 3. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 січня 2024 року було відкрито провадження у цивільній справі та вирішено розгляд цивільної справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 січня 2025 року, на підставі ч.1 ст.280 ЦПК України суд постановив проводити заочний розгляд цивільної справи. 4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Встановлено, що 02 лютого 2021 року між ТОВ «ФК «АРАГОН» та [PERSON] був укладений договір про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №5920299. За вказаним договором ТОВ «ФК «АРАГОН» зобов`язався надати [PERSON] кредит у розмірі 3500 гривень, а [PERSON] зобов`язалася протягом 30 днів повернути кредит та сплатити відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 1,02% (знижена процентна ставка) за кожен день користування кредитом, 2,3% (стандартна процентна ставка) за кожен день користування кредитом. ТОВ «ФК «АРАГОН» виконало своє грошове зобов`язання та надало [PERSON] грошові кошти у розмірі 3000 гривень. Вказана обставина підтверджується довідкою. Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються гл.48 «Виконання зобов`язання» та гл.71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України. 5. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. Згідно з п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.3, ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір,відповіді проприйняття цієї пропозиції в порядку,визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи,якій адресована пропозиція укласти електронний договір,про її прийняття (акцепт)може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цьогоЗакону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цьогоЗакону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно з вимогами ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електроннідокументи таелектронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За змістом ч.12 ст.11 цього Закону України електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. У відповідності до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За правилами ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Встановлено, що договір про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №5920299 від 02 лютого 2021 року був підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора відповідно UA-373014. У такий спосіб кредитний договір був укладений в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «ФК «АРАГОН» в електронній формі. Викладене у повній мірі узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19. Всупереч вимогам ч.1 ст.81 ЦПК України відповідач не надала жодного доказу на спростування того, що вона не укладала кредитний договір, не отримувала та не вводила одноразовий ідентифікатор, не надавала ТОВ «ФК «АРАГОН» відомості своєї банківської картки для переказу кредитних коштів, або що платіжна картка їй не належить. [PERSON] неналежним чином виконувала грошове зобов`язання, тому у неї виникла заборгованість за кредитним договором в розмірі 35637,60 гривень, з яких: 11280 гривень 80 копійок - заборгованість на дату відступлення прав вимоги, 24357 гривні 60 копійок нараховані відсотки станом на 10 жовтня 2023 року. А також інфляційні збитки за період з 05 серпня 2021 року по 24 лютого 2022 року у розмірі 610 гривень 74 копійки, три відсотки річних за період з 05 серпня 2021 року по 24 лютого 2022 року у розмірі 188 гривень 20 копійок. Що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитом який наявний в матеріалах. 05 серпня 2021 року між ТОВ «ФК «АРАГОН» та ТОВ «ВВС-ФАКТОРИНГ» було укладено договір про надання фінансових послуг факторингу №05.08.2021, відповідно умов якого до позивача перейшло право грошової вимоги до ТОВ «ВВС-ФАКТОРИНГ» за кредитним договором №5920299 від 02.02.2021 року. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач добровільно сплатила заборгованість за кредитним договором. Тому суд вважає, що з [PERSON] на користь ТОВ «ВВС-ФАКТОРИНГ» належить стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 35637 гривень 60 копійок. Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який було в подальшому неодноразово пролонговано відповідними Указом Президента України. Відповідно п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позико-давцем). Позивачем здійснено розрахунок інфляційних втрат за період з 05 серпня 2021 року по 24 лютого 2022 року в розмірі 35 гривень 23 копійки, три відсотки річних за період з 01 лютого 2022 року по 24 лютого 2022 року в розмірі 610 гривень 74 копійок. Зважаючи на вказане вище позивачем не порушено прав відповідача у частині періоду обрахунку інфляційних втрат та трьох відсотків річних від простроченої суми заборгованості, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню як інфляційні витрати, так і 3% річних. 7. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З платіжної інструкції №1808 від 21 листопада 2023 року вбачається, що при пред`явленні позову ТОВ «ВВС-ФАКТОРИНГ» сплатило судовий збір у розмірі 2147 гривні 20 копійок. Пред`явлений позов задоволений. Тому, з [PERSON] на користь позивача слід примусово стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 2147 гривні 20 копійок. Згідно договору про надання правничої допомоги №2023/09/18 від 18 вересня 2023 року, укладеного між АБ «Тараса Онищенка» та ТОВ «ВВС-ФАКТОРИНГ», також платіжної інструкції №2182 від 22 листопада 2023 року на суму 4900 гривень, акту прийому - передачі наданих послуг, вбачається, що загальна вартість витрат на правничу допомогу, які поніс ТОВ «ВВС-ФАКТОРИНГ» становить 4900 гривень. Тому суд вважає, що з [PERSON] на користь ТОВ «ВВС-ФАКТОРИНГ» підлягають стягненню також понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 4900 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved