Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-19 00:00:00

25.09.2024 року позивач [PERSON] через свого представника [PERSON] , який підтвердив свої повноваження довіреністю, посвідченою 23 вересня 2024 року приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Гіренком М.М., зареєстрованої в реєстрі за №3215 (а.с.11) звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просить розірвати шлюб між нею [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 03 вересня 2016 року Болградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №146, мотивуючи тим, що спільне життя сторін не склалося, у них відсутні спільні інтереси з чоловіком, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, вони втратили почуття любові та поваги один до одного, спільного господарства з 01.01.2022 року не ведуть, подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе. В добровільному порядку розірвати шлюб вони не можуть, так як від шлюбу мають одну малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , тому позивач звертається до суду з позовною заявою. Після розірвання шлюбу прізвище просить не змінювати. Ухвалою судді [PERSON] від 09.10.2024 року було відкрито провадження, справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 13.11.2024 року, після відсторонення судді Висоцького С.В. від повноважень, справу було перерозподілено судді Раца В.А. та ухвалою від 18.11.2024 року справу прийнято до провадження, призначено судове засідання у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, її представник [PERSON] надав 20.01.2025 року, в судове засідання, заяву про розгляд справи без участі сторін, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомив, відзив до суду не надав, надіслав 04 листопада 2024 року, ще коли справа була у провадженні судді Висоцького С.О., на електрону пошту суду заяву, в який просив розглянути справу без його участі, але заява не підписана електронно цифровим підписом, тому суд не приймає дану заяву до уваги, та ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України за відсутності заперечень до того позивача. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно вивчивши обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 03 вересня 2016 року, який зареєстровано Болградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №146, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , яке видане 03.09.2016 року (а.с.9). Під час знаходження у зареєстрованому шлюбі у сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видане 09 березня 2017 року Болградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, на підставі актового запису №73 від 09.03.2017 року (а.с.10), яка на даний час є малолітньою. Сторони однією сім`єю не проживають, сумісного господарства не ведуть, причиною припинення шлюбно-сімейних відносин є те, що між подружжям зникло почуття взаємної поваги та любові, взаємодопомоги та підтримки, спільне життя подружжя не склалося у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя, тому подальше сумісне проживання між сторонами стало неможливим. Спору про місце проживання малолітньої дочки з тверджень позивача не мають. Згідно зі статтею 51 Конституції України та статті 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України, передбачено, що кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Згідно з ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Відповідно до положень ч.1 ст. 110, ч.2 ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя та суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом через свого представника, на розірванні шлюбу наполягає. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Суд вважає, що причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. На підставі вищезазначеного суд доходить висновку, що примирення між сторонами, збереження шлюбу та подальше спільне проживання сторін неможливе, а тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Також, відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, так як позивач просить залишити їй прізвище, суд не відновлює після розірвання шлюбу прізвище позивачу.

Outcome: approved