Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з 05 листопада 2005 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 19 вересня 2018 року було розірвано. Від даного шлюбу сторони мають двох синів: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Судовим наказом Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 05.05.2018 року стягнуто із [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину до досягнення ними повноліття. [PERSON] досягнув повноліття. На сьогоднішній день виникає питання про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] так як він згідно довідки дійсно з 17 серпня 2023 року (наказ про зарахування від 17.08.2023 №256) навчається на першому курсі Вищого професійного училища Львівського державного університету безпеки (м. Вінниця) за професією 5169 «Пожежний-рятувальник» 4223 «Радіотелефоніст» 5169 «Командир відділення оперативно-рятувальної служби цивільного захисту» (спеціалізація «Командир відділення (пожежно-рятувального) оперативно-рятувальної служби цивільного захисту») освітньо-кваліфікаційного рівня «кваліфікований робітник» на денній формі навчання за рахунок державного замовлення. Оскільки відповідач є особою працездатного віку, тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання сина, що продовжує навчання. В зв`язку з чим, позивачем і подано до суду позов про стягнення з відповідача, працюючого в АТ «Чернігівобленерго» на її користь аліменти щомісячно на утримання повнолітньої дитини [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до закінчення дитиною навчання, але не більше ніж до досягнення 23 річного віку. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 12 липня 2024 року провадження у справі відкрито та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 17 вересня 2024 року. 17 вересня 2024 року заочним рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання - задоволено. Стягнуто щомісячно з [PERSON] , [INFO] , аліменти на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу), до закінчення ним навчання, але не більше ніж до досягнення 23-річного віку, починаючи з 12 липня 2024 року. 16 жовтня 2024 року [PERSON] подано до суду заяву про перегляд заочного рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 17 вересня 2024 року про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 21 жовтня 2024 року прийнято заяву відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено судове засідання, яке відкладено до 17 січня 2025 року. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 17 січня 2025 року скасовано заочне рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 17 вересня 2024 року у цивільному провадженні №2/742/1248/24 (єдиний унікальний №742/4133/24) за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Призначено судове засідання на 28 січня 2025 року. В судове засідання позивач не з`явилась, згідно письмової заяви просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Надала пояснення, що з запереченнями відповідача не погоджується, оскільки докази утримання своїх батьків ним не надано. Батьки відповідача є пенсіонерами, отримують пенсію. У власності мають транспортні засоби, паї та користуються пільгами. Крім сина мають і дочку, яка також зобов`язана піклуватись про своїх батьків. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з`явився, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Проте від представника відповідача адвоката Марковича А.Ю. надійшло клопотання в якому просить судове засідання провести без участі [PERSON] та його представника адвоката Марковича А.Ю. Також просить позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання задовольнити частково та стягувати з [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/8 частки від заробітку (доходу), до закінчення ним навчання, але не більше ніж до досягнення 23-річного віку, починаючи з 12 липня 2024 року. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні у справі докази, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 pоку № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України. Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. За правилами ч. 1, 2 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Статтею 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Статтею 182 СК України встановлені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі №748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину) є обов`язковою складовою сукупності юридичних фактів, на підставі яких виникає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків, суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 761/10510/17. Верховний Суд у постанові від 01 грудня 2021 року у справі № 753/20347/20 наголосив, що стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними 23 років. З системного аналізу вказаних норм слідує, що під час розгляду справ за позовом про стягнення аліментів на повнолітніх дітей, які продовжують навчання, підлягають доказуванню та встановленню обставини, зокрема, потреба повнолітньої дитини в матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Приписами ст. 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Судом встановлено, що згідно копії Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26 квітня 2006 року, [PERSON] народився [INFO] та його батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.4). Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 19 вересня 2018 року у справі №742/2186/18 (провадження №2/742/948/18), шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Рішення набрало законної сили (а.с.9). Згідно довідки Вищого професійного училища Львівського державного університету безпеки життєдіяльності (м. Вінниця) №516 від 30 липня 2024 року вбачається, що [PERSON] з 29 липня 2024 року (наказ про зарахування від 29.07.2024 №217) навчається на першому курсі (зі скороченим строком навчання) Вищого професійного училища Львівського державного університету безпеки життєдіяльності (м. Вінниця) для здобуття освітньо-професійного ступеня фахового молодшого бакалавра за освітньо-професійною програмою "Організація та техніка протипожежного захисту" спеціальності 261 "Пожежна безпека" на основі здобутого освітньо-кваліфікаційного рівня кваліфікованого робітника, на денній формі навчання, за рахунок державного замовлення. Загальний термін навчання: з 17 серпня 2023 року по лютий 2026 року. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17 грудня 1984 року, [PERSON] народився [INFO] , батьками якого записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.38). Згідно копії посвідчення серії [NUMBER] від 07 квітня 2022 року вбачається, що [PERSON] є особою з інвалідністю 2 групи (а.с.34). Відповідно до копії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №190375 від 05.04.2022, [PERSON] , [INFO] , є інвалідом 2 групи. Протипоказані фізичні та психоемоційні навантаження (а.с.35, зворот). Згідно копії пенсійного посвідчення № [NUMBER] серії [NUMBER] від 02.02.2023, [PERSON] , [INFO] , є пенсіонером за віком (а.с.36). Відповідно до копії повторно виданого свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05 липня 2018 року, [PERSON] народився [INFO] , батьками якого записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.33). Згідно судового наказу виданого Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області від 05 травня 2018 року по справі №742/1216/18 (провадження №2-н/742/98/18) стягнуто із [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з часу подання заяви -17.04.2018 року і до досягнення ними повноліття. Відповідно до копії довідки ПАТ «Укрнафта» від 14.10.2024 за №01/01/10/05/01/01-06-93, вбачається, що [PERSON] працює в Управліннф нафтопромислового сервісу ПАТ «Укрнафта» м.Прилуки з 25 липня 2024 року на посаді моторист цементувального агрегата (а.с.37). Оотримання аліментів повнолітньою дитиною це право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини. Разом із цим, кожна сторона повинна довести обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог (частина перша статті 81 ЦПК України). Обов`язок щодо утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання не може покладатися повністю на одного з батьків. Крім того, суд враховує, що в силу положень п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.95.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатись після досягнення повноліття виникає незалежно від форми навчання. За таких обставин, судом встановлено, що [PERSON] є сином [PERSON] , на день звернення до суду не досягнув 23 років, продовжує навчання за денною формою навчання, не працює, що в сукупності позбавляє його можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід для забезпечення себе мінімальними засобами для проживання (харчування, одяг, засоби гігієни, канцелярське приладдя, оплата навчання), у зв`язку з чим він потребує матеріальної допомоги. Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. З аналізу вищенаведених норм сімейного законодавства вбачається, що стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Суд критично оцінює твердження відповідача про те, що на його утриманні знаходяться батько [PERSON] , [INFO] , який є інвалідом ІІ групи та мати [PERSON] , [INFO] , яка є пенсіонером за віком, адже вони отримують пенсію, тобто мають власний дохід. Потреба в матеріальній допомозі визначається залежно від наявності чи відсутності прожиткового мінімуму. Проте, відповідач не надав доказів того, що отримувана пенсія є меншою за прожитковий мінімум. Крім того, доказів про надання їм матеріальної допомоги, в судовому засіданні останнім не доведено. Рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях. У справі встановлено та не спростовано матеріалами справи, що відповідач має постійний дохід, а доказів погіршення майнового стану відповідача або відсутність достатнього заробітку суду не надано. Отже, доводи відповідача про погіршення матеріального стану та наявність обставин, які унеможливлюють сплату аліментів на користь повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, судом не встановлено. Судова практика містить висновки про те, що факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини (відповідний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі № 755/14148/18 та від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20). Таким чином, визначаючи розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача, суд враховує, що відповідач є особою працездатного віку, працевлаштований та має постійний дохід; малолітнього сина [PERSON] , на утримання якого сплачує аліменти, тому вважає, що з відповідача на утримання повнолітньої дитини слід стягувати аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, на період його навчання, але не більше ніж до досягнення 23-річного віку, що забезпечить баланс інтересів як одержувача, так і платника аліментів. Саме такий розмір аліментів суд вважає необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Крім того, відповідно до статей 192, 201 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, не є сталим і може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином , питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). Згідно ч.1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. У відповідності до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а тому, суд прийшов до висновку, що з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 211 грн. 20 коп.

Outcome: partial