Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-16 00:00:00

24 жовтня 2024 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява адвоката Данильчука С.Г., в інтересах [PERSON] , у якій остання прохає шлюб між нею та ним [PERSON] , зареєстрований 14 лютого 2004 року Полтавським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського обласного управління юстиції, актовий запис № 63; після розірвання шлюбу її прізвище залишити « [PERSON] ». Позов обґрунтовує тим, що вони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 14 лютого 2004 року Полтавським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського обласного управління юстиції, актовий запис № 63. На даний час, офіційно зареєстрований шлюб між ними має формальний характер. Причиною розпаду сім`ї стало відчуження одне від одного, яке виникло на підставі кардинальної різниці в поглядах на сімейне життя. Сімейні стосунки між ними також не склалися через суттєві розбіжності в характерах, які не дають можливість зберегти сім`ю. Вони вже тривалий час не проживають разом. Зазначене пов`язано з їх небажанням продовжувати подальше сімейне життя, вести спільне господарство та спільний бюджет, що дає підстави стверджувати про фактичне припинення сімейних відносин між ними, оскільки в таких стосунках вже немає спільної участі подружжя у вирішенні різних сімейних питань. Спір про поділ майна відсутній. Спільні діти повнолітні. За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями 24.10.2024 справу передано на розгляд головуючому судді Макарчуку С.М. Відповідно до інформації виконавчого комітету Білицької селищної ради Полтавського району Полтавської області, наданої в порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою від 27 листопада 2024 року позов прийнятий до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 17 січня 2025 року. У судове засідання 17 січня 2025 року сторони не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи. Представником позивачки адвоктом Данильчук С.Г. до суду подано заяву про розгляд справи без участі позивачки та її представника. Позовні вимоги підтримують та прохають задовольнити. Відповідач правом на подання відзиву не скористався, будь-яких заяв чи клопотань не подав. Строк подання відзиву для відповідача сплив 04.01.2025. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на зазначене, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення, про що постановлено ухвалу. За змістом речення 2 ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 14 лютого 2004 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 14.02.2004, виданим Полтавським обласним управлінням юстиції, актовий запис № 63 (а.с.11). Відомостей про наявність спору про поділ майна між сторонами позовна заява не містить. Питання про місце проживання дітей у позовній заяві не ставиться. Сторонами не заявлено клопотання про надання строку для примирення. Позивачка не бажає продовжувати подружні стосунки з відповідачем. Позивачка прохає задовольнити позовну заяву про розірвання шлюбу. Відповідач свого ставлення до позову та збереження шлюбу не висловив, відзив на позов не подав. Розірвати шлюб через органи державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, у зв`язку з небажанням відповідача припинити шлюб за взаємною згодою. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки, це суперечило б інтересам сторін. Статтею 24 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування жінки чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини третьої, четвертої статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має суттєве значення. Згідно з частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Суд, вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки сторони припинили шлюбні стосунки і відновлювати їх позивачка не має наміру. В зв`язку з вищевикладеним, враховуючи, що шлюб ґрунтується на вільній згоді подружжя, а позивач не бажає продовжувати шлюбні стосунки, тому збереження шлюбу суперечитиме його інтересам, в зв`язку з чим, шлюб необхідно розірвати. Спір про місце проживання дітей на цей час відсутній. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного, враховуючи, що позивачка не змінювала дошлюбне прізвище, суд вважає, що після розірвання шлюбу її необхідно надалі іменувати прізвищем « [PERSON] ». Позивачка прохала покласти судові витрати на неї.

Outcome: approved