Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою в якій просив: встановити факт не проживання [PERSON] , [INFO] зі спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] на час відкриття спадщини; визнати [PERSON] , [INFO] такою, що не прийняла спадщину після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач в обґрунтування позову зазначив, що [INFO] помер його рідний брат [PERSON] . Після смерті брата залишилася спадщина у вигляді: -1/3 частини будинку [ADDRESS] , яка належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28.03.2003 року, виданого Василенківською сільською радою Шевченківського району Харківської області; -земельної ділянки № [NUMBER] площею 4,93 га з кадастровим номером 6325783000:01:001:0122 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Шевченківської селищної (колишньої - Василенківської сільської) ради Куп`янського (колишнього - Шевченківського) району Харківської області, яка належала померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії I-ХР № 081173, зареєстрованого 05.11.2002 за № 108. Заповіту померлий не залишив. На день смерті [PERSON] , померлого [INFO] , з ним була зареєстрована його дружина [PERSON] , проте вона на день його смерті фактично постійно з ним не проживала з червня 2013 року. Зазначене підтверджується Актом обстеження про підтвердження факту не проживання особи за місцем реєстрації від 09.12.2021 року, засвідченим старостою с. Василенкове Куп`янського району Харківської області. З червня 2013 року дружина брата [PERSON] виїхала з села Василенкове, фактично припинила з чоловіком шлюбні відносини, ведення спільного господарства і будь-яке спілкування. Її місцезнаходження та місце проживання не відоме. Позивач був зареєстрований за іншою адресую та мешкав окремо від спадкодавця. Шевченківська державна нотаріальна контора Харківської області відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті брата [PERSON] , померлого [INFO] . Ухвалою суду від 20 листопада 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та доводи наведені в їх обґрунтування. Відповідач про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не подавала. Позивач проти розгляду справи в заочному порядку не заперечував. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позовну вимогу обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] в селі Василенкове Куп`янського району Харківської області помер рідний брат позивача [PERSON] , [INFO] . Факт споріднення підтверджується свідоцтвами про народження [PERSON] та [PERSON] . Після смерті [PERSON] залишилася спадщина у вигляді: -1/3 частини будинку [ADDRESS] , яка належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28.03.2003 року, виданого Василенківською сільською радою Шевченківського району Харківської області, зареєстрованого в КП «Шевченківське бюро технічної інвентаризації» за реєстраційним номером 492749; -земельної ділянки № [NUMBER] площею 4,93 га з кадастровим номером 6325783000:01:001:0122 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Шевченківської селищної (колишньої - Василенківської сільської) ради Куп`янського (колишнього - Шевченківського) району Харківської області, яка належала померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії I-ХР № 081173, зареєстрованого 05.11.2002 в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 108. Заповіту померлий не залишив. На день смерті [PERSON] , померлого [INFO] , з ним була зареєстрована його дружина [PERSON] , проте вона на день його смерті фактично постійно з ним не проживала з червня 2013 року, що підтверджується Актом обстеження про підтвердження факту не проживання особи за місцем реєстрації від 09.12.2021 року, затвердженим старостою с. Василенкове Куп`янського району Харківської області. Факт не проживання відповідача разом зі спадкодавцем на час його смерті, а також не проживання у селі с. Василенкове з червня 2013 року по теперішній час підтвердили і допитані у судовому засіданні в якості свідків мешканці села Василенкове: [PERSON] та [PERSON] . Позивач був зареєстрований за іншою адресою та мешкав окремо від спадкодавця. Відповідно до відповіді Шевченківської державної нотаріальної контори Харківської області від 30.04 2024 року, наданої на запит суду, в термін передбачений ст. 1270 ЦК України із заявами про прийняття спадщини або відмову від спадщини спадкоємці не зверталися, спадкова справа не заводилася. Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 09 вересня 2024 року ухваленим у справі 644/8057/23, задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Визначено [PERSON] додатковий строк на прийняття спадщини після смерті брата [PERSON] , померлого [INFO] , терміном у три місяці з дня набрання рішенням законної сили. Рішення набрало законної сили 17 жовтня 2024 року. Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. На підставі ч. 3, 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідач [PERSON] на день смерті [PERSON] , померлого [INFO] , була зареєстрована за адресою проживання спадкодавця, а саме: [ADDRESS] . Відповідно до статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Частинами другою та шостою статті 29 Цивільного кодексу України передбачено, що фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Частина третя статті 1168 Цивільного кодексу України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. Державна реєстрація відповідача [PERSON] у будинку сама по собі не є беззаперечним доказом її постійного проживання на момент смерті [PERSON] за адресою реєстрації. Той факт, що відповідач на день смерті [PERSON] , померлого [INFO] фактично постійно з ним не проживала з червня 2013 року, підтверджується наведеними вище доказами. При цьому, відповідач, не проживаючи разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, та протягом достатньо тривалого часу до цього, протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подала. За таких обставин суд дійшов до висновку про задоволення позову. На підставі наведеного,

Outcome: approved