Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-29 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів, зазначивши, що 19.08.2015 року зареєстрував свій шлюб з відповідачкою (дівоче прізвище [PERSON] , [INFO] у Залізничному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, про що свідчить актовий запис № 295 від 19.08.2015 року та свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від цього шлюбу у них народилася дитина [PERSON] , [INFO] , в м. Катовіце, Польща. Рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 05.02.2020 року шлюб між ними розірвано. 02.11.2020 року Самбірським міськрайонним судом Львівської області винесено судовий наказ про стягнення з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30.10.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Зазначає, що відповідач [PERSON] не займається належним вихованням їхньої дитини, періодично забороняє йому бачитися з сином. Вона отримувала на власний рахунок в банку допомогу в Польщі за програмою «500+» на виховання дитини в Польщі, проживаючи з дитиною в Україні. Син [PERSON] був приписаний до мого соціального страхування. З 09.10.2016 року вони проживали в Польщі в орендованій квартирі та періодично оформляли кредити. В Польщі незалежно від доходу і соціального становища перший кредит максимум на 2 тис. злотих. Тож він виробляв хорошу кредитну історію, беручи кредит та закривав його за два місяці. Перший кредит 2 тис. злотих. Через 6 місяців наступний 7 тис. злотих. Третій був на суму 25 тис. злотих і сумою повного погашення 32 615,90 злотих 10.01.2020 року відповідачка поїхала з дитиною в Україну до своїх батьків, забравши з собою цінні речі та гроші які він отримав в кредит у Польщі, а тому він був змушений залишитися в Польщі і виплатити кредит. 15.01.2020 року він подав документи на розлучення. Через карантинні заходи нажаль не зміг відвідувати сина. Відповідачка скористалась ситуацією подала на аліменти. В грудні 2020 року він приїхав в Україну і проживав із свої сином у село П 'яновичі Самбірського району. Пізніше вона знайшла роботу у м. Львів, а згодом орендувала квартиру і забрала сина з собою у Львів., не узгодивши своїх дій з ним. В квітні 2022 року не повідомивши його відповідачка поїхала з сином в Польщу. Два тижні неможливо було до них додзвонитися. Через два тижні повідомила що вона з нашим спільним сином в Польщі, місто Вроцлав, і в черговий раз створила умови щоб він не зміг бачитися з сином. В неї та [PERSON] є польський «PESEL», але вона його змінила оскільки оформила статус тимчасового захисту для отримання соціальної допомоги та безкоштовного житла. Змінила паспорт [PERSON] , оскільки в попередньому закінчився термін дії. Він також реєструвався на аукціонах на яких продавали квартири соціального житла. Початкова ціна була дуже низькою, тому що житло було в дуже занедбаному стані і в старих будинках. Але незважаючи на необхідність капітального ремонту ціни зростали дуже високо і в нього не було фінансової можливості придбати житло. Саме з метою взяття участі в таких аукціонах він взяв 10 тисяч злотих готівкою а решту було зараховано на їх спільний рахунок. Цей кредит був взятий виключно в інтересах сім`ї. 05.01.2020 року відповідачка без будь яких пояснень і обговорень перевела на свій особистий рахунок 5 тисяч злотих. Вони домовилися усно що він виплачую кредит в повному обсязі а вона змінює прізвище, вони розлучаються, без поділу майна, кредиту. Вона умови не виконала, прізвище не змінила і ще й подала на аліменти. На підставі вищевикладеного позивач просить постановити рішення, яким змінити спосіб стягнення аліментів (судовий наказ від 02.11.2020 року справа № 452/3201/20) на депозитний рахунок дитини в банку. 12.12.2024 року позивач подав до суду уточнену позовну заяву в якій просив змінити спосіб стягнення аліментів (судовий наказ від 02.11.2020 року справа № 452/3201/20) на депозитний рахунок [NUMBER] . В уточненій позовній заяві посилався на те, що відповідачка [PERSON] отримує соціальну допомогу від Республіки Польща на виховання дитини у розмірі 1200 злотих, (12 тисяч гривень). 24.09.2024 року відповідачем [PERSON] було подано відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що заперечує щодо задоволення позову [PERSON] з наступних підстав: відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Зазначає, що позивач посилається на нецільове використання нею аліментів, невиконання нею батьківських обов`язків щодо нашого сина, відсутність гігієни та харчування, витрачання коштів виключно на себе, позбавлення батька права бачитися з дитиною та брати участь у його вихованні та інше. Ці викладені обставини є надуманими та не підтверджені жодними належними доказами. Тільки за період серпня - вересня 2024 року вона додатково витратила на дитину 1100 польських злотих що в перерахунку на гривні становить 11 000,00 (одинадцять тисяч) гривень. Вона утримує дитину та надає їй увагу і материнське піклування. Їхній син повністю забезпечений доглядом та належним харчуванням, а тому просить у позові відмовити в повному обсязі. Позивач у судовому засіданні позов підтримав, посилався на обставини викладені в уточненій позовній заяві. Крім того зазначив, що доказів нецільового використання аліментів відповідачкою у нього не має. Просив позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Дахновський В.Т. у судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні. Судом встановлено, що позивач та відповідач являються батьками [PERSON] , [INFO] . Рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 05.02.2020 року шлюб між [PERSON] до [PERSON] розірвано. 02.11.2020 року Самбірським міськрайонним судом Львівської області винесено судовий наказ про стягнення з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30.10.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно розрахунку заборгованості виданого Самбірським відділом державної виконавчої служби у Самбірському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції, вбачається, що станом на 01.02.2024 року [PERSON] заборгованості по сплаті аліментів немає. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ч.ч. 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 186 СК України контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей. За заявою платника аліментів (крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів) інспекційні відвідування одержувача аліментів здійснюються органом опіки та піклування позапланово, але не більше одного разу на три місяці. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Згідно ч. 3 ст. 19 СК України звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду. Тобто, обов`язок перевіряти цільове витрачання аліментів покладений на орган опіки та піклування, проте правом на звернення до суду заявник може скористатися і без попереднього звернення до органів опіки та піклування, особисто зібравши необхідні докази, які підтверджують нецільове використання аліментних платежів. Також, статтею 19 Сімейного кодексу України передбачена участь органу опіки та піклування у захисті сімейних прав та інтересів. Механізм здійснення контролю за цільовим витрачанням аліментів визначений Порядком здійснення органами опіки та піклування контролю за цільовим витрачанням аліментів на дитину, затвердженим наказом Міністерства соціальної політики України від 15 листопада 2018 року № 1713 (далі Порядок). Згідно цього Порядку, контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюють органи опіки та піклування шляхом проведення інспекційних відвідувань одержувача аліментів. Безпосереднє проведення інспекційного відвідування покладається на службу у справах дітей відповідної районної, районної у містах Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі її утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади за місцем проживання одержувача аліментів із залученням (за потреби) інших посадових осіб суб`єктів соціальної роботи із сім`ями, дітьми та молоддю (психолог, соціальний педагог, фахівець із соціальної роботи). Кількість посадових осіб, що проводять інспекційне відвідування, не може бути меншою ніж дві особи. Підставою для проведення інспекційного відвідування одержувача аліментів є заява платника аліментів, подана до районної, районної у містах Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі її утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади за місцем проживання одержувача аліментів або до відповідної служби у справах дітей. Для підтвердження сплати аліментів разом із заявою платник аліментів обов`язково подає розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за останні 12 місяців, виданий відповідно до Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802, а також відомості про місце проживання отримувача аліментів. У разі повторного впродовж року звернення платника аліментів із заявою про проведення інспекційного відвідування подається розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за період, що минув з дати проведення попереднього інспекційного відвідування. Наявність заборгованості зі сплати аліментів є підставою для відмови платнику аліментів у проведенні інспекційного відвідування одержувача аліментів. Відповідно до ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Витрачання аліментів за цільовим призначенням означає, що той із батьків або інші особи, відповідно до ст. 179 СК України, на ім`я якого вони виплачуються, зобов`язаний спрямовувати їх на забезпечення потреб дитини у харчування, одязі, в охороні здоров`я, отриманні освіти та на створення гідних умов життя дитині. Сама неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, які одержані для її утримання. Між тим, матеріалами справи не доведено нецільове використання аліментів матір`ю дитини. Позивачем не надано жодних допустимих і належних доказів у підтвердження своїх доводів. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Позивачем не надано доказів які б містили інформацію щодо предмета доказування, а саме стосовно нецільового витрачання матір`ю дитини аліментів, які стягуються з позивача, зокрема: доказів щодо використання відповідачкою отримуваних нею аліментів на особисті цілі, на користь інших осіб або на будь-які інші потреби, не пов`язані з утриманням і вихованням сина. Відсутність таких доказів підтверджена позивачем в удовому засіданні. Згідно зі статтею 186 СК України платник аліментів має право звернутися до суду про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Статтею 179 СК України передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до ЦК України. Із заяви - договору про відкриття вкладного (депозитного) рахунку від 16.10.2024 року укладеного в АТ «Державний ощадний банк України» вбачається, що [PERSON] відкрив на своє прізвище депозитний рахунок № [NUMBER] (назва вкладу - «Мій депозит пенсійний»), на який бажає, згідно позовних вимог, зараховувати кошти по сплаті аліментів на сина. Тобто, у разі надходження коштів по сплаті аліментів на вищевказаний рахунок, такі будуть рахуватися власністю [PERSON] , а не будуть одержуватися та використовуватися неповнолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] , чи за цільовим призначенням в його інтересах законним представником - мамою [PERSON] . Виходячи із змісту норм чинного законодавства та оцінивши встановлені у справі докази і обставини, суд дійшов висновку, що правові підстави для задоволення позову відсутні, а тому в його задоволенні слід відмовити за недоведеністю.

Outcome: dismissed