Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-28 00:00:00

У травні 2024 року ТОВ «Хмельницькенергозбут» звернулось до суду з позовом в якому просило стягнути з [PERSON] заборгованість за спожиту електричну енергію. В обґрунтування позову зазначено, що 11.06.2017 року прийнято Закон України «Про ринок електричної енергії», яким змінено засади регулювання взаємовідносин між споживачами електричної енергії (фізичними особами, фізичними особами-підприємцями та юридичними особами) з електропостачальниками, операторами систем розподілу та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії. З 01.01.2019 року позивач виконує функції постачальника універсальних послуг на території Хмельницької області. Взаємовідносини між побутовим споживачем і енергопостачальником регулюються Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКДРЕКП від 14.03.2018 року № 312. Постачання електричної енергії здійснюється у порядку, визначеному Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року №312, на умовах договору, укладеного з електропостачальником. Постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії на підставі договорупро постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який розробляється на основі Типового договору. Договір про постачання електричної енергії споживачу є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу (далі - Споживач) постачальником електричної енергії (далі - Постачальник), укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання Споживача до умов вищезазначеного Договору. ТОВ "Хмельницькенергозбут" оприлюднено на офіційному веб-сайті https://www.energo.km.ua типова форма договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг та комерційна пропозиція для побутових споживачів. 01.01.2019 року [PERSON] приєднався до публічного договору про постачання електричної енергії, є споживачем, що користується послугами з електропостачання, які надаються ТОВ «Хмельницькенергозбут» до приміщення торгівельного центру (загальною площею 16,9 кв.м за адресою: [ADDRESS] . Щомісяця позивачем нараховується відповідачу плата за надані послуги з електропостачання згідно обсягів наданих оператором системи розподілу. Обсяги спожитої електричної енергії визначаються за розрахунковий період, який становить один місяць. У відповідності п.4.19. ПРРЕЕ та п. 5.8 Типового Договору розрахунки споживача за електричну енергію здійснюються за розрахунковий період, який, як правило, становить календарний місяць відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції). Однак, відповідач кошти за вказані послуги не сплачував, внаслідок чого виникла заборгованість за надані послуги з електропостачання, яка становить 8 114,03 гривень. На підставі викладеного ТОВ «Хмельницькенергозбут» просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за спожиту електричну енергію 8 114,03 грн., інфляційні нарахування у сумі 1 036,04 грн. та 244,09 гривень - 3% річних. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила його задовольнити. зазначила, що відповідач є власником торгівельного приміщення площею 16,9 кв.м, який розташований за адресою: [ADDRESS] та споживачем електричної енергії за вказаною адресою. Послуги з постачання електричної енергії за вказаною адресою надає позивач. Відповідач у повному обсязі не оплачує надані позивачем послуги з електропостачання у зв`язку із чим його заборгованість становить 8 114,03 гривень. Крім того, оскільки відповідач допустив прострочення виконання грошового зобов`язання, останній, відповідно до положень ст.625 ЦК України, зобов`язаний сплатити борг з урахуванням 3% річних та інфляційних втрат. Відповідач [PERSON] позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні. Зазначив, дійсно з 2008 року він був власником торговельного приміщення площею 16,9 кв.м, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] . У 2010 році він продав частку вказаного приміщення [PERSON] , а інша частка цього приміщення у 2017 році була відчужена з прилюдних торгів на виконання рішення суду про стягнення з нього боргу. Таким чином з 2017 року він не є власником цього приміщення, цим приміщенням не користується та відповідно обов`язку з оплати послуг з електропостачання не має. Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Статтею 1 Закону України від 9 листопада 2017 року №2189-VІІІ «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон №2189-VІІІ) встановлено, що житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Одним із видів комунальних послуг є послуги з постачання та розподілу електричної енергії (стаття 5 Закону №2189-VІІІ). У статті 12 Закону №2189-VІІІ визначено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Відповідно до статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами. Таким законом є Закон України від 13 квітня 2017 року №2019-VІІІ «Про ринок електричної енергії» (далі Закон №2019- VІІІ). За змістом статті 1 Закону №2019-VІІІ споживачем є фізична особа, у тому числі фізична особа підприємець, або юридична особа, що купує електричну енергію для власного споживання. В силу частини третьої статті 58 Закону №2019-VІІІ споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів . Згідно з Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018року №312 (тут і надалі в редакції на час виникнення спірних відносин) укладення, внесення змін, продовження строку дії чи розірвання будь-якого із договорів, передбаченого цими Правилами, здійснюється відповідно до вимог законодавства та цих Правил. Для договорів, які укладаються шляхом приєднання до умов договору, укладення договору можливе шляхом підписання заяв-приєднань, оплати виставленого рахунку, споживання будь-якого обсягу електричної енергії (за умови відсутності направлених заперечень щодо договірних умов в цілому чи частково) через особистий кабінет в електронній формі (в установленому законодавством порядку). На роздрібному ринку не допускається споживання (використання) електричної енергії споживачем без укладення відповідно до цих Правил договору з електропостачальником та інших договорів, передбачених цими Правилами (пункт 1.2.15). У разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору про надання послуг з розподілу електричної енергії споживач не має права використовувати електричну енергію із системи розподілу та має подати оператору системи розподілу письмову заяву про припинення розподілу електричної енергії на його об`єкт. Фактом приєднання споживача до умов договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, зокрема повернення (надання) підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка оператора системи розподілу та/або документально підтверджене споживання електричної енергії (пункт 2.1.6). Розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на роздрібному ринку, між учасниками цього ринку здійснюються у грошовій формі відповідно до укладених договорів (пункт 4.1). Розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну (пункт 4.12). Із положень Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року №311, слідує, що індивідуальні побутові споживачі зобов`язані щомісяця зчитувати фактичні покази зі всіх лічильників, встановлених на об`єкті споживача, для яких відсутня можливість дистанційного зчитування даних, та надавати їх до кінця третього календарного дня місяця, що настає за розрахунковим, відповідному оператору системи розподілу або ППКО /постачальнику послуг комерційного обліку/ (у ролі ОЗД /оператора зчитування даних з лічильників/) в один із таких способів: 1) через особистий кабінет на сайті оператора системи розподілу або ППКО /постачальника послуг комерційного обліку/ (у ролі ОЗД /оператора зчитування даних з лічильників/); 2) за телефоном чи іншими електронними засобами; 3) шляхом зазначення цих показів у сплаченому рахунку; 4) через особисте звернення або іншим зручним та прийнятним для сторін способом згідно з укладеним договором (пункт 8.6.2). У разі неотримання оператором системи або ППКО (у ролі ОЗД) від споживача фактичних показів лічильника(ів) до кінця третього календарного дня місяця, що настає за розрахунковим, та за умови, що з технічних причин покази не отримані за допомогою засобів дистанційної передачі даних, оціночні покази лічильника на початок першої доби цього календарного місяця визначаються оператором системи або ППКО (у ролі ОЗД) шляхом додавання до останнього отриманого ними фактичного показу лічильника величини добутку середньодобового споживання на кількість днів (діб) між датою останнього зчитування фактичних показів та першим числом цього календарного місяця (пункт 8.6.5). Якщо за підсумками наступного місяця споживач надасть покази лічильника, визначення фактичного обсягу розподілу та споживання електричної енергії за період зазначеного місяця здійснюється з урахуванням наданих показів, показів, зчитаних оператором системи або ППКО та показів, на які споживачу здійснено розрахунки (пункт 8.6.6). Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної особи в забезпеченні належних умов проживання у житлових приміщеннях у порядку, встановленому законодавством. Ця діяльність здійснюється на підставі відповідних договорів про надання комунальних послуг, укладених між їх виконавцями та споживачами. Електропостачання (постачання та розподілення електричної енергії) є одним із видів комунальних послуг. За своєю правовою природою договір постачання електричної енергії, є відплатним, а предметом виконання грошового зобов`язання за цим договором є певна грошова сума, що має бути сплачена споживачем виконавцю. Власники житлових приміщень (власники електроустановок) зобов`язані оплатити спожиту електричну енергію відповідно до умов укладеного договору. Розмір плати за послуги з постачання електричної енергії розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку (лічильників) або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Також договір постачання електричної енергії відноситься до публічних договорів приєднання. Як правило ці договори укладаються між виконавцем і споживачем відповідно до типових або примірних договорів. Про приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) можуть свідчити такі дії як підписання споживачем заяви-приєднання, отримання споживачем послуги з електропостачання, незаперечення проти надання виконавцем таких послуг та внесення плати за ці послуги. Згідно частини 1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно приписів ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 509 ч.1 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У своєму позові позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги з постачання електричної енергії до об`єкту споживання - торговельного центру площею 16,9 кв.м, який розташований за адресою: [ADDRESS] , яка виникла за червень 2022 рік. Разом з цим суд зазначає, що [PERSON] набув право власності на торговельного центру площею 16,9 кв.м, який розташований за адресою: [ADDRESS] згідно укладеного договору від 14.08.2008 року про поділ майна, що є спільній частковій власності. У подальшому на підставі укладеного 13.07.2010 року договору купівлі-продажу частини приміщення, який був посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Паляницею Л.С. (реєстровий номер 1669) [PERSON] відчужив частину вказаного приміщення [PERSON] . Інша частина (1/2 частка) вказаного приміщення, яка належала [PERSON] була придбана 12.12.2017 року з прилюдних торгів [PERSON] та у подальшому відчужена [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 22.12.2017 року, який був посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Грищук О.В. Крім того, згідно отриманих даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за [PERSON] не зареєстровано право власності на приміщення торговельного центру площею 16,9 кв.м, який розташований за адресою: [ADDRESS] (відповідь №791948 від 18.09.2024 року). Отже з 2017 року [PERSON] не є власником приміщення торговельного центру площею 16,9 кв.м, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Доказів того, що [PERSON] був користувачем вказаного приміщення у період, з червня 2022 року, тобто за який виникла спірна заборгованість за надані послуги з електропостачання, матеріали справи не містять і таких доказів позивачем суду не представлено. За таких обставин, враховуючи приписи ст. 322 ЦК України, стосовно того, що тягар утримання майна лежить саме на його власнику, того, що у спірний період [PERSON] вже не був власником приміщення торговельного центру площею 16,9 кв.м, який розташований за адресою: [ADDRESS] та ним не користувався, підстав для покладення на нього обов`язку із сплати заборгованості за надані послуги з електропостачання за цією адресою не має. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що поданий ТОВ «Хмельницькобленерго» позов поданий до неналежного відповідача, у зв`язку із чим у його задоволенні слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed