Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-22 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб, укладений 25.02.2010, зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №239, та стягувати на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з 25 лютого 2010 року перебуває з відповідачем у шлюбі, в якому у сторін народилось двоє дітей, а саме: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Разом з тим, позивач зазначає, що спільне сімейне життя у них не склалось, разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Протягом тривалого часу відповідач не цікавиться дітьми, участі у їх вихованні та утриманні не приймає. Вважає збереження шлюбу неможливим, оскільки у неї з чоловіком різні інтереси та погляди на життя, у зв`язку із чим заперечує можливість примирення та просить розірвати шлюб. Крім того зазначає, що неодноразово намагалась дійти згоди із [PERSON] щодо розподілу витрат, необхідних для утримання та забезпечення гармонійного розвитку дітей, однак останній жодних коштів на утримання дітей не надає. Таким чином, просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей у частці від його доходу. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.08.2024 матеріали справи передано на розгляд судді Сабарі Л.В. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 23.08.2024 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 04.09.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 23.01.2025 постановлено здійснювати заочний розгляд даної справи. Позивач [PERSON] , її представник [PERSON] в судове засідання не з`явились, останній скерував до суду заяву про проведення розгляду справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять такі задовольнити, щодо заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомив, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не скеровував. Враховуючи неявку сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, приходить до висновку про що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного. Згідно зі\~ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічне положення містить ч. 1\~ст. 24 СК України, в якій також зазначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3\~статті 56 СК України\~передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 1\~ст.\~105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до\~статті 107 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Частиною 2\~ст. 112 СК України\~передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як визначено ч. 2\~ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 25.02.2010 вбачається, що [PERSON] та [PERSON] 25 лютого 2010 року уклали шлюб, зареєстрували такий у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис за №239. В подружжя є неповнолітні діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 24.10.2012, серії [NUMBER] від 20.01.2011 відповідно. Судом встановлено, що сторони міцної сім`ї не створили, не проживають разом, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Між ними втрачено почуття любові та довіри, без якого повноцінна сім`я існувати не може, а примирення неможливе. Враховуючи те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе і такі обставини суперечать інтересам позивача, а відтак шлюб необхідно розірвати. Крім того, статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. При цьому, статтею 180 СК України зазначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 Сімейного кодексу України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Положеннями ч. 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до положень ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Так, при визначенні розміру аліментів, суд враховує вимоги ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, а саме вік дітей [PERSON] , [PERSON] , на яких позивач просить стягувати аліменти з відповідача, потреби на їх утримання, стан їх здоров`я та матеріальне становище, а також те, що відповідач є особою здоровою, працездатною, оскільки доказів, які б свідчили про те, що останній за своїм станом здоров`я чи матеріальним становищем не може виконувати своїх обов`язків із утримання дітей суду не надано, та те, що обов`язок утримувати дитину в рівній мірі покладається на обох батьків, водночас, зважаючи на те, що позивачем не надано доказів щодо достатності заробітку (доходу) платника аліментів для стягнення з нього аліментів у розмірі не меншому розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відтак суд приходить до висновку про те, що з відповідача [PERSON] слід стягувати аліменти на користь позивача [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову відповідно до положень ч. 1 ст. 191 СК України, а саме з 20 серпня 2024 року, та до досягнення дітьми повноліття, у зв`язку із чим позов слід задовольнити частково. Крім цього, згідно з ч. 1 ст. 430 ЦПК України необхідно допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує те, що позивачем при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір у розмірі 1\~211,20 грн. за позовну вимогу немайнового характеру, а саме розірвання шлюбу, відтак враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені нею судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору. Крім того, зважаючи на те, що позивач при зверненні до суду з вимогою про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відтак з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1\~211,20 грн. На підставі ст. ст. 79, 105, 110, 112, 180, 181, 182, 184, 191 СК України,

Outcome: partial