Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-20 00:00:00

Адвокат В.Богославський, в інтересах [PERSON] , звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Свою заяву обґрунтовує тим, що [INFO] померла мати [PERSON] - [PERSON] , [INFO] про, що Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) зроблено актовий запис 274 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . В свідоцтві про смерть вказано, що [PERSON] померла в м. Запоріжжі в Олександрівському районі. На час смерті [PERSON] , [INFO] проживала разом із заявницею за адресою без реєстрації: [ADDRESS] . Запоріжжя. Після її смерті відкрилась спадщина на 1/3 частину квартири [ADDRESS] , право власності підтверджується свідоцтвом № 9485 від 01.10.1997 року та витягом з ДРРП від 27.01.2020 року № 197739341. Заявниці також належить право власності на 1/3 частку цієї квартири. Єдиним спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є її рідна донька. Окрім того,\~співвласником квартири\~ [ADDRESS] є\~ [PERSON] ,яка є онучкою померлої [PERSON] та не відноситься до спадкоємця першої черги. Також, [PERSON] за життя склала заповіт зареєстрований в реєстрі за № 3-1980 від 04.09.2004 року на 1/3 частину квартири [ADDRESS] . Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після смерті спадкодавця немає. 22.10.2024 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріальною округу Єдемської-Фастовець О.О. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої мами [PERSON] . Проте, заявниці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з заповітом після померлої [INFO] [PERSON] , яка була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з причин відсутності документального підтвердження проживання зі спадкодавцем на день смерті. Отже, через те, що заявник зареєстрована окремо від спадкодавця нотаріус відмовила її у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та законом. Про, що складена постанова приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Єдемської-Фастовець О.О. від 29.10.2024 року № 1278/02-31. Відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину пов`язана виключно з тим, що із наданих заявником документів не підтверджується факт постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. За змістом статті 1268 Цивільного кодексу України, порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того, чи проживав постійно спадкоємець разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до положень частини 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. На час відкриття спадщини спадкодавець була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але вона на день смерті фактично проживала за адресою: [ADDRESS] , разом з дочкою [PERSON] . Спадкоємиць забрала спадкодавця проживати до себе у м. Запоріжжя у зв`язку з її похилим віком, хворобами, а також необхідністю постійного догляду через її вікові фізичні обмеження. Просить встановити факт постійного проживання на час відкриття спадщини, [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . У судовому заявник [PERSON] та її представник [PERSON] на задоволенні заяви наполягали. Представник заінтересованої особи, Запорізької міської ради Мірошниченко О.О., у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за їх відсутності, у вирішенні даної справи покладаються на розсуд суду. Заінтересована особа, [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомила, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши заявника та її представника, свідків, приходить до наступних висновків. [INFO] померла [PERSON] , [INFO] про, що Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) зроблено актовий запис 274 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . [PERSON] , [INFO] , є донькою померлої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 20.05.1965 року. Згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №197739341, №19779802, 197740200 від 27.01.2020 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] . Згідно заповіту [PERSON] всю належну їй на праві власності частку квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] заповіла дочці [PERSON] . 22.10.2024 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріальною округу Сдемської-Фастовець О.О. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої мами [PERSON] . Проте, постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Єдемської-Фастовець О.О. від 29.10.2024 року № 1278/02-31 заявниці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з заповітом після померлої [INFO] [PERSON] , яка була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з причин відсутності документального підтвердження проживання зі спадкодавцем на день смерті. Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Тлумачення статей1268,1269 ЦК України свідчить, що у разі, коли спадкоємець постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Відповідно до статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Частинами другою та шостою статті 29 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Згідно з пунктами 3.21, 3.22 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Зміст наведених норм закону свідчить про те, що під постійним місцем проживанням спадкоємця із спадкодавцем розуміється як факт безпосереднього проживання спадкоємця із спадкодавцем на момент його смерті, так і факт наявності у спадкоємця, на момент смерті спадкодавця, зареєстрованого у передбаченому законом порядку права на постійне проживання з останнім за однією адресою. Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. Відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 10 січня 2019 року в справі № 484/747/17, від 07 червня 2022 року у справі № 175/4514/20. На підтвердження факту проживання разом із спадкодавцем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] без реєстрації, [PERSON] надала довідку ОСББ «Новокузнецька, 5» від 30.10.2024 року, де зазначено, що [PERSON] з листопада 2019 року до дати смерті, через похилий вік та необхідність догляду за нею, постійно проживала разом зі своєю донькою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . На підтвердження факту проживання [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] на час смерті останньої, судом допитані свідки\~\~ [PERSON] та [PERSON] . В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що\~вона 20 років проживає в будинку за адресою: [ADDRESS] , є сусідкою [PERSON] , часто приходила до неї в гості, зазначила, що остання у 2019 році забрала матір до себе, доглядала за нею, купувала ліки, між матір`ю та донькою були гарні стосунки, вони ніколи не сварилися, [PERSON] померла [INFO] , до дня смерті померла проживала разом з донькою. Свідок, [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що він проживає в будинку за адресою: [ADDRESS] , є сусідом [PERSON] , часто ходив до неї в гості, допомагав ремонтувати техніку, бачив речі матері у квартирі Світали, знає, що вона забрала матір до себе проживати у 2019 році, де померла проживала до дня смерті. Згідно з частинами першою, четвертою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Питання щодо встановлення факту спільного проживання вирішується у кожному конкретному випадку, з урахуванням встановлених обставин справи та поданих сторонами доказів. Суд, надаючи оцінку доказам, наявним у матеріалах справи, заслухавши свідків, дійшов висновку, що заявник довів факт спільного проживання на час відкриття спадщини разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , за адресою: [ADDRESS] .

Outcome: approved