Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-29 00:00:00

Представник позивача звернувся в суд з цивільним позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Вимоги мотивує тим, що сторони з 28 серпня 2012 року перебувають у шлюбі, від якого у них є малолітня дитина [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що позивач з відповідачем разом не проживають, спільного господарства не ведуть, а подружні стосунки між ними припинено. З врахуванням викладеного, вважає, що збереження шлюбу і примирення між сторонами не є можливим. З огляду на вказане, просив позовні вимоги задовольнити. Ухвалою від 19 листопада 2024 року позовну заяву залишено без руху, стороні позивача надано десятиденний строк для усунення недоліків, описаних у такій. 20 листопада 2024 року представником позивача [PERSON] подано заяву, якою усунуто недоліки позовної заяви. Ухвалою від 21 листопада 2024 року відкрито провадження у справі, а розгляд такої вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач повідомлялась про судовий розгляд шляхом направлення поштової кореспонденції. 18 грудня 2024 року відповідачем [PERSON] подано заяву про визнання позову, згідно мотивів якої позовні вимоги визнала в повному обсязі та просила такі задовольнити, а після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». В матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи наведене, відповідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу у порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 28 серпня 2012 року, який зареєстрований Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 28 серпня 2012 року, актовий запис № 1876. З свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 08 жовтня 2013 року Сокільницькою сільською радою Пустомитівського району Львівської області, вбачається, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу є однією з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ч. 1\~ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся в суд з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. У відповідності із положеннями ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги пояснення позивача, які викладені його представником у позовній заяві, відсутність згоди на примирення, а також визнання позову відповідачем, суд вважає, що причини, які спонукають наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Окрім того, відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, прохання відповідача про те, щоб після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] », є законним та обґрунтованим. За ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відтак, враховуючи задоволення позовних вимог, а також те, що відповідач визнала позовні вимоги, позивачу слід повернути з державного бюджету 50 % сплаченого судового збору, що становить 605 грн. 60 коп. Крім того, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 605 грн. 60 коп., що становить 50 % судового збору.

Outcome: approved