Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки в якому просить розірвати шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований 16 червня 2012 року Червонозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 188. В обґрунтування позову позивач вказав, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16 червня 2012 року. Від шлюбу мають спільних дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . На даний час сімейні стосунки між сторонами фактично завершені, можливості для збереження шлюбу немає. З серпня 2023 року подружжя проживає окремо один від одного, спільного господарство не ведуть. Кожен з них має власне бачення сімейних цінностей та обов`язків, що робить подальше спільне проживання неможливим. Збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 26 листопада 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. 10 грудня 2024 року представником відповідачки адвокатом Рибак Я.В. подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідачка не заперечує проти задоволення позовних вимог. Проте, не погоджується з обставинами, викладеними позивачем в своєму позові. Твердження позивача про те, що з серпня 2023 року сторони не підтримують подружніх відносин, проживають окремо не відповідає дійсності. Позивач працює на посаді територіального менеджера Харківської, Луганської та Полтавської областей ТОВ «АВК КОНФЕКШІНЕРІ». Останній рік його робота відбувалась вахтовим методом (за його словами). Після закінчення такої вахти у декілька місяців він повертався додому до сім`ї, дружини та дітей. З початком війни в пошуках безпечного місця сім`я (разом з чоловіком) виїхала з міста Харкова до м. Кременчук Полтавської області. Там же відповідачкою та дітьми отриманий статус внутрішньо переміщеної особи. Таким чином, з початком роботи вахтовим методом чоловік повертався до дружини та дітей саме туди. Востаннє позивач повертався з роботи додому до дітей та дружити в червні 2024 року. З того часу відносини не погіршувались, Відповідач так само вважала, що вона має міцну сім`ю, та чекала чоловіка додому з роботи (вахти). До моменту подання позовної заяви про розірвання шлюбу у сторін зберігалися тісні любовні сімейні стосунки. За вказаних вище обставин, та наступного спілкування з позивачем, відповідачка не вбачає за можливе зберігати теплі сімейні відносини з позивачем, який вже налаштований на інші на відносини. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 16 червня 2012 року уклали шлюб, який зареєстрований у Червонозаводському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 188, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 29 жовтня 2024 року (а.с.59). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 28 березня 2013 року та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 19,20). Відповідно до вимог ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Виходячи із змісту ч. 3 та ч. 4 ст.56\~СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки сторони у встановлений законом строк заяву про розірвання шлюбу не відкликали, позивач бажає розірвати шлюб, відповідачка не заперечує проти розірвання шлюбу про що зазначено представником відповідача у відзиві, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити, шлюб сторін розірвати, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідно до\~ч.1\~ст.\~113\~СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідачка клопотання про відновлення дошлюбного прізвища не заявила. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи клопотання позивача про залишення судових витрат за ним, суд вважає за можливе судові витрати залишити за позивачем. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved