Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-23 00:00:00

03 вересня 2024 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 23 жовтня 2012 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 вересня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. В установлений судом строк відповідач відзив на позов не подав. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 грудня 2024 року задоволено клопотання відповідача про надання строку для примирення. Надано сторонам строк для примирення терміном один місяць. Провадження в справі зупинено до закінчення строку для примирення, визначеного судом. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 січня 2025 року поновлено провадження в даній справі. У судовому засіданні після наданого строку для примирення позивач позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні після наданого строку для примирення позов не визнав та зазначив, що дуже любить свою дружину і вважає за можливе зберегти сім`ю. Заслухавши доводи сторін, їх представників та дослідивши матеріали справи, суд встановив таке. 23 жовтня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, про що складено відповідний актовий запис № 1743 (а.с. 9). Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 16, 17). Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведуть, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим. Згідно із\~частиною першою\~статті 24\~Сімейного кодексу\~України шлюб\~ґрунтується на\~вільній згоді\~жінки та\~чоловіка. Відповідно до положень частин третьої, четвертої статті 56 Сімейного кодексу України кожен має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі статтею 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України. З огляду на викладене, враховуючи, що примирення між сторонами не відбулося, позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд дійшов висновку, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме інтересам позивача, а тому шлюб підлягає розірванню, а позов - задоволенню. Також, оскільки відповідач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 8 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», а тому відповідно до статті 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору позивачу необхідно компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України

Outcome: approved