Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-16 00:00:00

У березні 2024 року ТОВ «Коллект Центр» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 26 вересня 2020 року між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] на підставі Заявки-анкети №\~3272064 на умовах пропозиції (оферти) на укладення електронного Договору позики, що акцептована Відповідачем, шляхом підписання електронним підписом Відповідача, було укладено Договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №\~0979350060/8. Зазначає, що Товариство належним чином виконало свої зобов`язання за Договором, надавши Позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами Договору, проте відповідач не виконував належним чином зобов`язання за вказаним договором, чим порушив його умови та норми чинного законодавства. 16 грудня 2021 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №\~16.12.2021, відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до Боржників, в тому числі за Договором позики №\~ 0979350060/8 від 24 липня 2020 року, укладений між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] . У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до Боржників ТОВ «Коллект Центр» відповідно до Договору відступлення права вимоги №\~10-01/2023 від 10 січня 2023 року, в тому числі за Договором позики №\~0979350060/8 від 24 липня 2020 року, що укладений між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] . Так, зважаючи на викладене, ТОВ «Коллект Центр» набуло право вимоги до відповідача, заборгованість якого за Договором позики станом на 08 березня 2024 року становить 238\~020,00 грн., а з урахуванням принципу розумності, співмірності та пропорційності 96\~390,00 грн., з яких: заборгованість за кредитом (тілом кредиту) 8\~000,00 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги від ТОВ «Інфінанс» - 88\~390,00 грн. Таким чином, позивач зазначає що відповідач має непогашену заборгованість перед ним та просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Коллект Центр»: заборгованість за Договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №\~0979350060/8 від 24 липня 2020 року у сумі 96\~390,00 грн.; понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 3\~028,00 грн.; понесені витрати на правову допомогу у розмірі 17\~000,00 грн. Ухвалою Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 24 квітня 2024 року передано за підсудністю до Києво-Святошинського районного суду Київської області. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 травня 2024 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просив проводити розгляд справи за відсутності представника позивача за наявними у справі доказами. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи сповіщений належним чином, причини неявки не повідомив, судом вживалися заходи щодо належного повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи. Відповідач на адресу суду відзиву на позовну заяву не подав, ухвалу суду про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками не отримав, вказана кореспонденція повернулася на адресу суду з відміткою працівника поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою». Причини неможливості подати відзив суду не повідомив. Будь-яких заяв, клопотань станом на час прийняття рішення до суду не надходило. У зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за №\~761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов такого висновку. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 24 липня 2020 року між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] було укладено Договір позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №\~0979350060/8 та отримання кредиту згідно Заявки-анкети на умовах пропозиції (оферти) на укладення електронного Договору позики №\~0979350060/8 від 24 липня 2020 року, що акцептована Відповідачем 26 вересня 2020 року, шляхом підписання електронним підписом Відповідача. 24 липня 2020 року ТОВ «Інфінанс» в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства на сайті www.pozichka.ua було направлено [PERSON] в його особистий кабінет Пропозицію укласти Договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №\~0979350060/8 від 24 липня 2020 року (оферта) та надання кредиту згідно Заявки-анкети №\~3272064 від 26 вересня 2020 року, яка була підписана директором ТОВ «ІНФІНАНС» Балабко О.О. 26 вересня 2020 року електронним підписом одноразовим ідентифікатором 2L3Z8W, відповідно до умов якої ТОВ «ІНФІНАНС» запропонувало [PERSON] прийняти умови Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «Pozichka Loyal», затверджених наказом №\~14/2 від 18 серпня 2020 року, та укласти за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «ІНФІНАНС», розміщеної на сайті pozichka.ua в мережі інтернет, договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №\~0979350060/8 від 24 липня 2020 року, та отримати в рамках договору кредит на наступних умовах: розмір кредиту 8\~000,00 грн.; строк користування кредитом - 30 днів; відсоткова ставка 1,75\~% за один день користування кредитом, застосовується за умови належного виконання умов договору та відсутності пролонгації; річна відсоткова ставка 638,75\~% застосовується за умови належного виконання умов договору та відсутності пролонгації; максимальна відсоткова ставка 3,5\~% за один день користування кредитом, застосовується за умови неналежного виконання умов договору; максимальна річна відсоткова ставка 1\~277,5\~% застосовується за умови неналежного виконання умов договору. 26 вересня 2020 року [PERSON] акцептував оферту від 26 вересня 2020 року на укладення Договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, №\~0979350060/8 від 24 липня 2020 року та отримання кредиту згідно Заявки-анкети №\~3272064 від 26 вересня 2020 року, шляхом підписання акцепту 26 вересня 2020 року електронним підписом одноразовим ідентифікатором 0w1s4j, в якій він погодився з умовами оферти ТОВ «ІНФІНАНС», умовами Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «Pozichka Loyal», затверджених наказом №\~14/2 від 18 серпня 2020 року, та погодився укласти Договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №\~0979350060/8 від 24 липня 2020 року для надання йому кредиту на умовах, викладених в цьому акцепті, а також надав згоду на використання при укладенні цього правочину одноразового ідентифікатора, в якості аналога його власноручного підпису. В акцепті оферти від 24 липня 2020 року на укладення Договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, №\~0979350060/8 від 24 липня 2020 року та отримання кредиту згідно Заявки-анкети №\~3272064 від 26 вересня 2020 року, зазначені основні умови кредиту: розмір кредиту 8\~000,00 грн.; строк користування кредитом - 30 днів; строк дії договору - 3 роки; відсоткова ставка 1,75\~% за один день користування кредитом, застосовується за умови належного виконання умов договору та відсутності пролонгації; річна відсоткова ставка 638,75\~% застосовується за умови належного виконання умов договору та відсутності пролонгації; загальна вартість кредиту у грошовому вираженні становить 4\~200,00 грн. за умови належного виконання умов договору та відсутності пролонгації; номінальна відсоткова ставка 1,75\~% за один день користування кредитом, застосовується у випадках, передбаченими правилами; максимальна відсоткова ставка 3,5\~% за один день користування кредитом, застосовується за умови неналежного виконання умов договору; максимальна річна відсоткова ставка 1\~277,5\~% застосовується за умови неналежного виконання умов договору; загальна вартість кредиту у грошовому вираженні становить 8\~400,00 грн., за умови неналежного виконання умов договору. Підписанням акцепту оферти від 24 липня 2020 року на укладення Договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, №\~0979350060/8 від 24 липня 2020 року та отримання кредиту згідно Заявки-анкети №\~3272064 від 26 вересня 2020 року, [PERSON] підтвердив, що він ознайомився з іншими умовами, викладеними у Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «Pozichka Loyal», затверджених наказом №\~14/2 від 18 серпня 2020 року, до укладення договору, та які є невід`ємною частиною договору (оферти та акцепту оферти), у тому числі: порядок укладення договору фінансового кредиту, надання фінансового кредиту; порядок застосування та нарахування процентів за користування кредитом; відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору. Підписанням Договору позики відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його умовами, в тому числі Правилами надання коштів у позику та йому надана інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання Договору позики шляхом заповнення заявки на сайті, з веденням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором підписання електронного договору. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст. 628, 629 ЦК України). Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до положень ч.ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» (далі Закон) визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У ст. 3 Закону зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилами ч. 8 ст. 11 Закону, у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону, моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. 16 грудня 2021 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №\~16-12/2021, відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників. З реєстру боржників до договору факторингу №\~16-12/2021 від 16 грудня 2021 року вбачається, що ТОВ «Інфінанс» відступлено право вимоги за договором позики №\~0979350060/8 від 26 вересня 2020 року, укладеного з [PERSON] , дата закінчення договору - 26 жовтня 2020 року, сума виданого кредиту 8\~000,00 грн, заборгованість за тілом кредиту 8\~000,00 грн, заборгованість за процентами 120\~820,00 грн, загальна сума заборгованості за кредитом 128\~820,00 грн. 10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір про відступлення права вимоги №\~10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами ТОВ «Коллект Центр». З реєстру боржників до договору про відступлення права вимоги №\~10-01/2023 від 10 січня 2023 року вбачається, що ТОВ «Вердикт Капітал» відступлено право вимоги за договором позики №\~0979350060/8 від 26 вересня 2020 року, укладеного з [PERSON] , сума заборгованості за основним зобов`язанням 8\~000,00 грн, сума заборгованості за нарахованими процентами 230\~020,00 грн, загальна сума заборгованості 238\~020,00 грн. ТОВ «Коллект Центр» зазначило, що у відповідача обліковується прострочена заборгованість в розмірі 238\~020,00 грн., з яких заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 8\~000,00 грн; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги 230\~020,00 грн. Разом з тим товариство просило стягнути заборгованість у розмірі 96\~390,00 грн, з яких заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 8\~000,00 грн.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги від ТОВ «Інфінанс» - 88\~390,00 грн. Згідно з ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. На підтвердження позовних вимог позивачем ТОВ «Коллект Центр» було надано копії договору позики з додатками, правил надання грошових коштів у позику, докази перерахування коштів відповідачу, копії договорів факторингу, копії актів прийому-передачі, витягів з Реєстру боржників, а також розрахунок заборгованості за укладеним договором. Разом з тим, вказані документи не підтверджують факт отримання відповідачем коштів на підставі укладеного договору та наявність у відповідача заборгованості перед позивачем у розмірі, який він зазначає. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно зі ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Такі дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, отримані з порушенням порядку, встановленого законом (ст. 78 ЦПК України). Статтею 81 ЦПК України встановлено, що обов`язок доведення обставин, на які зроблено посилання як на підставу заявлених вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, покладається на учасників справи, у тому числі і на позивача. Обставини мають бути підтверджені належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами (ст. 77 - ст. 80 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях і суд не вправі збирати докази, що стосуються предмета спору, за своєю ініціативою, крім конкретних випадків, встановлених цим Кодексом. Розрахунок заборгованості, на який посилається позивач, не є первинним документом, що підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві, а, отже, не є належними доказом наявності заборгованості. Зазначений розрахунок із зазначенням конкретного розміру заборгованості, є документом, що створений самим позивачем, а відтак, інформація зазначена в ньому, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких він був складений, не може бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає позивач. Суд враховує, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Згідно правової позиції, яка була висловлена у постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 у справі №\~161/16891-15 про стягнення заборгованості за кредитним договором (провадження №\~61-517св18), банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Разом з тим, відповідно до п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №\~75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Аналогічний висновок викладено в постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №\~200/5647/18 (провадження №\~61-9618св19), від 28 серпня 2023 року у справі №\~206/3009/15 (провадження №\~61-5576св23) тощо. Разом з тим, позивачем не було надано жодного первинного документу, який би засвідчив, що відповідачу по справі були перераховані грошові кошти у розмірі, який зазначено позивачем. Квитанція за сплату №\~67452173 від 26 вересня 2020 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальні платіжні рішення» (сервіс онлайн платежів «iPay.ua»), за якої 26 вересня 2020 року о 12:01 був здійснений переказ кредитних коштів та зараховано 8\~000,00 грн. на картку [NUMBER] , не є належним доказом, який підтверджує здійснення фінансової операції щодо переказу грошових коштів саме відповідачу [PERSON] оскільки належність банківської картки [NUMBER] відповідачу у справі - [PERSON] не підтверджена належними доказами. Наведена квитанція не містить інформації щодо прізвища, імені та по-батькові відповідача як особи, що отримала за цією квитанцією грошових коштів. Відсутнє у квитанції посилання на правочин, який був підставою для вчинення переказу. У квитанції наявне посилання щодо зарахування грошових коштів на картку з певним номером, однак жодних доказів, що відповідною карткою користувався відповідач, матеріали справи не містять. Аналогічний висновок викладено у постановах Київського апеляційного суду від 28 жовтня 2024 року у справі №\~373/774/24 (провадження №\~22-ц/824/15003/2024), від 01 листопада 2024 року у справі №\~357/5446/24 (провадження №\~22-ц/824/15664/2024). Відтак, жодних належних доказів тих обставин, про які заявляє позивач у позовній заяві, а саме, що заборгованість відповідача по укладеному договору складає у загальному розмірі 96\~390,00 грн., матеріали справи не містять. Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, в строк, передбачений законом, не подавав клопотання про їх витребування. Тобто, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій. Доданий до позовної заяви роздрукований розрахунок заборгованості за договором не є належним доказом надання відповідачеві кредитних коштів, оскільки сам розрахунок заборгованості є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит. Вказані висновки апеляційного суду гуртуються на правових позиціях викладених Верховним Судом у постановах від 29 січня 2020 року у справі №\~755/18920/18 та від 13 травня 2020 року у справі №\~219/1704/17. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у зв`язку з недоведеністю. В порядку ст. 141 ЦПК України, суд не розглядає питання розподілу судових витрат, враховуючи, що в межах даного спору судом ухвалено рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Outcome: dismissed