Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-22 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису, за участю заінтересованої особи [PERSON] . В обґрунтування заяви зазначає, що вона з 2009 року проживає разом з заінтересованою особою [PERSON] . Від сумісного\~проживання у\~них народилися\~двоє синів:\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~та [PERSON] ,\~ [INFO] .\~10.02.2024\~вони з\~ [PERSON] \~офіційно зареєстрували\~шлюб.Зазначає, що більше півроку\~їх сімейне\~життя не\~ладилось і\~постійно погіршувалось\~та стало\~нестерпним. Заінтересована особа\~ [PERSON] почав\~систематично проявляти\~стосовно неї\~та синів\~безпідставну агресію,\~цькував,\~погрожував застосуванням\~фізичного насилля,\~психологічно тиснув,\~принижував як\~особистості,\~виражався на\~їх адресу\~нецензурною лайкою;\~вживав алкогольні\~напої та\~вів аморальний\~спосіб життя,\~внаслідок чого\~між ними\~почали виникати\~численні сварки.Життя з\~ [PERSON] стало\~нестерпним зокрема,\~через не\~можливість домовитися\~у веденні\~домашнього господарства,\~харчуванні родини,\~забезпечення її\~та дітей\~необхідним одягом\~та іншими\~необхідними для\~життя речами.\~ [PERSON] відмовляв\~їй та\~дітям в\~задоволенні найдрібніших\~потреб,\~а саме\~купівлі одягу\~для дітей\~та всього\~необхідного для\~їх навчання\~та розвитку.Починаючи з\~жовтня 2024\~року,\~шлюбні відносини\~фактично припинені\~та вона\~повідомила своєму\~чоловіку [PERSON] ,\~що буде\~звертатися до\~суду щодо\~розірвання шлюбу\~та стягнення\~аліментів з\~нього.Починаючи з вересня 2024 року, сварки між нею та [PERSON] були систематичними та з цього приводу вона неодноразово зверталась до поліції. Просила видати стосовно [PERSON] обмежувальний припис строком на 6 місяців. Заявниця [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримала, пояснила, що [PERSON] систематично вчиняє стосовно неї домашнє насильство. З цього приводу вона неодноразово зверталась до поліції, надавала відеозаписи. Між ними відбуваються постійні сварки під час яких [PERSON] висловлюється на її адресу нецензурною лайкою, б`є посуд, принижує її та їх синів. Останній час з метою уникнення конфліктних ситуацій вона вимушена проживати разом дітьми у своїх батьків в одній кімнаті, що обмежує дітей у можливості навчання. [PERSON] з ним стосовно побутових питань неможливо. Стосовно [PERSON] поліцією виписувався заборонний припис, який він порушував. [PERSON] забирав у синів мобільні телефони, зачиняв в квартирі, забороняв виходити. Життя з ним під одним дахом стало нестерпним. Вони мають спільне помешкання, проте користування ним одночасно обом власникам фактично є неможливим. Перебуваючи на роботі, [PERSON] спровокував конфліктну ситуацію, в результаті чого, вона вимушена була викликати поліцію через свою сестру. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є військовослужбовцем, але наразі перебуває поза штатом за станом здоров`я. Підтвердив, що з дружиною [PERSON] перебувають на стадії розірвання шлюбу, можливого розподілу майна та бізнесу. Вважає подану [PERSON] заяву маніпуляцію законом з її боку. Зауважив, що видача обмежувального припису на строк 6 місяців унеможливить процес поділу спільного майна та розірвання шлюбу, вирішення питань оплати комунальних послуг. На підтвердження утримання дітей оголосив в судовому засіданні чеки з магазину, проте не подав клопотання про їх залучення до матеріалів справи. Пояснив, що сплачує комунальні послуги. В цілому не заперечував щодо обмежувального припису проте вважав не доцільним застосовувати його на тривалий строк який просить заявниця. Заслухавши пояснення заявниці та заінтересованої особи, дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до положень глави 13 Розділу IV ЦПК України справи про видачу і продовження обмежувального припису розглядаються судами в порядку окремого провадження. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». За змістом п. п. 2, 3, 6, 7, 8 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дитина, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала дитина), - особа, яка не досягла 18 років та зазнала домашнього насильства у будь-якій формі або стала свідком (очевидцем) такого насильства. Домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника\~це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). За змістом ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Пунктом четвертим частини першої статті 18 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що до завдань у сфері запобігання домашньому насильству належать: формування в суспільстві нетерпимого ставлення до насильницьких моделей поведінки, небайдужого ставлення до постраждалих осіб, насамперед постраждалих дітей, усвідомлення домашнього насильства як порушення прав людини. При розгляді справи судом встановлено, що 10 лютого 2024 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано Південним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 40. У сторін народились діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] батьком яких записаний [PERSON] , а матір`ю - заявниця [PERSON] . Заявниця [PERSON] 19.10.2024, 20.10.2024, 25.10.2024 звернулась до ВП № 3 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області з заявою про вчинення стосовно неї її чоловіком [PERSON] домашнього насильства. Крім того, 27.12.2024 до відділку поліції надійшла заява від [PERSON] зі змісту якої вбачається, що чоловік її сестри порушив припис та приїхав до неї на роботу, поводиться агресивно. Сестра попросила викликати поліцію. Відтак, з урахуванням встановлених фактичних обставин та за наслідками оцінки ризиків в їх сукупності, суд вважає, що вчинення [PERSON] домашнього насильства носить тривалий та систематичний характер та в подальшому існує ризик можливого продовження таких дій з його боку, разом з цим подружжя перебуває на стадії розірвання шлюбу та потребує вирішенні пов`язаних з цим питань, а тому заява [PERSON] підлягає частковому задоволенню, а саме слід видати обмежувальний припис строком на два місяці з метою захисту заявниці від домашнього насильства, і запобігання можливим повторним спробам вчинення такого з боку [PERSON] . Вказане ґрунтується також на тому, що [PERSON] вчиняв домашнє насильство стосовно заявниці [PERSON] , свідком чого були їх малолітні сини. Також, суд зважає і на те, що вжиттям заходів, про які йшлося обмежуються права [PERSON] , зокрема, право на користування житлом, майном (зокрема, залишеним у квартирі), тощо. Однак, такі заходи, як вбачається із наведених вище норм закону та практики ЄСПЛ є виправданими, оскільки таких прав заінтересована особа не позбавляється, а такі лише законно тимчасово обмежуються з метою забезпечення реалізації та захисту прав постраждалих від домашнього насильства осіб, а саме прав на життя, здоров`я, безпеку, житло, свободу, тощо, що слід вважати мають у даному випадку пріоритет. Такі заходи відповідно є законними, переслідують законну мету та слід вважати є пропорційними до мети, що переслідується (необхідними в демократичному суспільстві) та зважаючи на викладені вище обставини справи є виправданим у даному випадку та таким, що покликаний мінімізувати ризики негативної поведінки заінтересованої особи у майбутньому або і виправити таку його негативну поведінку. Згідно з правовим висновком Верховного Суду у справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Таким чином, видача обмежувального припису не ставиться в залежність від набрання постановою у справі про адміністративне правопорушення законної сили, оскільки захисна і превентивна функція такого припису покликані убезпечити потерпілу особу від можливого повторного вчинення щодо неї протиправних дій до часу прийняття відповідних остаточних рішень, зокрема і в адміністративних провадженнях. Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, оскарження не зупиняє його виконання. Відповідно до ч. 2 ст. 350-8 ЦПК України про видачу обмежувального припису суд не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомляє уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника. В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, слід віднести на рахунок держави.

Outcome: partial