Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вимогами до Державної казначейської служби України і просить стягнути з відповідача за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом безспірного списання з єдиного казначейського рахунку на користь позивача 500000,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує наступне. 10.05.2007 слідчим ВР ДТП СУ УМВС України в Черкаській області Теслею В.В. було порушено кримінальну справу № 3800700091 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України. Підставою для порушення вказаної кримінальної справи було те, що 09.05.2007 близько 16:40 год. на автодорозі між селами Почапинці-Петропавлівка, відбулось зіткнення автомобілів Niva Chevrolet д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , 1958 р.н., який рухався у напрямку до смт. Почанинці та автомобіля ВАЗ-2101 д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , 1963 р.н., який рухався у зустрічному напрямку. Внаслідок цієї дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля ВАЗ-2101 водія [PERSON] та його пасажир [PERSON] , 1936 р.н. отримали тілесні ушкодження, від яких померли на місці події, а пасажир цього ж транспортного засобу [PERSON] , 1967 р.н. та водій автомобіля Niva Chevrolet д.н.з. [NUMBER] [PERSON] отримали тілесні ушкодження та були доставлені до Городищенської ЦРЛ. 04.06.2007 слідчий СВ по розслідуванню ДТП при СУ УМВС України а Черкаській обл. Демиденко В.А. виніс постанову про прийняття кримінальної справи № 3800700091 до свого провадження. У процесі досудового слідства були проведені такі слідчі дії: 06.06.2007 в якості свідка був допитаний водій автомобіля Niva Chevrolet [PERSON] ; 06.06.2007 було проведено додатковий огляд місця події; 08.06.2007 в якості свідка було допитано слідчого ВР ДТП СУ УМВС України в Київській області [PERSON] ; 12.06.2007 в якості потерпілої було допитано пасажирку автомобіля ВАЗ-2101 [PERSON] ; 23.06.2007 у провадженні призначено та проведено судову траснпортно-трасологічну експертизу; 06.07.2007 проведено відтворення обстановки і обставин події за участю потерпілої [PERSON] ; 06.07.2007 проведено відтворення обстановки і обставин події за участю свідка [PERSON] ; 07.07.2007 у провадженні призначено судову автотехнічну експертизу; 27.07.2007 автомобіль Niva Chevrolet був переданий на зберігання власнику; 30.07.2007 на підставі здобутих даних кримінальну справу було закрито в порядку п. 8 ст. 6 КПК України 1960р. у зв`язку зі смертю винної особи, тобто [PERSON] ; 10.09.2007 досудове розслідування у кримінальному провадженні було відновлено заступником начальника ГСУ МВС України [PERSON] ; 22.10.2007 проведено додатковий огляду місця події; 05.11.2007 у справі призначено судову комісійну транспортно-трасологічну та автотехнічну експертизу, виконання якої доручено експертам КНДІСЕ МЮ України; 14.03.2009 у провадженні призначено комплексну судову транспортно-трасологічну та автотехнічну експертизу, виконання якої доручено експертам Черкаського відділення КНДІСЕ МЮ України. 12.10.2009 [PERSON] було пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України. Свою вину у його вчиненні він не визнав, наголошуючи на тому, що саме автомобіль ВАЗ-2101 виїхав на його смугу руху, на якій і відбулось зіткнення. Крім того, 12.10.2009 до позивача було застосовано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд. Надалі кримінальна справа була направлена для розгляду по суті до Городищенського районного суду Черкаської області. В основу обвинувачення були покладені саме дані первинного огляду місця події від 09.05.2007, додаткового огляду місця події від 22.10.2007, а також висновки двох останніх судових експертиз № 14515/14516 від 15.08.2008 та № 234-АТ/236-ТТ від 22.04.2009. Постановою від 04.08.2010 Городищенського районного суду кримінальну справу було повернуто на додаткове розслідування у зв`язку з необхідністю усунення розбіжностей між даними проведених первинного огляду місця події від 22.10.2007, а також призначення та проведення повторної судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи. Ухвалою від 05.10.2010 Апеляційного суду Черкаської області кримінальна справа булла повернута на новий розгляд до того ж суду. 14.12.2010 Городищенським районним судом Черкаської області надано доручення органу досудового слідства щодо виконання певних слідчих дій. На виконання доручення суду органом досудового слідства були виконані, зокрема, наступні слідчі дії: 19.01.2011 проведено додатковий огляд місця події; витребувано довідку з ОРЕВ при УДАІ УМВС України в Черкаській області про те, що автомобіль Niva Chevrolet належить [PERSON] - дружині обвинуваченого. 24.03.2011 Городищенським районним судом було надано повторне доручення органу досудового слідства щодо виконання тих же слідчих дій через неповноту виконання попереднього доручення. 24.05.2011 на виконання доручення суду на території Городищенського РВ УМВС України в Черкаській області проведено огляд автомобіля ВАЗ-2101. На запит суду Городищенським РВ УМВС України в Черкаській області надано довідку про те, що потерпіла [PERSON] самостійно вилучила колеса із автомобіля ВАЗ-2101. 07.07.2011 судом надано доручення органу досудового слідства щодо встановлення місця знаходження коліс автомобіля ВАЗ-2101. 25.08.2012 було проведено додатковий допит потерпілої [PERSON] , яка пояснила, що колеса продала невідомим особам. Цю обставину вона підтвердила у судовому засіданні. 06.03.2012 у судовому засіданні було допитано в якості спеціаліста експерта НДЕКЦ при УМВС України в Черкаській області [PERSON] 20.03.2012 Городищенським районним судом Черкаської області призначено судову комісійну транспортно-трасологічну та автотехнічну експертизу, виконання якої доручено експертам КНІДСЕ МЮ України. За результатами вказаної експертизи складено висновок № 6430/6431/12-52-2438/2439/13-52 від 29.03.2013. 02.07.2013 Городищенським районним судом було винесено постанову про направлення кримінальної справи для провадження додаткового досудового розслідування з зазначенням відповідних вказівок. 01.08.2013 відомості про це кримінальне правопорушення старшим слідчим в ОВС ВР ДТП СУ УМВС України в Черкаській області Сиротою П.П. внесено до ЄРДР за № 12013250020000516. У процесі подальшого розслідування встановлено наступне. Так, 15.08.2013 проведено додатковий огляд місця події. Було допитано як свідка власника автомобіля Niva Chevrolet [PERSON] 05.10.2013 у кримінальному провадженні призначено судову комісійну комплексну транспортно-трасологічну та автотехнічну експертизу, виконання якої доручено експертам ЛНДІСЕ МЮ України. За результатами вказаної експертизи складено висновок № 1456 від 18.07.2014 та № 1457 від 18.08.2014. Постановою старшого слідчого в ОВС ВР ДТП СУ УМВС України в Черкаській області Сироти П.П. від 31.10.2014, кримінальне провадження № 12013250020000516 було закрито на підставі п.2 ч. 1 ст. 110 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діях [PERSON] , 1958 р.н. складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України. Однак, по спливу 1 року та 7 місяців з моменту закриття, постановою заступника прокурора Черкаської обл. від 14.06.2016 постанову слідчого про закриття кримінального провадження № 12013250020000516 було скасовано, а кримінальне провадження направлено до СУ ГУНП в Черкаській обл. для подальшого здійснення досудового розслідування. 29.10.2016 здійснення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні було доручено старшому слідчому в ОВ відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Черкаській обл. Сироті П.П. кримінальне провадження № 12013250020000516 було закрито за відсутністю в діях [PERSON] та діях [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України. 07.06.2017 позивачем було подано позов про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури. Однак в ходів розгляду справи було з`ясовано, що 19.05.2017 прокурором відділу прокуратури Черкаської обл. Протас І.О. було скасовано постанову старшого слідчого Сироти від 28.04.2017, а матеріали кримінального провадження № 12013250020000516 було направлено до СУ ГУНП в Черкаській обл. для організації подальшого розслідування, позов залишено без розгляду. В подальшому, 28.02.2022 кримінальне провадження № 12013250020000516 було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України. Таким чином, з 12.10.2009 по 01.08.2013 [PERSON] , на думку позивача, він незаконно перебував у статусі обвинуваченого у кримінальній справі №3800700091 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України. Згідно зі ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до ч. 1 ст. 1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу підписки про невиїзд відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, попереднього ( досудового) слідства, прокуратури або суду. Згідно з ч. 2 ст. 1176 ЦК України, право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного притягнення як обвинуваченого та інших процесуальних дій. що обмежують права громадянина. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 2 цього Закону право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбаченому цим законом, виникає у випадку закриття кримінального провадження за відсутності у діянні складу кримінального правопорушення. Згідно з ч. 5 ст. 4 вищезгаданого Закону, відшкодування моральної шкоди провадиться у разі. коли незаконні дії органів, що здійснюють досудове розслідування і органів прокуратури завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ч. 6 ст. 4 цього Закону, моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. За твердженням позивача, незаконне притягнення його, як обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, у кримінальній справі № 3800700091 породило у нього стійке нервове напруження, тривогу, роздратування та переживання, пов`язані із загрозою позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років. Це також призвело до поганого самопочуття, тривалого психологічного дискомфорту та в цілому істотно погіршило якість його життя, оскільки позивач з огляду на загрозу призначення суворого кримінального покарання зазнавав постійного стресу, хвилювання та не міг отримувати насолоду від життя. Все вищевикладене спричинило виникнення у [PERSON] глибокого депресивного стану, який тривав довгі роки. Крім того, перебуваючи у статусі обвинуваченого, [PERSON] зазнавав значних витрат особистого часу у зв`язку із явкою за викликами до органів досудового розслідування та суду під час розгляду справи. Це призвело до порушення усталеного ритму його життя. 12.10.2009 у кримінальній справі № 3800700091 щодо позивача було обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд, вказаний захід застосовувався до 01.08.2013, застосування даного запобіжного заходу викликало в [PERSON] постійні та глибокі побоювання застосування щодо нього в подальшому більш тяжкого запобіжного заходу. Також, значних психологічних страждань позивачу завдала необхідність пояснювати обставини своєї невинуватості його неповнолітньому сину [PERSON] (1994 р.н.). З метою стабілізації свого психологічного стану, який істотно погіршився у зв`язку з обвинуваченням у злочині, у жовтні 2009 року та у лютому 2010 року позивач звертався за консультацією до Городищенського районного учбово-методичного центру практичної психології. Всіх вищевказаних негативних наслідків морального характеру [PERSON] зазнавав впродовж 45 місяців у кримінальній справі № 3800700091, надалі внесеній до ЄДРР за № 12013250020000516. Крім того, позивач вказує на те, що і після внесення відомостей про це кримінальне правопорушення до ЄРДР, моральні страждання та переживання [PERSON] не припинились. Згідно з ч. 2, 3 ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розмір) не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», місячний розмір мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2023 складає 6700,00 грн. Таким чином, мінімальний розмір відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу незаконним притягненням до кримінальної відповідальності та незаконним засудженням станом на дату подання позову складає: 6700 х45= 301500 грн. Водночас відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Згідно з п. 9 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках потерпілого, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. З огляду на зазначене, враховуючи значну тривалість та глибину душевних страждань [PERSON] , тяжкість злочину, у вчиненні якого він незаконно обвинувачувався, обмеження його права на свободу пересування та вільний вибір місця проживання шляхом незаконного застосування щодо нього підписки про невиїзд, істотне погіршення якості його життя та дезорганізації соціальних зв`язків внаслідок впливу стресогенного фактору у вигляді загрози призначення кримінального покарання у вигляді позбавлення волі на тривалий строк, порушення сну, тривожність, розмір відшкодування завданої йому моральної шкоди позивач оцінює у 500000,00 грн. Ухвалою суду від 23.05.2023 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Крім того задоволено клопотання позивача про витребування доказів. 28.06.2023 представником позивача - адвокатом Льовочкіною В.М. до суду подано відповідь на відзив у якій зазначала, що з наведеними у відзиві на позовну заяву доводами сторона позивача категорично не погоджується та вважає, що вони підлягають відхиленню. Зазначала, що сума коштів на відшкодування завданої позивачу моральної шкоди підлягає стягненню з Державної казначейської служби за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом безспірного списання коштів з єдиного казначейського рахунку, а тому позов направлено саме до Державної казначейської служби України. Доводи відповідача про завищення розміру моральної шкоди та намагання позивача збагатитись за рахунок держави є ганебними, оскільки, позивач з 12.10.2009 по 01.08.2013 (45 місяців) незаконно перебував у статусі обвинуваченого у кримінальній справі № 3800700091. 30.06.2023 представником відповідача - Олешко О. до суду було подано відзив на позовну заяву, у якому останній просив відмовити у задоволенні позову, оскільки казначейство є неналежним відповідачем. Позивач не має права на відшкодування шкоди, зважаючи на те, що вина органів, що здійснювали досудове розслідування не встановлена належним чином та не доведена незаконність дій. Крім того, позивачем не було надано доказів, якими б підтверджувався факт заподіяння йому моральних та фізичних страждань, наявності причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями правоохоронних органів та вини останніх в їх заподіянні Розмір моральної шкоди у сумі 500000,00 грн є завищеним, відповідно до законодавства він має бути не більш ніж достатнім для поміркованого задоволення звичайних потреб потерпілої особи і не повинно призводити до збагачення позивача за рахунок держави. 07.09.2023 представником третьої особи Черкаської обласної прокуратури - Головнею І.Я. до суду було подано письмові пояснення щодо позову у яких остання просила відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки, розмір відшкодування, наведений у позовній заяві - необґрунтований і безпідставний. Аналіз судової практики по розгляду даної категорії справ вказує на те, що у випадках коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні до мінімального розміру заробітної плати чи неоподаткованого мінімуму доходів громадян, суди при вирішенні питання виходять з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподаткованого мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. При цьому визначений законом розмір є мінімальним, що гарантований державою, а суд, враховуючи обставини конкретної справи, може визнати обґрунтованим і достатнім і більший розмір відшкодування. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» мінімальна заробітна плата у місячному розмірі з 1 жовтня становить 6700 грн. З матеріалів кримінального провадження вбачається. Що [PERSON] , перебував під слідством і судом в період з 12.10.2009 (дата пред`явлення обвинувачення у вчиненні злочину) по 01.08.2013 (дата внесення відомостей до ЄРДР), що разом складає 45 місяців. Ураховуючи вказані розрахунки, а також положення ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» мінімальний розмір моральної шкоди, який гарантований державою до відшкодування [PERSON] становить 31500 грн (45 місяців * 6700 грн). Під час подання позову позивач не надав жодних доказів. Які б підтверджували обставини, що свідчать про заподіяння йому душевних страждань та дають обґрунтовані та достатні підстави для призначення більшого розміру відшкодування шкоди. Вказана позиція узгоджується з положеннями ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Позивачем не надано жодних доказів, які б вказували на порушення нормальних відносин [PERSON] з оточуючими, виникнення недовіри серед родичів та погіршення стану здоров`я, які стали наслідком притягнення його до кримінальної відповідальності Крім цього, установлено, що заходи забезпечення кримінального провадження, які б обмежували особисту свободу [PERSON] , зокрема, тримання під вартою, в ході досудового розслідування відносно нього не застосовувалися. Відтак, доводи повивача в цій частині є необґрунтованими та не доведено належними доказами факт заподіяння йому моральних страждань, причинно-наслідкового зв`язку між заподіянням моральних страждань і оціненою позивачем шкодою. 05.10.2023 представником позивача - адвокатом Квашею М.М. до суду було подано письмові пояснення по справі. 18.10.2023 представником позивача - адвокатом Квашею М.М. до суду було клопотання про заміну неналежного відповідача Державну казначейську службу України на належного - державу Україну в особі Державної казначейської служби України. Ухвалою суду від 20.11.2023 замінено неналежного відповідача Державну казначейську службу України на належного - державу Україну в особі Державної казначейської служби України. Крім того задоволено клопотання позивача про виклик свідків: [PERSON] , [PERSON] , закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Відповідно до протоколу судового засідання від 15.07.2024, в судовому засіданні було допитано свідків - [PERSON] (дружина позивача), [PERSON] (син позивача) стосовно морального стану позивача через процесуальні дії у кримінальному провадженні. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача Кваша М.М. просили задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, зазначали, що моральний стан позивача підтверджується тільки показами свідків, документальне підтвердження морального стану відсутнє. Представник відповідача - Котляр Т.М. в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі з підстав зазначених у відзиві. 24.01.2025 представником третьої особи Черкаської обласної прокуратури - Головнею І.Я. до суду було подано додаткові пояснення по справі. В подальшому, сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Представник третьої особи Черкаської обласної прокуратури - Котляр Т.М. подав до суду клопотання про проведення судового засідання без його участі, просив врахувати під час розгляду даної справи ч. 2 ст. 8, п. 9 ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2025 рік» щодо розміру мінімальної заробітної плати, який застосовується як розрахункова величина для обчислення виплат за рішенням суду. Позивач також подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі. За таких обставин суд визнав можливим проводити розгляд справи без участі сторін. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що 10.05.2007 порушена кримінальна справа № 3800700091, за ознаками злочину передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України. 30.07.2007 кримінальна справа № 3800700091 закрита відповідно до п. 8 ст. 6 КПК України ув`язку зі смертю [PERSON] 10.09.2007 досудове розслідування відновлене у зв`язку з тим, що передчасно прийняте рішення про закриття кримінальної справи. Оскільки у ході досудового слідства механізм дорожньо-транспортної пригоди об`єктивно не досліджено, винних у вчинені пригоди не встановлено. Після відновлення кримінальної справи проведено додатковий огляд місця події, призначено судово-комісійну експертизу транспортно-трасологічну та автотехнічну експертизу. 12.10.2009 [PERSON] пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України та цього ж дня стосовно нього обрано міру запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд. 26.11.2009 затверджено обвинувальний висновок та кримінальну справу скеровано для розгляду до Городищенського районного суду Черкаської області. Постановою Городищенського районного суд суду Черкаської області від 04.08.2010 кримінальне провадження повернуту на додаткове розслідування у зв`язку з необхідністю усунення розбіжностей між даними проведених первинного огляду місця події від 09.07.2007, додаткового огляду місця події від 06.06.2007 та додаткового огляду місця події від 22.10.2007, а також призначення та проведення повторної транспортно-трасологічної та автотехнічної експертиз. Постанову Городищенського районного суд суду Черкаської області від 04.08.2010 прокурором оскаржено в апеляційному порядку. Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 05.10.2010 провадження повернуто на новий розгляд в той же суд. Городищенським районним судом Черкаської області 14.12.2010 надано доручення органу досудового слідства щодо виконання наступних слідчих дій: проведення додаткового огляду місця події; встановлення місця перебування автомобіля «Niva Chevrolet»; реєстраційний номер [NUMBER] ; встановлення технічного стану транспортних засобів перед зіткненням; встановлення моменту заклинювання стрілки спідометра автомобіля «ВА3-2101» реєстраційний номер [NUMBER] ; встановлення природи і часу виникнення подряпин на дорозі, можливості їх виникнення від деталей автомобіля «ВА3-2101», реєстраційний номер [NUMBER] ; усунення протиріч щодо кількості подряпин. Городищенським районним судом Черкаської області 20.03.2012 призначено судову комісійну транспортно-трасологічну та автотехнічну експертизу, виконання якої доручено експертам КНДІСЕ МЮ України. У дослідницькій частині висновку експертизи вказано, що вирішити питання щодо наявності в обох водіїв технічної можливості уникнути зіткнення, а також наявності у обох водіїв порушень вимог ПДР, які могли бути причиною виникнення та розвитку дорожньо-транспортної пригоди, експертним шляхом не видається за можливе. Городищенським районним судом Черкаської області 02.07.2013 винесено постанову про направлення кримінальної справи для провадження додаткового досудового розслідування та зазначено відповідні вказівки. Старшим слідчим ОВС ВР ДТП СУ УМВС України в Черкаській області Сиротою П.П. 01.08.2013 внесено відомості до ЄРДР за № 12013250020000516 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України. Кримінальне провадження № 12013250020000516 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України 31.10.2014 закрито у зв`язку з відсутністю в діях водіїв [PERSON] та [PERSON] складу вказаного кримінального правопорушення. З метою перевірки технічної спроможності показів водія [PERSON] та пасажира [PERSON] щодо місця зіткнення, швидкості руху транспортних засобів та механізму дорожньо-транспортної пригоди не призначено повторну комісійну судово-медичну, транспортно-трасологічну автомеханічну експертизу в іншій експертній установі, у зв`язку з цим заступником прокурора Черкаської області 14.06.2016 скасовано постанову про закриття кримінального провадження № 12013250020000516 від 31.10.2014. Кримінальне провадження № 12013250020000516 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України 28.04.2017 закрито у зв`язку з відсутністю в діях водіїв [PERSON] та [PERSON] складу вказаного кримінального правопорушення. З метою повного, всебічного з`ясування обставин дорожньо-транспортної пригоди потрібно допитати судових експертів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] щодо результатів проведених експертиз №14515/14516 від 15.08.2008 та №234-АТ/236-ТТ, у зв`язку з цим прокуратором прокуратури Черкаської області 19.05.2017 скасовано постанову про закриття кримінального провадження № 12013250020000516 від 28.04.2017. Кримінальне провадження № 12013250020000516 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України 28.02.2022 закрито у зв`язку з відсутністю в діях водіїв [PERSON] та [PERSON] складу вказаного кримінального правопорушення. Факт закриття кримінальної справи № 12013250020000516 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України 28.02.2022, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення у діях [PERSON] , надав останньому право ставити питання про відшкодування шкоди відповідно до вимог Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі - Закон). Однак при цьому позивач має довести не лише факт реабілітації, а й наявність у зв`язку з цим моральної шкоди та її розмір. До даних правовідносин не застосовується презумпція моральної шкоди. Це право реалізується шляхом процесуального доведення наявності шкоди, її розміру. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Факт заподіяння шкоди доводить позивач, який повинен в підтвердження своїх доводів про заподіяння йому моральної шкоди надати докази застосування додаткових зусиль для нормалізації життєвих зв`язків, здоров`я і відновлення стосунків з оточуючими людьми тощо. Разом з тим, крім процесуальних документів, які підтверджують факт реабілітації, позивач не надав до суду будь-яких доказів, які б були підставою для визначення розміру моральної шкоди у вказаній ним сумі. Слід також зазначити, що право на відшкодування шкоди за нормами чинного законодавства не є матеріальною гарантією, оскільки жоден закон не встановлює імперативний обов`язок компенсації. Зазначене право на відшкодування - це процесуальна вимога надати можливість довести наявність шкоди, визначити її розмір та отримати через судовий розгляд цього питання відповідну компенсацію. За нормами ч. 3 ст. 13 Закону відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. У ході слідства до [PERSON] запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не застосовувався. Судом встановлено, що [PERSON] з 12.10.2009 по 01.08.2013 перебував у статусі обвинуваченого у кримінальній справі № 3800700091. При цьому вирішуючи питання щодо відшкодування моральної шкоди суд виходить з обґрунтування наведених в позові завданих позивачу страждань, показань свідків, відсутності будь-яких документальних доказів на підтвердження інших негативних наслідків окрім наявності самого факту проведення досудового розслідування та його подальшого закриття на підставі п 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про державний бюджет на 2025 рік» розмір мінімальної заробітної плати, який застосовується як розрахункова величина для обчислення виплат за рішеннями суду, встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму, зазначеного в абзаці дев`ятому статті 7 цього Закону. Згідно з п. 9 ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2025 рік», розмір мінімальної заробітної плати, який застосовується як розрахункова величина для обчислення виплат за рішеннями суду становить 1600 гривень. Отже вирішуючи питання суд враховує положення Закону України «Про державний бюджет на 2025 рік», Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», згідно яких відшкодування проводиться у розмірі не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством та судом, та враховуючи, що позивач перебував під слідством та судом майже 45 місяців х 1600 грн. = 72000,00 грн., зважаючи конкретні обставин даної справи, суд визначає розмір відшкодування моральної шкоди за період незаконного перебування позивача під слідством та судом у розмірі 100000,00 грн. При цьому, посилання Державної казначейської служби України у відзиві на позов на те, що позивачем не доведено спричинення йому моральної шкоди, суд відхиляє, оскільки Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено безумовне право на відшкодування моральної шкоди у розмірах і порядку, встановленому в ньому, у випадку закриття кримінального провадження за відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення. Сукупність зазначених умов є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Так, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду (частина друга статті 1 Закону про відшкодування шкоди). Право на відшкодування шкоди в розмірах і порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках, зокрема: закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати (стаття 2 Закону про відшкодування шкоди). Статтею 43 Бюджетного кодексу України установлено, що при виконанні державного бюджету і місцевих бюджетів застосовується казначейське обслуговування бюджетних коштів. Казначейство України забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України. Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 7, ч. 2 ст. 23 Бюджетного кодексу України бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями, які встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом. Відповідно до Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 № 215, Казначейство у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства, а також дорученнями Кабінету Міністрів України і Міністра фінансів (п. 2). Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, визначений Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845. Статтею 25 Бюджетного кодексу України установлено, що Державна казначейська служба України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Списання грошових коштів проводиться держказначейством з відповідного казначейського рахунку. Відповідно до п. 3 Порядку рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій). Згідно з п. 35 Порядку Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень. В Україні застосовується казначейська форма обслуговування Державного бюджету України і управління наявними коштами Державного бюджету України, зокрема безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду входить до компетенції Державного казначейської служби України. Державна казначейська служба України не є розпорядником коштів Державного бюджету України. Таким чином, моральна шкода підлягає стягненню з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку, що відповідає заявленим позовним вимогам. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України судовий збір компенсується за рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial