Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , треті особи: Орган опіки та піклування Вінницької міської ради про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач покликається на те, що перебувала із відповідачем [PERSON] у громадянському шлюбі. [INFO] у них народився син [PERSON] та за їхньою спільною заявою до актового запису було внесено відповідача, як батька дитини та видано відповідне свідоцтво про народження. Невдовзі після народження дитини їхні незареєстровані шлюбні відносини припинилися та наразі дитина проживає з нею і перебуває на її утриманні. Оскільки надавати грошові кошти на утримання дитини батько не вважав за необхідне, вона у лютому 2022 року звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу. 24 лютого Вінницьким міським судом Вінницької області судом було видано наказ, згідно якого стягнуто зі [PERSON] аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки всіх видів доходів. Після отримання судового наказу вона звернулася до державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання судового наказу. Станом на 01.07.24 відповідач має борг по аліментах у розмірі 73774. 68 грн. і жодного разу не було сплати. Також державним виконавцем було винесено постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 20% від суми боргу. На момент подачі заяви про видачу судового наказу та відкриття виконавчого провадження вона мала прізвище [PERSON] , однак після укладення шлюбу її прізвище змінилося з [PERSON] на [PERSON] . Відповідач жодного разу не поцікавився станом здоров`я дитини, з лютого 2022 року не отримувала жодних коштів на утримання дитини хоча в сина плосковальгусна деформація стоп і раз на рік потрібно проходити курс масажу, ЛФК та купувати щороку дороговартісне ортопедичне взуття, бо ніжка росте. Батькові байдуже, як зростає його син. Наразі дитина вважає, що її рідним батьком є її теперішній чоловік [PERSON] та називає його татом, бо саме цей чоловік замінив синові батька і гарно ставиться до [PERSON] , проводить з ним вільний від військової служби час. Оскільки, відповідач свідомо ухиляється від виконання свої батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток їхнього сина [PERSON] , його вихованням, не дає матеріальної допомоги, позивач просить суд, позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав щодо дитини [PERSON] , [INFO] та стягнути з нього понесені та документально підтвердженні судові витрати. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позовні вимоги задовільнити, вказала, що відповідач не цікавиться станом здоров`я дитини та не приймає учать в житті дитини, не надає матеріальної допомоги, без позбавлення батьківських прав позивач не може виїхати разом із дитиною закордон, змінити місце проживання, та на сьогоднішній день син взагалі не знає, що в нього є батьком відповідач. Відповідач в судове засідання не з`явився, причина неявки суду не відома, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Вінницької міської ради в судове засідання не з`явився, надіслав суду заяву про розгляд справи за його участю. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.164 СК України батько, мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від своїх обов`язків по вихованню дитини. Стаття 150 цього Кодексу перелічує обов`язки батьків щодо виховання дитини. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області. Відповідно до свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрального - Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Хмельницький ) 12.112022 року у зв`язку із укладанням шлюбу із [PERSON] , актовий запис № 3442 позивач змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Судовим наказом Вінницького міського суду від 24.02.2022 з відповідача [PERSON] стягнуто на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімуму та менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09.02.2022, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до постанови Крижопільського ВДВС у Тульчинському районі Вінницької області Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), відкрито виконавче провадження № [NUMBER] від 04.10.2022. Постановою Крижопільського ВДВС у Тульчинському районі Вінницької області Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 05.07.2024 на боржника [PERSON] накладено штраф за несплату аліментів понад 1 рік на користь стягувача [PERSON] в розмірі 20% суми заборгованості зі сплати аліментів, що складає 10790,92 грн. Відповідно до розрахунку Крижопільського ВДВС у Тульчинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ), заборгованість по виплаті аліментів із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] - [INFO] за період з лютого 2022 року по червень 2024 року становить 73774,68 грн. Згідно з довідкою виданою Комунальним закладом «Заклад дошкільної освіти №37 Вінницької міської ради» від 12.06.2024 №01-16/30, вихованням дитини [PERSON] , займається матір [PERSON] та вітчим [PERSON] . Приводять та забирають дитину, систематично цікавляться життям дитини в садочку, спілкуються з вихователями, відвідують батьківські збори. Дитина завжди охайна, доглянута. Біологічний батько дитини [PERSON] не підтримує контакт з дошкільним закладом, жодного разу не з`являвся в садочку та життям дитини не цікавиться. Згідно з витягу з реєстру територіальної громади (Вінницька територіальна громада) від 17.07.2024 позивач та її син [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] . Відповідно до первинного прийому провідного хірурга - ортопеда (дитячий) від 18.01.2023 року щодо [PERSON] , 23.05.2019 року встановлено діагноз: 47 Фімоз. М21.0 Плоско-вальгусна деформація стоп. Позивач подано до Крижопільського відділу державної виконавчої служби у тульчинському районі Вінницької області заяву про розшук боржника, що підтверджується копіями заяви від 20.06.2024 року та від 24.10.2024 року. [PERSON] викликався до держаного виконавця на 12.07.2024 року відповідно до копії виклику державного/приватного виконавця від проте відповідно до копії відмітки на довідці про причини повернення/досилання потового відправлення адресат відсутній за вказаною адресою. Орган піки та піклування Вінницької міської ради у своєму висновку від 19.11.2024 № 01/00/011/175696 вважає доцільним позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно його сина [PERSON] [INFO] . В обґрунтування вищезазначеного висновку орган опіки та піклування вказав, що батько дитини [PERSON] на засідання комісії 24.09.2024 року, 15.10.2024 року та 12.11.2024 року не з`явився, хоча, про дату та час та спосіб розгляду даного питання був належно повідомлений рекомендованими листами від 04.09.204 року №31/00/005/158463, 26.09.2024 року № 31/00/005/163609,16.10.2024 року № 31/00/005/168252, які були повернуті з причини відсутності адресата. Рекомендовані документи, які б підтверджували його участь у вихованні дитини, не надав. У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують , та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. При розгляді даної справи судом не встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, оскільки такі обставини не підтверджені належними та допустимими доказами. У справі відсутні докази застосування до відповідача заходів впливу у вигляді попередження з боку органів внутрішніх справ, накладення адміністративної відповідальності, бесіди, попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування. Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч.1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідача відносно своєї дитини в матеріалах справи відсутні. Пунктом 18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено право суду, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків з урахуванням характеру, особи батька, а також конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дітей, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Відповідно до положень ст.81ч.1 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Стороною позивача не доведено, що поведінка відповідача відносно його сина є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками. Відповідно до частини шостої статті 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд не погоджується з висновками служби у справах дітей Вінницької міської ради про позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо дитини [PERSON] , оскільки вони є недостатньо обґрунтованим, не місить відомостей про з`ясування органом опіки та піклування реального відношення батька до дитини, посилань на наявність достатньої та переконливої документальної бази, що характеризує особистість батька, установлення факту саме ухилення від виконання батьківських обов`язків та посилання на достовірні докази. В обґрунтування висновку орган опіки та піклування покликається на матеріали, що досліджувалися в судовому засіданні стосовно заборгованості за сплатою аліментів та довідки із закладу дошкільної освіти. Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, оскільки більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаній категорії справ, мають оціночний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин. Разом із тим, спір виникає у надчутливих правовідносин, де в центрі повинні стояти інтереси дитини, а тому суд повинен, зокрема, переконатися, чи ґрунтуються висновки національних органів на достатній доказовій базі, з урахуванням того, що у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною, а поведінку батьків (матері/батька) змінити неможливо. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», рішення від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України»). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 січня 2018 року у справі № 204/1199/16-ц (провадження № 61-170св17) зроблено висновок, що не може свідчити про свідоме ухилення від виконання батьківських обов`язків факт стягнення з батька аліментів на утримання дитини, оскільки таке є одним із способів захисту прав дитини на належне матеріальне забезпечення та свідчить про спонукання батька до надання дитині належного утримання. Наявність заборгованості по аліментам сама по собі не є підставою для позбавлення батька дитини батьківських прав. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). Позивач не довела та не надала суду доказів, в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення його батька по відношенню до нього батьківських прав та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачем від виконання батьківських обов`язків відносно дитини. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є не доцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна, а тому вважає за необхідне у позові відмовити, однак, враховуючи протиправну поведінку відповідача щодо ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню сина [PERSON] , його слід попередити, що у разі продовження протиправної поведінки він буде позбавлений батьківських прав. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed