Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-27 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та відповідача. Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 12000,00 гривень щомісячно, до досягнення ним повноліття, починаючи з дня подачі заяви. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що з 2007 року вона з відповідачем проживала у цивільному шлюбі. [INFO] у них народилась дитина [PERSON] , який проживає разом з нею. 15.01.2016 року сторони уклали шлюб, однак з листопада 2021 року стосунки між нею та чоловіком припинені, вона звернулася до Херсонського міського суду з заявою про розірвання шлюбу. Відповідач участі у виховані дитини не бере, матеріально не утримує, долею дитини не цікавиться, інших утриманців не має, працює моряком по іноземним контрактам, має у власності автомобіль, має можливість утримувати сина, однак добровільно матеріально не допомагає. Крім того, зазначила, що отримує мінімальну заробітну плату, тому не здатна забезпечити всі потреби дитини. Звернулася до суду з вказаним позовом та просить його задовольнити. Представником відповідача подано відзив на позовну заяву до суду, однак з порушенням встановленого судом строку. ІІ. Процесуальні дії суду у справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 28.09.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін та витребувано докази. Позивач в судовому засіданні та її представник в режимі відеоконференції позовні вимоги підтримали та просили задовольнити в повному обсязі з підстав викладених в позові. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, зазначивши, що відповідач визнає розмір аліментів у сумі 5000,00 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, оскільки зараз вже не працює моряком та не має доходів, які б надали можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі, більш того цей розмір є значно більшим ніж п`ятдесят відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідач в судове засідання на неодноразові виклики не з`явився, про день, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, шляхом направлення судових повісток на зазначену у позовній заяві адресу та розміщення оголошення на сайті Херсонського міського суду Херсонської області, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його участі не заявляв. ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. Із свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні від 18.06.2009, актовий запис №447, вбачається, що позивач та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] . Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 15.01.2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні, між позивачем та відповідачем 15.01.2016 року укладено шлюб, про що складено актовий запис - 11. Прізвища після реєстрації шлюбу чоловіка « [PERSON] », а дружини « [PERSON] ». Довідкою від 18.07.2023 року підтверджено, що доходи позивача з червня 2022 по травень 2023 складають 86348,21 гривень, а середньомісячна заробітна плата - 8938,71 гривень. Відповідно до довідки ОСББ «ТРІУМФ» від 01.02.2024 №2 позивач з дитиною зареєстровані за адресою: [ADDRESS] та дійсно там мешкають. З свідоцтв фахівця, посвідчення моряка, довідки про стаж роботи на судні, послужної книжки моряка, аплікаційної форми, довідок Державної прикордонної служби, вбачається, що відповідач періодично з 2007 по кінець 2022 року працював моряком по іноземним контрактам. Інші докази працевлаштування відповідача, отримуваних ним доходів не надано. Позов до суду про стягнення аліментів на утримання дитини подано 22.08.2023 року. Докази працевлаштування відповідача та отримуваних ним доходів у 2023 році (на час звернення до суду з позовом) відсутні. Відомості про задекларовані доходи та видатки відповідача в справі відсутні. Відомості про рухоме та нерухоме майно позивача та відповідача відсутні. Відомості про наявність у сторін інших осіб на утриманні відсутні. На виконання положень частини 2 статті 83 ЦПК України позивач не подала разом з поданням позову належні, допустимі, достовірні докази, які б були у своїй сукупності достатні для висновку про наявність обставин справи, які входять до предмета доказування. ІV. Оцінка Суду. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Згідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Згідно ст. ст. 2, 8 Закону України «Про охорону дитинства» завданням законодавства про охорону дитинства є розширення соціально-правових гарантій дітей, забезпечення фізичного, інтелектуального, культурного розвитку молодого покоління, створення соціально-економічних і правових інститутів з метою захисту прав та законних інтересів дитини в Україні. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог частин першої, другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. За приписами ст. ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини, аліменти, присуджуються в частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1)наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 цього кодексу розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Одержувач аліментів має перевагу в обранні того чи іншого способу стягнення аліментів у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період (ч. ч. 1, 2 ст. 184 СК України). Відповідач визнає свій обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття; сторони як батьки дитини не досягли домовленості щодо способу виконання ними обов`язку утримувати дитину. Позов до суду подано матір`ю, з якою проживає дитина, отже, право вибору способу стягнення аліментів належить саме позивачу, вимоги заявлено у присудженні аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що позивач та відповідач, як батьки у рівній мірі несуть відповідальність за матеріальне забезпечення своєї дитини і саме вони зобов`язані забезпечити своїй неповнолітній дитині рівень життя необхідний для достатнього розвитку. З урахуванням всіх обставин справи, розміру аліментів визнаних відповідачем, встановленого законом розміру прожиткового мінімуму для неповнолітньої дитини відповідного віку, гарантованого мінімального розміру стягуваних аліментів, матеріального стану сторін, відсутністю доказів неможливості сплати аліментів, відсутності доказів перебування на утриманні відповідача інших дітей, батьків, тощо. З урахуванням обставин справи та беручи до уваги, що дитина сторін проживає разом із позивачем, у зв`язку з чим цілодобовий обов`язок останньої полягає не тільки у матеріальному забезпеченні дитини, а ще й у постійному вихованні, контролі, що потребує більших моральних витрат ніж періодичні зустрічі, враховуючи вік дитини, її потреби суд приходить до висновку, що відповідач, має можливість утримувати свою дитину на рівні достатньому для її нормального фізичного та духовного розвитку. Позивачем пред`явлено вимоги про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, рівній 12000,00 грн. При цьому в справі відсутні відомості про те, що відповідач має постійне місце роботи, чи дохід від господарської діяльності, чи має значні витрати, на праві власності нерухоме та рухоме майно, грошові кошти тощо, що в сукупності привело б до висновку про те, що відповідач спроможний сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі. Відповідач визнав вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини частково у розмірі 5000,00 гривень. Належних та допустимих доказів на підтвердження матеріального становища платника аліментів для визначення більшого розміру аліментів не надано. З огляду на рівність обов`язку обох батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття розмір аліментів 5000,00 грн., щомісячно, що сплачуватимуться батьком, у сукупності з таким же утриманням з боку матері забезпечить дитині необхідний та достатньо гармонійний розвиток. Рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях. Достатні докази для ухвалення рішення про стягнення аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі, рівній 12000,00 гривень, щомісячно відсутні. У відповідності до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Таким чином, вирішуючи питання з якого часу на відповідача покладається обов`язок по сплаті аліментів, суд встановлює, що згідно вимог ст.191 СК України аліменти слід стягувати від дня пред`явлення позову, тобто з 22.08.2023 року. Розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі, може бути згодом збільшений чи зменшений судом на вимогу як платника аліментів, так і одержувача аліментів. На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. V. Заходи забезпечення позову (заяви). Заходи забезпечення позовної заяви судом не вживались, відповідні клопотання від учасників справи не надходили. VI. Розподіл судових витрат між сторонами. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Крім того, відповідно до п. 3 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору підчас розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. При такому вирішенні позову, з врахуванням того, що позивач звільнена від сплати судового збору, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у встановленому законодавством розмірі 1073,60 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial