Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-20 00:00:00

В грудні 2024 року в суд із позовною заявою звернувся представник позивача ТОВ "ФК "КЕШ\~ТУ ГОУ" про стягнення з [PERSON] заборгованості за Кредитним Договором № 46434 від 05.09.2021 року укладеним з ТОВ "ФК "АВІРА ГРУП" (первісний кредитор) в сумі 15 300,00 грн, з тих мотивів, що відповідно до умов цього договору, відповідачу надано кредит у розмірі 3000,00 грн для власних потреб, строком на 18 днів, стандартна процентна ставка 2,5 % в день або 912, 5 % річних. 17.02.2022 року між ТОВ "ФК "АВІРА ГРУП" та ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГОУ" укладено договір факторингу № 02-17/02/2022, відповідно до умов якого ТОВ "ФК "АВІРА ГРУП" відступило ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГОУ" за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 17.02.2022 року до договору факторингу № 02-17/02/2022, ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГОУ" набуло права грошової вимоги до [PERSON] . Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором, станом на 25.06.2024 року загальний розмір заборгованості за Кредитним договором становить 15 300,00 грн (3000,00 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту, 12300,00 грн прострочена заборгованість за процентами). Всупереч умов кредитного договору, відповідач не здійснив своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентам у строк, вказаний у договорі, чим суттєво порушив взяті на себе договірні зобов`язання. Тому позивач просить стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 15 300,00 грн, понесені судові витрати, а також витрати на професійну правову допомогу. 20.12.2024 в справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. 20.01.2025 в суді зареєстровано заяву представника позивача про стягнення з відповідача витрати на професійну правову допомогу у розмірі 10 500,00 грн. У судове засідання сторони не з`явився. Представник позивача Пархомчук С. В. у заяві до суду просив здійснити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] подав заяву, просив цивільну справу розглянути за матеріалами справи, не згідний з сумою відсотків. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши та давши належну оцінку зібраним у справі доказам, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Із матеріалів справи вбачається, що 05.09.2021 року між ТОВ "ФК "АВІРА ГРУП" (первісний кредитор) та [PERSON] (відповідач у справі) укладено кредитний договір № 46434. Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що підтверджується п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а в частині 1 статті 626 ЦК України законодавець зазначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості, наданій сторонам визначити умови такого договору. Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, виконати інші обов`язки, передбачені договором на наступних умовах: сума виданого кредиту 3000,00 грн, дата надання кредиту 05.09.2021 року, строк кредиту 18 днів, стандартна процентна ставка 2,5% річних в день або 912,5% річних. Згідно п. 2.4. кредит надається в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної картки, вказаної клієнтом. На виконання вимог п. 2.4. кредитного договору відповідачем були зазначені реквізити платіжної картки [NUMBER] . Відповідо до інформаційної довідки ТОВ "Платежі онлайн" від 20.05.2024 року Вих. № 3706/05, на картковий рахунок відповідача 05.09.2021 року було перераховано кредитні кошти в сумі 3 000,00 грн. Згідно статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором, станом на 25.06.2024 року загальний розмір заборгованості відповідача за вказаним кредитним договором становить 15 300,00 грн, яка складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 3 000,00 грн, прострочена заборгованість за процентами - 12 300,00 грн. 17.02.2022 року між ТОВ "ФК "АВІРА ГРУП" та ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГОУ" укладено договір відступлення прав вимоги № 02-17/02/2022, у відповідності до умов якого ТОВ "ФК "АВІРА ГРУП" передає (відступає) ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГОУ" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГОУ" приймає належні ТОВ "ФК "АВІРА ГРУП" права вимоги до боржників, що вказані у реєстрі боржників. Згідно статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Відповідно до реєстру боржників, ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГОУ" набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] на заборгованість за кредитним договором № 46434 від 05.09.2021 року, загальна сума 15 300,00 грн. Таким чином [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГОУ" за кредитним договором № 46434 від 05.09.2021 року в сумі 15 300,00 грн. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно частин 1, 2 статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою, також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до статті 514, 516 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 13 ЦПК України визначено принципи диспозитивності цивільного судочинства. Зокрема, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених ЦПК України. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно з частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач істотно порушив умови укладеного кредитного договору № 46434 від 05.09.2021 року, зокрема, у встановленому порядку та строки не погашав кредит та проценти за користування ним, суд дійшов висновку, що позовна заява ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГОУ" є обґрунтованою, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 15 300,00 грн. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком заборгованості позивача за спірним договором. Відповідач, вказавши у заяві до суду, що не згідний з сумою відсотків, не навів доводів цього, як і не подав власний розрахунок боргу. При цьому, як вбачається з умов договору, сплата процентів за користування кредитом передбачена. Що стосується вимоги представника позивача про стягнення з відповідача судових витрат, а саме судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрат на професійну правову допомогу в розмірі 10500,00 грн, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 статті 141 ЦПК України передбачає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, та з відповідача на користь позивача слід стягнути 2 422,40 грн сплаченого судового збору. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18). Крім того, як зауважено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року у справі № 922/1964/21, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 02 липня 2020 року по справі № 362/3912/18 і Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, у додатковій постанові від 30 вересня 2020 року у справі № 201/14495/16-ц, дійшов висновку та самостійно зменшив судові витрати на професійну правничу допомогу, виходячи із критеріїв реальності та розумності вартості адвокатського гонорару. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових витрат та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний характер. На підтвердження виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) суду надано: договір про надання правової допомоги від 29.12.2023 року укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "ФК "КЕШ ТУ ГОУ" та [PERSON] , на підставі довіреності; акт про отримання правової допомоги від 14.01.2025 року; Платіжна інструкція № 3 4257 від 14.01.2025 року. Беручи до уваги порядок подачі доказів, невелику складність судової справи, оцінюючи співмірність витрат зі складністю цієї справи, ціну позову, незначного обсягу юридичної та технічної роботи щодо підготовки справи до розгляду, реального часу, необхідного для виконання таких послуг, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, відповідність їх за критерієм реальності, розумності їхнього розміру, суд приходить до висновку, що витрати на професійну правничу допомогу є документально підтвердженими, проте заявлені витрати в розмірі 10500,00 грн є явно неспівмірними, і є доцільним стягнути з відповідача 3500,00 грн, зменшивши заявлену суму до стягнення.

Outcome: approved