Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-23 00:00:00

Стислий виклад позиції заявника. До суду звернулася [PERSON] із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме : факту спільного проживання однією сім`єю та перебування на утриманні з 2012 року по 2024 рік у її брата - [PERSON] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона - [PERSON] є рідною сестрою [PERSON] . Їх батьки - [PERSON] та [PERSON] були позбавлені батьківських прав через систематичне вживання спиртних напоїв та ухилення від виконання батьківських обов`язків. Заявник та її брат виховувались у школі-інтернаті, тому через відсутність батьківського піклування між нею та братом з дитинства виник сильний зв`язок, фактично вони були єдиними рідними людьми і з дитинства піклувались один про одного. Згодом батьки померли. Після закінчення навчання в школі- інтернаті [PERSON] та її брат проживали разом однією сім`єю. 23.12.1995 року вона вийшла заміж та взяла прізвище чоловіка - [PERSON] . Разом з молодим подружжям за адресою : [ADDRESS] , починаючи з 1995 року проживав також і її брат [PERSON] . У 2012 році її чоловік - [PERSON] через отриману травму отримав другу групу інвалідності і з тих пір не працював, потребував стороннього догляду, тому вона була змушена звільнитися із роботи і доглядати за чоловіком. Всі витрати по веденню господарства, придбанню техніки, оплати комунальних послуг, лікування та харчування забезпечувались її братом - [PERSON] . Проживаючи спільно між ними був тісний родинний та сімейний зв`язок, оскільки вони були пов`язані спільним побутом, спільно вели господарство, при цьому витратну частину коштів завжди забезпечував [PERSON] . Після початку повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України [PERSON] вступив до лав Збройних Сил України, продовжуючи нести всі витрати по забезпеченню її родини. Заявник отримала сповіщення №4/1490 від 12.08.2024 року про те, що: "... її брат - сержант [PERSON] , [INFO] , старший механік-водій танкового взводу роти вогневої підтримки в/ч [NUMBER] ( [NUMBER] бригада територіальної оборони) 24.02.2024 року під час обстрілу з БПЛА (2 скиди) зс рф з напрямку Володино отримав поранення несумісні з життям. Через постійні ворожі обстріли та складну оперативну обстановку тіло сержанта [PERSON] не було евакуйовано, через що вважається зниклим безвісти". У зв`язку із тим, що брат зник безвісти вона має право на отримання належних [PERSON] сум грошового забезпечення, як член його сім`ї, що перебував на його утриманні, оформлення соціальних виплат від держави. Встановлення факту проживання однією сім`єю з братом [PERSON] та перебування на його утриманні необхідне заявниці для реалізації свого права на отримання передбачених законом пільг та виплат членам сім`ї військовослужбовця. У зв`язку з вказаними обставинами, вона звернулася із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення в судовому порядку, оскільки іншої можливості встановити даний факт не має. Процесуальні дії у справі, позиція учасників справи. 06.12.2024 року у даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку окремого провадження на 24.01.2025 з викликом заявника, заінтересованих осіб, свідків. 24.01.2025 у судовому засіданні заявниця [PERSON] подану заяву підтримала та зазначила, що вона разом із братом виховувались в школі-інтернаті, тому між ними існував тісний родинний зв`язок, вони завжди піклувались один про одного. Після одруження вони із чоловіком проживали у батьків чоловіка, разом із ними проживав [PERSON] , а потім перейшли в свій будинок разом із братом. [PERSON] дітей не мав, одруженим не був, тому проживав разом із її родиною. Вони спільно доглядали за господарством, обробляли город, несли інші витрати. У 2012 році її чоловік потрапив у ДТП і отримав травми, що призвели до його непрацездатності та оформлення ІІ групи інвалідності. Вона змушена була також звільнитися із роботи, щоб доглядати за чоловіком. Таким чином починаючи із 2012 року всі чоловічі роботи по господарству, а також всі витрати по утриманню майна, придбання продуктів харчування, благоустрою, ремонту лягли на плечі її брата, який проживав разом із ними. З початком повномасштабного вторгнення росії її брат вступив до лав ЗСУ та боронив країну. При цьому на початку він перебував у Сумській області та мав можливість приїжджати додому, допомагав по господарству, давав грошові кошти. У серпні вона отримала сповіщення із військової частини про те, що брат пропав безвісти та можливо загинув. У судовому засіданні представник [PERSON] - адвокат Шаповаленко Р.О. зазначив, що в інтересах заявниці в досудовому порядку він звертався через Міністерство Оборони України до в/ч [NUMBER] із адвокатським запитом про вирішення вказаного питання щодо нарахування та виплати грошового забезпечення заявниці як члену сім"ї зниклого безвісти, на що в усному порядку отримали відповідь про встановлення заявлених вище фактів у судовому провадженні. Представник заінтересованої особи - Військової частини [NUMBER] , будучи належно повідомленим про час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Представник заінтересованої особи - голова Миколаївської селищної ради Сумського району Сумської області направив клопотання про розгляд справи без їх участі, проти задоволення заяви не заперечують. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що мешкає за адресою [ADDRESS] , тобто на одній вулиці із заявницею, через два двори, з початку 2000-х років. Брат [PERSON] - [PERSON] проживав разом із родиною заявниці, разом обробляли город, проводили інші роботи по господарству. Чоловік [PERSON] не працював і заявниця здійснювала за ним догляд. Після того як [PERSON] пішов воювати, він приїздив у відпустки додому. Свідок [PERSON] , повідомила, що мешкає за адресою : [ADDRESS] і знає заявницю із 2002 року. Дійсно вона має рідного брата [PERSON] , який проживав разом із її родиною по [ADDRESS] . [PERSON] та її чоловік не працювали, а працював її брат. Свідок [PERSON] повідомила, що мешкає за адресою : [ADDRESS] . Вона є свекрухою заявниці. У 1995 році її син та [PERSON] одружилися, та спочатку проживали із ними. Також разом із [PERSON] до них переїхав її брат [PERSON] . Потім у 2002 році вони переїхали у свій будинок на вул. Виноградну разом із [PERSON] . Оскільки її син отримав травму і не працював, то всю роботу по господарству виконував брат [PERSON] : займалися господарством, утримували корову, порося, обобляли город. Гроші заробляв [PERSON]. Коли розпочалася війна, то брат [PERSON] пішов служити, а у підпустку приїздив додому, допомагав грошовими коштами. Встановлені судом фактичні обставини справи. Суд, заслухавши заявницю та її представника, свідків, дослідивши та оцінивши докази, наявні в матеріалах справи приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення із наступних підстав. В судовому засіданні достовірно встановлено, що [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ) [INFO] , є рідною сестрою [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане відділом РАЦ Кролевецького райвиконкому Сумської області 14.07.1978 року, та витягом із Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстацію народження від 30.03.2024 року № 00044306687, де їх батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 9, 11). Рішенням Кролевецького районного народного суду від 23.04.1982 року [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно дітей, зокрема: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ( а.с. 32-33). Рішенням виконавчого комітету Кролевецької районної Ради народних депутатів від 01.06.1982 року № 244, вирішено направити дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в дитячій будинок- інтернат. Спочатку діти перебували у Путивльській восьмирічній школі інтернат, а потім у Сумській школі-інтернат для дітей-сиріт ( а.с. 21-29). Рішенням Кролевецького районного народного суду від 30.07.1990 року [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] , та стягнуто аліменти на їх утримання. ( а.с. 30-31). [INFO] померла [PERSON] , а [INFO] ромер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про смерть серіі [NUMBER] від 11.03.2009 та серії [NUMBER] від 07.04.2020 відповідно ( а.с. 17-18). 23 грудня 1995 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] , та змінила празвище на " [PERSON] ", що вбачається із свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 23.12.1995 року ( а.с. 10). Із довідки віддулу "ЦНАП" Миколаївської селищної ради від 11.04.2024 року № 253 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , мешканка [ADDRESS] , має склад сім"ї : брат [PERSON] , [INFO] , який проживає з 1995 року по 2024 року за вказаною адресою ( а.с. 16). [PERSON] , [INFO] отримав військовий квиток, що вбачається із копії дуьлікату серії [NUMBER] від 29.09.2022 року ( а.с. 12). За відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків станом на 25.06.2024 року вбачається, що починаючи із ІІІ кварталу 2015 року по І квартал 2024 року, заявник [PERSON] доходів не отримувала ( а.с. 15). Чоловіку заявниці - [PERSON] , [INFO] , встановлено другу групу інвалідності довічно, отримує пенсію по інвалідності, що вбачається із пенсійного посвідчення серії [NUMBER] ( а.с 20). Із сповіщення №4/1490 від 12.08.2024 року адресованого зааявниці [PERSON] за підписом начальника [INFO] встановлено, що її брат заявниці - сержант [PERSON] , [INFO] , старший механік-водій танкового взводу роти вогневої підтримки в/ч [NUMBER] , 24.03.2024 року під час обстрілу з БПЛА (2 скиди) зс рф з напрямку Володино, отримав поранення несумісне з життям. Через постійні ворожі обстріли та складну оперативну обстановку тіло сержанта [PERSON] не було евакуйовано, через це попередньо вважається зниклим безвісті. В/с отримав поранення на позиціях оборони в/ч [NUMBER] в районі бойових дій - 1,3 км на захід від н.п. Старомайорське Донецької обл. під час виконання бойового завдання ( а.с. 13 ). 30.03.2024 року внесені відомості до ЄРДР № 12024200480000995 за ч. 1 ст. 115 КК України за заявою [PERSON] за фактом повідомлення про зниклого безвісти її брата - [PERSON] , [INFO] ( а.с. 14). Із адвокатського запиту представника заявника - адвоката Шаповаленка Р.О. вбачається факт звернення до Міністерства Оборони України та в/ч [NUMBER] щодо питання нарахування та виплати грошового забезпечення заявниці як члену сім"ї зниклого безвісти [PERSON] ( а.с 35-37). В своїх показах у суді свідки підтвердили, що [PERSON] дійсно проживав із родиною своєї сестри [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , разом вели спільне господарство, проводили ремонтні роботи, обробляли земельну ділянку, також [PERSON] допомагав грошовими коштами. Після початку війни у 2022 році [PERSON] вступив на військову службу, приїздив додому, допомагав [PERSON] грошовими коштами. Таким чином судом встановлено, що [PERSON] тривалий час постійно проживав із сестрою за вказаною вище адресою, здійснював забезпечення сестри та її родини. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування. При вирішенні справи судом застосовано наступні норми права. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Положення ст. 4 ЦПК України, ст. 15 ЦК України, а також положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантують кожній особі право на захист її порушених, оспорюваних чи невизнаних прав а також охоронюваних законом інтересів судом. Глава 6 ЦПК України, а також постанова Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» розкриває зміст судової діяльності з розгляду справ даної категорії, при цьому факти, що мають юридичний характер - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за умов, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюються зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Отже, у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право. Такі висновки висловлені Верховним Судом в постановах від 11 вересня 2024 року в справі № 335/4669/23 (провадження № 61-8050св24), від 17 червня 2024 року в справі № 753/21178/21 (провадження № 61-15630св23) та інших. У постанові від 18 січня 2024 року в справі № 560/17953/21 (провадження № 11-150апп23) Велика Палата Верховного Суду наголосила, що до юрисдикції цивільних судів справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам право подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. У порядку окремого провадження може вирішуватися спір про факт, про стан, проте не спір про право цивільне ( Постанова Верховного Суду від 23 вересня 2020 року у справі № 554/3947/17). Таким чином суд враховує, що в даній справі необхідність встановлення факту проживання однією сім`єю з [PERSON] , який вважається зниклим безвісті, та перебування у нього на утриманні, необхідно заявниці [PERSON] для отримання відповідних сум грошового забезпечення, оформлення соціальних виплат від держави, і саме у зв`язку з тим, що заявниця не має іншої можливості одержати документ, який посвідчує такий факт, вона звернулась до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення юридичного факту і подала відповідні докази. Частиною 5 ст. 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей. Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Відповідно ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно вимог ч. 4 ст.3 СК України сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання. Відповідне положення міститься у постанові КЦС ВС від 23 квітня 2020 року по справі № 686/8440/16-ц. Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 за №5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») визначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім`єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у ст. 3 Сімейного кодексу України. Висновки суду. Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-яку заяву, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п. 36 рішення ЄСПЛ від 21 лютого 1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст. 13 Конвенції). Частиною 1 ст. 77 ЦПК передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із ч. 2 ст. 78 ЦПК обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Аналіз перевірених і оцінених судом доказів та законодавства переконує суд, що в розумінні ст. ст. 77-78 ЦПК України заявником надані належні, достовірні, допустимі докази на підтвердження заявлених вимог, які не викликають сумніву і є достатніми для встановлення юридичного факту. Таким чином, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалася заявниця як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, факти, викладені в заяві, які ніким з учасників справи не заперечуються, заява про встановлення факту проживання однією сім`єю та перебування на утриманні породжує юридичні наслідки для заявниці, оскільки надає право для оформлення певних грошових виплат від держави. Тому суд вважає, що встановлення факту проживання однією сім`єю та перебування на утриманні, про який просить заявниця [PERSON] , знайшов повне підтвердження в судовому засіданні і його об`єктивність не викликає в суду сумніву, заява про встановлення юридичного факт є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи окремого провадження заявнику не відшкодовуються. Враховуючи викладене та

Outcome: approved