Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-29 00:00:00

04 жовтня 2025 року представник позивача звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом, в якому просить суд стягнути з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованість зі сплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 14 463,90 грн. солідарно та витрати по сплаті судового збору і правничої допомоги. В обґрунтування позову вказував, що відповідачі є співвласниками квартири [ADDRESS] . За вказаною адресою створено Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Пролетарська 13». Рішенням загальних зборів співвласників даного ОСББ, затвердженим протоколом від 15 січня 2021 року було вирішено надати повідомлення співвласників до КП БМР «ЖЕК № 6» (виконавцю послуг) про відмову від користування його послугами і розірвання договору з 28.02.2021 року та початок самостійного утримання будинку з 01.03.2021 року. Також було пролонговано дію тарифу КП БМР «ЖЕК № 6» на утримання будинку [ADDRESS] і рекомендувати загальним зборам затвердити його як внесок на відшкодування витрат на утримання будинку ОСББ «Пролетарська 13». Протоколом № 2 загальних зборів ОСББ від 18 грудня 2021 року було затверджено внесок на утримання будинку та прибудинкової території 4,36 грн на місяць за 1 кв.м площі приміщення, що належить власнику та внесок до ремонтного фонду 1,64 грн за 1 кв.м приміщення, що належить власнику. Протоколом № 4 загальних зборів ОСББ від 10 грудня 2023 року було затверджено внесок на утримання будинку та прибудинкової території 7,15 грн на місяць за 1 кв.м площі приміщення, що належить власнику та внесок до ремонтного фонду 1,079 грн за 1 кв.м приміщення, що належить власнику. Відповідачі за період з 01.03.201 по 01.08.2024 сплатили лише 2 200,00 грн та за вказаний період часу у них існує заборгованість перед ОСББ в сумі 14 463,90 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 жовтня 2024 року вказану справу передано на розгляд судді Бебешко М.М. 05 листопада 2024 року судом отримано інформації з ЦМУ ДМС України щодо реєстрації місця проживання відповідачів за адресами: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , а відповідача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] зареєстрованим не значиться. Ухвалою суду від 08 листопада 2024 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи. Судовий розгляд у справі призначено на 05 грудня 2024 року. Відповідачі в судове засідання 05 грудня 2024 року не з`явились, в зв`язку з чим було відкладено розгляд справи на 30 січня 2025 року. В судове засідання 30 січня 2025 року сторони повторно не з`явилися, про день, час та місце судового розгляду повідомлялися судом своєчасно. 05 грудня 2024 року на адресу суду надійшла заява від представника позивача про розгляд справи за його відсутності, підтримання ним позовних вимог у повному обсязі та відсутність заперечень проти ухвалення заочного рішення. 30 січня 2025 року на адресу суду надійшла заява від представника позивача про уточнення позовних вимог, згідно з якою останній просить суд залишити без розгляду позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] заборгованості зі сплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території так як представнику позивача стало відомо про те, що відповідач [PERSON] помер, а його частку у даній квартирі в розмірі 1\\7 частини успадкувала його дружина відповідач [PERSON] . Таким чином, [PERSON] є власником 2\\7 часток квартири, а інші відповідачі є власниками по 1\\7 частки квартири. Крім цього, представник позивача просив суд стягнути із [PERSON] 4132,54 грн, з [PERSON] 2066,67 грн, з [PERSON] 2066,67 грн, з [PERSON] 2066,67 грн, з [PERSON] 2066,67 грн на користь ОСББ «Пролетарська 13» заборгованість зі сплати внесків на утримання будинку і прибудинкової території та стягнути з відповідачів судові витрати по оплаті судового збору та правничої допомоги. Ухвалою суду від 30 січня 2025 року позовну вимогу в частині стягнення заборгованості з [PERSON] судом залишено без розгляду. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України - суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд приходить до висновку про розгляд справи без участі сторін, за наявними у справі матеріалами та постановляє ухвалу про заочний розгляд справи. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Пролетарська 13» створено відповідно до рішення установчих зборів співвласників багатоквартирного будинку від 26 травня 2016 року. Цього ж дня затверджено статут даного ОСББ. Рішенням загальних зборів співвласників даного ОСББ (п.п.3,4), затвердженим протоколом від 15 січня 2021 року було вирішено надати повідомлення співвласників до КП БМР «ЖЕК № 6» (виконавцю послуг) про відмову від користування його послугами і розірвання договору з 28.02.2021 року та початок самостійного утримання будинку з 01.03.2021 року. Також було пролонговано дію тарифу КП БМР «ЖЕК № 6» на утримання будинку [ADDRESS] і рекомендувати загальним зборам затвердити його як внесок на відшкодування витрат на утримання будинку ОСББ «Пролетарська 13». Протоколом № 2 загальних зборів ОСББ від 18 грудня 2021 року було затверджено внесок на утримання будинку та прибудинкової території 4,36 грн на місяць за 1 кв.м площі приміщення, що належить власнику та внесок до ремонтного фонду 1,64 грн за 1 кв.м приміщення, що належить власнику. Протоколом № 4 загальних зборів ОСББ від 10 грудня 2023 року було затверджено внесок на утримання будинку та прибудинкової території 7,15 грн на місяць за 1 кв.м площі приміщення, що належить власнику ( 6,071 грн. внесок до загального фонду та 1,079 грн. внесок до ремонтного фонду) за 1 кв.м приміщення, що належить власнику. Відповідачі є співвласниками квартири [ADDRESS] . Рішенням Білоцерківської міської ради від 28 липня 2022 року перейменовано вулицю Пролетарська в місті Біла Церква Київської області на [ADDRESS] . Згідно розрахунку заборгованості станом на 01.08.2024 заборгованість [PERSON] за квартирою [ADDRESS] становить 14 463,90 грн. Відповідно до статуту ОСББ «Пролетарська 13» (п.2 розділу V) співвласник зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Згідно з частиною четвертої статті 319 ЦК України власність зобов`язує. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначені Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку». Відповідно до частини четвертої статті 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» (далі Закон) основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав власників приміщень на володіння та користування спільним майном членів об`єднання, належне утримання будинку та прибудинкової території, сприяння членам об`єднання в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних із діяльністю об`єднання. Частинами першою, сьомою статті 22 Закону передбачено, що для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, вивезення побутових відходів, об`єднання за рішенням загальних зборів має право: задовольняти зазначені потреби самостійно шляхом самозабезпечення; визначати управителя, виконавців окремих житлово-комунальних послуг, з якими усі співвласники укладають відповідні договори; виступати колективним споживачем (замовником) усіх або частини житлово-комунальних послуг. Об`єднання оплачує холодну та гарячу воду, теплову та електричну енергію, природний газ, комунальні послуги за цінами (тарифами), встановленими для населення, крім частини таких послуг, що оплачуються власниками нежитлових приміщень. За змістом ст. 16 Закону об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання укладати договори; встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; здійснювати контроль за своєчасною сплатою внесків і платежів. Статтею 15 Закону визначено, що співвласник зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону співвласник квартири зобов`язаний сплачувати внески та платежі за отримані послуги. Серед обов`язків співвласників багатоквартирного будинку, визначених у статті 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», визначено: виконання рішення зборів співвласників; своєчасна оплата за спожиті житлово-комунальні послуги. Відповдіно до п.2 розділу V статуту ОСББ «Пролетарська 13» співвласники зобов`язані своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні платежі. У зв`язку з невиконанням рішення ОСББ в частині оплати наданих комунальних послуг за відповідачами рахується заборгованість, яка складає 14 463,90 грн. Таким чином, оскільки відповідачі є власники квартири у будинку, балансоутримувачем якого є ОСББ «Пролетарська 13, за вказаною адресою рахується заборгованість, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість по сплаті внесків в розмірі 14 463,90 грн. за утримання будинку та прибудинкової території. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦПК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Отже, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав та обов`язків сторін, на боржників покладено певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому відповідає право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплати грошей за надані послуги. Отже, з огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Враховуючи, що квартира [ADDRESS] \~ належить відповідачам на праві спільної часткової власності, зокрема відповідачу [PERSON] належить 2\\7 частки даної квартири, а відповідачам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] належить по 1\\7 частці вказаної квартири, суд вважає за\~ доцільне стягнути борг з відповідачів на користь ОСББ «Пролетарська 13» відповідно до їх частко у спільній частковій власності. Так, із [PERSON] підлягає до стягнення заборгованість в сумі 4132,54 грн., а з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] підлягає до стягнення заборгованість в сумі по\~ 2066,27 грн. з кожного із відповідачів. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи визначений статтею 13 ЦПК України принцип диспозитивності цивільного судочинства та визначення позивачем у справі конкретного відповідача (споживача), яка є власником та зареєстрована за вказаною вище адресою, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення даного позову повністю. Оскільки, позовні вимоги позивача підлягають\~ задоволенню у повному обсязі, то у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, пропорційно до розміру їх часток у праві спільної часткової власності. Так, з відповідача [PERSON] підлягає до стягнення судовий збір в сумі 865,14 грн, а з інших відповідачів підлягає до стягнення судовий збір в сумі по 432,57 грн. з кожного із відповідачів. Крім цього представником позивача заявлено вимогу про стягнення судових витрат на правничу допомогу в сумі 2500,00 грн. На підтвердження вказаних вимог долучено: 1) Договір про надання правової допомоги від 10 липня 2024 року, укладений між ОСББ «Пролетарська 13» та адвокатським бюро Руслани Семенюти; 2) Додаток до договору від 17 вересня 2024 року, згідно з яким встановлено розмір гонорару у фіксованому розмірі в сумі 2500,00 грн; 3) Рахунок фактуру на оплату 2500,00 грн за надання правової допомоги; 4) Платіжну інструкцію № 887 від 19 вересня 2024 року на суму 2500,00 грн. При вирішенні питання щодо стягнення витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного: Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини першої та другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення». Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Тобто, розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, слід виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Такий правовий висновок було зроблено Верховним Судом в постанові від 06.03.2019 року у справі № 922/1163/18. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, п. 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004) заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Згідно правової позиції, викладеної в постанові Великої палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Неспівмірність витрат на правничу допомогу із передбаченими законом критеріями є підставою для подання стороною-опонентом клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка подає таке клопотання. Таку правову позицію щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, викладено в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі\~ № 922/445/19. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності). Відповідно до частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У постанові Верховного Суду від 4 січня 2022 року у справі № 757/36628/16-ц, провадження № 61-19062св21, викладено наступний висновок «Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи». Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 та від 06 грудня 2019 року у справі № 910/353/19, а також постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25 травня 2021 року у справі № 910/7586/19. Враховуючи відсутність клопотання іншої сторони про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу та підтвердження позивачем належними та допустимими доказами понесених ними суми судових витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню витрати на правничу допомогу, пропорційно до розміру їх часток у праві спільної часткової власності. Так, з відповідача [PERSON] підлягають до стягнення витрати на правничу допомогу в сумі 714,28 грн, а з інших відповідачів підлягає до стягнення судовий збір в сумі по 357,14 грн. з кожного із відповідачів.

Outcome: approved