Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-20 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача У вересні 2024 року до суду надійшла позовна заява ТОВ «Фінансова компанія управління активами». В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 10 січня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики № 3332115, за яким останній отримав кредит на суму 8 000 грн., строком на 30 днів, до 09.02.2021, зі сплатою процентної ставки (базової) ставки у розмірі 1,99 % на день. Даний договір позики підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. 21 червня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» укладено договір факторингу № 2106, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) позивачу за плату належні йому права грошової вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія управління активами» приймає належні ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру прав вимог №1 від 21 червня 2021 року до договору факторингу № 2106 від 21 червня 2021 року ТОВ «Фінансова компанія управління активами» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 24 924,40 грн., з яких: 8 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 16 924,40 грн. сума заборгованості за відсотками. Однак, оскільки умовами Договору позики № 3332115 від 10.01.2021 передбачено, що сума кредиту становить 8 000 грн., строк користування позикою 30 днів, а додаткові угоди про продовження строку договору позики не укладалися, а також враховуючи те, що в строки визначені договором позики відповідачем заборгованість не сплачена, позивачем прийнято рішення про перерахування нарахованих первісним кредитором процентів в межах строку позики, яка визначена договором за базовою процентною ставкою в розмір 1,99 % від суми позики за 1 день в період користування грошовими коштами, з врахуванням здійснених відповідачем платежів за договором у загальному розмірі 1 517,90 грн. Враховуючи вище викладене, посилаючись на невиконання [PERSON] умов вищевказаного договору позики № 3332115 від 10.01.2021, ТОВ «Фінансова компанія управління активами» просить стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 11\~258,10 грн., з яких 8 000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 3 258,10 грн. сума заборгованості за відсотками, а також та витрати по сплаті судового збору в сумі 2\~422,40 грн. Заперечення відповідача 28 жовтня 2024 року від представника відповідача [PERSON] адвокат Грибова І.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якій заперечує проти заявлених вимог та просить в їх задоволенні відмовити. В обґрунтування своїх заперечень посилається на те, що [PERSON] дійсно отримав кредит від ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» у розмірі 8\~000 грн., строком на 30 днів. Вважає, що позов подано неналежною стороною. Крім того, жодних повідомлень на адресу відповідача про заміну первісного кредитора не надходило. Звертала увагу суду на те, що договір факторингу № 2106 від 21.06.2021 не може бути підставою для стягнення кредитного боргу так, як договір оформлений не у відповідності до Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Так, у договорі не зазначено на підставі якого протоколу позачергових загальних зборів директор [PERSON] має повноваження на укладення договорів факторингу, такий протокол не доданий до матеріалів справи, тому відповідач вважає, що повноваження директора не підтверджені. Крім того, вказує на те, що до позовної заяви не доданий Статут підприємства та документ на підтвердження повноважень директора Кожем`яченка Ю.М., який підписав позовну заяву. Також, звертала увагу на те, що відповідач [PERSON] з початком збройної агресії перебував на фронті та отримав два поранення й наразі перебуває на лікуванні. Ніяких коштів на погашення кредиту після укладення договору позики відповідач не вносив, тому вважає, що строк позовної давності минув 09.02.2024. Додатково вказує, що в матеріалах справи відсутній реєстр боржників до договору факторингу № 2106 від 21.06.2021, з якого б можливо було встановити до яких саме боржників та в якому розмірі боргу відступлені на користь позивача права вимоги. Також у вищевказаному договорі факторингу не вказана ціна продажу та не надано доказів її перерахування на рахунок первісного кредитора. З огляду на викладене, посилаючись на те, що ТОВ «Фінансова компанія управління активами» не доведено наявність в останнього права вимоги до [PERSON] , відповідач вважає, що правові підстави для задоволення позову відсутні, тому просить в задоволенні позовних вимог відмовити. Заяви, інші процесуальні дії у справі Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 жовтня 2024 року відкрито провадження в справі, розгляд справи ухвалено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 29 жовтня 2024 року вирішено подальший розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. У судове засідання представник позивача ТОВ «Фінансова компанія управління активами» не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку судового засідання від представника позивача Кожем`яченко Ю.М. надійшла заява про розгляд справи без її участі, в якій остання позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] адвокат Грибова І.В. заперечувала проти позову, посилаючись на аргументи, аналогічні викладеним у відзиві на позов, та просила відмовити в задоволенні позову у повному обсязі. Обставини справи, що встановлені судом Судом встановлено, що 10 січня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики № 3332115, за яким останній отримав кредит на суму 8 000 грн., строком на 30 днів, до 09.02.2021, зі сплатою процентної ставки (базової) ставки у розмірі 1,99 % на день. У п. 3 договору сторони погодили, що проценти за цим договором нараховуються щоденно, включно дати отримання та повернення, на залишок позики. Згідно Довідки ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» про ідентифікацію, вищевказаний договір укладений шляхом підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора DM0f0Q8TEX, направленого 10 січня 2021 року на електронну пошту відповідача. З листа ТОВ «Фінансова компанія Фінекспрес» № 13/09-2024-1/ТНПП від 13.09.2024 вбачається, що 10 січня 2021 року перерахована сума кредиту у розмірі 8\~000 грн. за номером платіжної картки № [NUMBER] , номер платежу: 6374588655603032524182264. Відповідно до п. 8 договору, позичальник несе повну відповідальність перед позикодавцем за повернення позики, сплату процентів та належне виконання зобов`язань за цим договором усім своїм майном. Сторони несуть відповідальність за невиконання чи неналежне виконання договірних зобов`язань, передбачену положеннями цього договору, Правил та чинного законодавства. Згідно договору факторингу № 2106 від 21 червня 2021 року, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами», позивач передає грошові кошти, що дорівнюють ціні продажу, в розпорядження ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» за плату, а ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступає ТОВ «Фінансова компанія управління активами» права вимоги до боржників, зазначених в реєстрі заборгованостей (Додаток № 1 до цього договору), в розмірі портфеля заборгованості. З наявного в матеріалах справи Реєстру прав вимоги № 1 від 21 червня 2021 року видно, що на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» відступлено право грошової вимоги до відповідача [PERSON] у загальному розмірі 24\~924,40 грн., з яких: 8 000 грн. сума позики, 16\~924,40 відсотки. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач [PERSON] належним чином договірні зобов`язання не виконав, внаслідок чого в нього утворилася заборгованість у загальному розмірі 11\~258,10 грн., що складається із: 8\~000 грн. суми заборгованості за основною сумою позики, 3 258 грн. суми заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками. Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини Відповідно до пункту першого частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно із частинами першою і другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення ст. ст. 1046-1053 Кодексу, якщо інше не встановлено параграфом 2 Глави 71 і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 вказаного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. ч. 4, 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] уклав вищезазначений договір, за умовами якого відповідач отримав грошові кошти у позику шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок, зазначений у договорі. Вказаний договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільний телефону відповідача. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» вищевказаний договір позики № 3332115 від 10 січня 2021 року прирівнюється до укладеного у письмовій формі. За приписами статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено законом або договором, або розірвання договору, сплата неустойки. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). У частині першій статті 1048 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно частини першої статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За правилами ч. 1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату у будь-який передбачений договором спосіб, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у цивільній справі № 342/180/17 зроблено висновок про те, що оскільки фактично отримані та використані Позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, Банк має право вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої ним суми кредитних коштів. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). За правилами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій статті 1050 ЦК України, відповідно до якої якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За змістом ст. 1048 ЦК України право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування позикою припиняється після спливу визначеного договором строку позики чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначені висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц, в постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 року по справі № 300/438/18. Так, з копії договору позики № 3332115 від 10 січня 2021 року вбачається, що [PERSON] одержав від ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» кредит на суму 8 000 грн., строком на 30 днів, тобто до 09.02.2021. З наявних в матеріалах справи доказів видно, що відповідач [PERSON] належним чином та у повному обсязі договірні зобов`язання за наведеним договором не виконує, внаслідок чого утворилася заборгованість. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, [PERSON] 12.02.2021 здійснив погашення заборгованості у розмірі 324,80 грн., а також 09.04.2024 на суму 1\~143,10 грн., які зараховані в рахунок погашення заборгованості за процентами. З наведених підстав, аргументи відповідача щодо спливу строків позовної давності є необґрунтованими. Щодо тверджень відповідача про те, що позов подано неналежною стороною, а саме ТОВ «Фінансова компанія управління активами», про відступлення прав вимоги до якого перейшло за договором факторингу № 2106 від 21 червня 2021 року, то суд вказані факти вважає недоведеними з наступних підстав. Так, з матеріалів справи видно, що 21 червня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» укладено договір факторингу № 2106, згідно якого відбулося відступлення прав вимоги до відповідача [PERSON] за вищевказаним договором позики. Перехід права вимоги до [PERSON] підтверджується Реєстром прав вимоги № 1 від 21 червня 2021 року, що наявний в матеріалах справи. Крім того, згідно наявної в матеріалах справи копії рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 жовтня 2022 року у справі № 361/8375/21 за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Миколайович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, відповідач оспорював виконавчий напис, вчинений 27 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., зареєстрований в реєстрі за №\~241708, про стягнення з останнього на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості за кредитним договором №\~3332115 від 10 січня 2021 року в розмірі 24 924 грн. 40 коп. З вищевказаного видно, що відповідач [PERSON] був обізнаний про перехід прав вимоги до нього від ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ «Фінансова компанія управління активами» за договором позики від 10 січня 2021 року. Інші аргументи на доводи відповідача не підтверджуються належними доказами. Крім того, з відзиву на позовну заяву та з наданих у судовому засіданні пояснень представника відповідача видно, що [PERSON] не заперечує, що укладав договір позики № 3332115 від 10.01.2021, отримав суму позики у передбаченому договором розмірі та визнає, що не здійснював належного виконання його умов щодо погашення заборгованості ні на користь первісного кредитора - ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», ні на користь позивача ТОВ «Фінансова компанія управління активами», право вимоги на користь якого відступлено первісним кредитором. Заперечення відповідача фактично зводяться до того, що позов пред`явлено неналежним позивачем. Однак, вказані вище заперечення спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. Таким чином,\~дослідивши наявні\~докази в\~їх сукупності,\~суд дійшов\~висновку про\~обґрунтованість позовних\~вимог,\~їх задоволення\~та стягнення\~із відповідача\~ [PERSON] \~на користь\~ТОВ «Фінансова\~компанія управління\~активами» заборгованості\~за договором Договір позики № 3332115 від 10.01.2021 у розмірі 11\~258,10 грн., з яких 8 000 грн. сума позики, 3\~258,10 грн. відсотки за користування позикою. Щодо судових витрат Із матеріалів справи вбачається, що при подачі даного позову до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 422 грн. 40 коп., що підтверджується платіжною інструкцією № 454790520.1 від 17 вересня 2024 року. У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, стягненню із відповідача на користь позивача підлягають судові витрати у розмірі 2 422 грн. 40 коп. На підставі викладеного, та

Outcome: approved