Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] через свого представника адвоката Куріловича С. О. звернулася до суду із позовом до Сагунівської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок з надвірними господарсько-побутовими спорудами в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування поданої позовної заяви зазначила, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої серед іншого майна увійшов житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , частка якого належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, а інша частка належала [PERSON] , після якого [PERSON] прийняла спадщину проте не оформила своїх спадкових прав. За життя [PERSON] склала заповіт, що посвідчений секретарем виконавчого комітету Сагунівської сільської ради 05.09.2022, зареєстровано в реєстрі за № 26, відповідно до якого все майно заповіла позивачеві у справі [PERSON] . У встановлений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк позивачка звернулася до приватного нотаріуса Черкаського нотаріального округу Костенко Н. В. із заявою про прийняття спадщини. Нотаріусом заведена спадкова справа № 7/2024, що підтверджується витягом №\~75702791 про реєстрацію у Спадковому реєстрі. З метою оформлення спадкових прав 24.06.2023 позивачка звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] та земельні ділянки. Нотаріус видала свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки, що розташовані в межах Боровицької сільської ради Черкаського району Черкаської області, в тому числі і на земельну ділянку, на якій розташований житловий будинок. В той же час, нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , через відсутність оригіналу правовстановлюючого документа на майно. Ураховуючи, що позасудового способу вирішити спір і реалізувати позивачем своє право на оформлення спадкового майна немає, оскільки оригінал свідоцтва про право власності втрачений, відновити його неможливо. Наведені обставини стали підставою для звернення до суду, тому просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 17.10.2024 провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 06.11.2024 відкладено підготовче судове засідання у зв`язку з витребуванням додаткових доказів, а саме спадкової справи після померлої [INFO] [PERSON] . Витребувані судом докази надані у визначений ухвалою строк та долучені до матеріалів справи. На підставі розпорядження керівника апарату Чигиринського районного суду Черкаської області № 117 від 09 грудня 2024 року у зв`язку зі звільненням судді [PERSON] у відставку проведено повторний автоматизований розподіл судової справи. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.12.2024 головуючим суддею у вказаній цивільній справі визначений суддя Попельнюх А. О., після чого ухвалою від 11.12.2024 вказана справа прийнята суддею до свого провадження з призначенням підготовчого судового засідання. Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 23.12.2024 підготовче провадження закрито, справа призначена до судового розгляду по суті. У визначений день та часу судового розгляду учасники не з`явилися. Представник позивачки адвокат Курілович С. О. надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивачки. Позов підтримав та просив суд його задовольнити. Представниця Сагунівської\~сільської ради\~ за\~посадою Бодяненко\~І.\~І.\~у судове\~засідання не\~з`явилася,\~суду надала\~заяву про\~розгляд справи\~у відсутність\~представника відповідача. Щодо рішення у справі поклалася на розсуд суду. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши наявні у справі докази, судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. Правовідносини, що виникли між сторонами, стосуються питань спадкування, тому до їх правового регулювання застосуванню підлягають норми Книги шостої «Спадкове право» Цивільного кодексу України. Відповідно до частини першої статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (частина перша статті 1217 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до частини першої, третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Положеннями частини 5 статті 1268 Цивільного кодексу України гарантовано, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Зі статті 1296 Цивільного кодексу України вбачається, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Визначений законодавцем обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину передбачає, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців (ст. 1297 ЦК України). Зі змісту статті 328 Цивільного кодексу України вбачається, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Положеннями статей 15, 16 ЦК України, статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Зі змісту частини другої статті 16 ЦК України вбачається, що способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. Під час розгляду справи судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , на підтвердження чого суду надано свідоцтва про смерть, видане 05.02.2024 Виконавчим комітетом Сагунівської сільської ради Черкаського району Черкаської області, актовий запис № 09 (а.с. 14). 06 лютого 2024 року приватним нотаріусом Костенко Н. В. заведена спадкова справа №\~7/2024 після смерті [PERSON] , що підтверджено витягом про реєстрацію у Спадковому реєстрі № 75702791 від 06.02.2024 (а.с. 15). З аналізу\~наявних у\~матеріалах справи\~письмових доказів\~встановлено,\~що на\~день смерті[PERSON] належала\~ частка\~житлового будинку\~з надвірними\~спорудами,\~що розташований\~за адресою: [ADDRESS] . Право власності на вказаний об`єкт набуто на підставі свідоцтва про право власності, виданого Виконавчим комітетом Боровицької сільської ради 13.02.2007. Набуте нею право власності зареєстрованого в КП ЧООБТІ в книзі № 3 за реєстровим № 537, що встановлено із наданої довідки Чигиринського відділку КП «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» від 18.06.2024 за № 253 (а.с. 29-31). Інша частка вказаного житлового будинку належала [PERSON] , який помер [INFO] , що встановлено зі свідоцтва про смерть, виданого 23.06.2017 Виконавчим комітетом Боровицької сільської ради Чигиринського району Черкаської області, актовий запис № 18 (а.с. 32). Рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області від 01.11.2018 у цивільній справі № 708/559/18 (провадження № 2/708/252/18) встановлений факт проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] , яким помер [INFO] , однією сім`єю не менше п`яти років, у зв`язку із чим вона визнана спадкоємицею майна померлого (а.с. 33-38). З наведеного вбачається, що [PERSON] є єдиною спадкоємицею за законом після смерті [PERSON] , спадщину після його смерті прийняла у повному обсязі, проте за життя не все встигла оформити на своє ім`я, оформивши право власності лише на земельні ділянки. Натомість померлий\~ [PERSON] \~також був\~власником \~ частки\~житлового будинку, розташованого\~за адресою: [ADDRESS] . Право власності на вказаний об`єкт набуто ним на підставі свідоцтва про право власності, виданого Виконавчим комітетом Боровицької сільської ради 13.02.2007, зареєстрованого в КП ЧООБТІ в книзі № 3 за реєстровим № 537. З наданого суду технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами встановлено, що до складу спірного житлового будинку входить: житловий будинок\~літ.\~«А-1»,\~прибудова літ.\~«а»,\~житловий будинок\~літ.\~«З-1»,\~ прибудова\~літ.\~«з1»,\~гараж літ.\~«Б»,\~сарай літ.\~«В»,\~сарай літ.\~«Г»,\~сарай літ.\~«г»,\~сарай літ.\~«Д»,\~погріб літ.\~«Е»,\~гараж літ.\~«Ж»,\~хвіртка №1,\~огорожа №\~2-3,\~водоколонка №\~4 (а.с. 39-46). З дослідженої під час судового розгляду спадкової справи № 7/2024, заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , вбачається, що позивачка [PERSON] є спадкоємцем всього належного померлій майна відповідно до заповіту,\~посвідченого секретарем\~Сагунівської сільської\~ради 05.09.2022,\~зареєстровано в\~реєстрі за\~№ 26\~(а.с.\~68-88). Вказаний заповіт на день смерті заповідача не змінено і не скасовано. Позивачка у шестимісячний строк з дня її смерті подала заяву про прийняття спадщини, а після закінчення вказаного строку звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. На частину майна, а саме земельні ділянки, що розташовані в межах Боровицької сільської ради, в тому числі і на земельну ділянку, на якій розташований будинок в [ADDRESS] , приватним нотаріусом 09 серпня 2024 року видані свідоцтва про право на спадщину, зареєстровані в реєстрі за № № 1303, 1304, 1305, 1307, 1308. Набуття позивачкою права на належні померлій земельні ділянки зареєстровано в Державному реєстрі речових прав (а.с. 16-27). Натомість нотаріус\~відмовила у\~видачі свідоцтва\~про право\~на спадщину за заповітом на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Нотаріальна відмова обґрунтована відсутністю у позивачки оригіналу правовстановлюючого документу (а.с. 28). \~ \~ \~ \~Вирішуючи даний спір суд ураховує п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до якого у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. Європейський суд з прав людини в своїх рішенням вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року, "Новоселецький проти України" від 11 березня 2003 року, "Федоренко проти України" від 1 червня 2006 року). Ураховуючи наведене суд дійшов висновку, що неможливість оформлення спадкових прав на успадковане позивачкою майно обумовлено відсутністю правовстановлюючих документів. Натомість встановлені під час судового розгляду факти та обставини підтверджують обґрунтованість заявленого позову, обраний позивачкою спосіб захисту порушеного права відповідає положенням статті 16 ЦК України, тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved