Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-16 00:00:00

Керівник Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону звернувся до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом, в якому просив визнати незаконним та скасувати рішення Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області №6498 від 22.10.2020 про надання дозволу [PERSON] на виготовлення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель комунальної власності, розташованої за межами населених пункті на території Золочівської селищної ради з передачею у власність та рішення №721 від 02.04.2021 про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] у власніть для ведення особистого селянського господарства розташованої за межами населених пунктів; витребувати у [PERSON] та ТОВ «ВІДРОДЖЕННЯ+1881» на користь Золочівської селищної ради земельну ділянку з кадастровим номером номер 6322686000:01:002:0486 площею 1,4387 га, що знаходяться за межами населених пунктів Золочівської селищної ради, визнавши недійсним договір оренди земельної ділянки від 21.04.2021, укладений між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВІДРОДЖЕННЯ+1881»та скасувавши державну реєстрацію земельної ділянки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №41600242 від 16.04.2021; стягнути сплачений судовий збір в сумі 9080,00 грн. В\~обґрунтування позову\~зазначено,\~що\~ [PERSON] на\~підставі наказу\~Головного управління\~Держгеокодастру у\~Кіровоградській області\~від 21.08.2017\~за №11-6874/14-17-СГ\~із земель\~сільськогосподарського призначення\~державної власності\~для ведення\~особистого селянського\~господарства безоплатно\~отримав \~у приватну\~власність земельну\~ділянку площею\~2,0000\~га з\~кадастровим номером\~3523880800:02:000:5160\~на території\~Веселівської сільської\~ради,\~ Новомиргородського\~району,\~Кіровоградської області.\~ Право\~власності на\~земельну ділянку\~з к.н.\~3523880800:02:000:5160\~зареєстровано у\~Державному реєстрі\~прав власності\~на нерухоме\~майно 02.09.2017\~державним реєстратором\~Марченко О.А.,\~Созонівська сільська\~рада,\~Кіровоградська область.\~В подальшому,\~що 13.08.2020\~ [PERSON] \~ до\~ Золочівського\~селищного голови\~подано клопотання\~(заяву),\~в якій\~останній просить\~надати дозвіл\~на розробку\~проекту землеустрою\~щодо відведення\~земельної ділянки\~для ведення\~особистого селянського\~господарства орієнтовною\~площею 1,5000\~га із\~земель сільськогосподарського\~призначення державної\~власності,\~розташованої за\~межами населеного\~пункту на\~території Золочівської\~селищної ради\~Золочіського району\~Харківської області\~та передати\~йому зазначену\~земельну ділянку\~у власність.\~Також,\~у заяві\~вказано,\~що [PERSON] \~своїм правом\~на отримання\~земельної ділянки\~безоплатно у\~власність для\~ведення особистого\~селянського господарства\~у межах\~норм,\~визначених ст.\~121\~ЗК України\~не скористався.\~До заяви\~додано викопіювання\~із кадастрової\~карти,\~інформацію про\~внесення земельної\~ділянки до\~земель сільськогосподарського\~призначення державної\~власності,\~копію паспорту\~та копію\~ідентифікаційного коду,\~копію посвідчення\~учасника бойових\~дій та\~копію довідки\~з Державного\~реєстру речових\~прав на\~нерухоме майно.\~За результатами\~розгляду заяви,\~ [PERSON] ,\~Золочівською селищної\~ради Золочівського\~району Харківської\~у Харківській\~області 22.10.2020\~прийнято рішення\~XXX\~сесія VIII\~скликання за\~№6498,\~яким [PERSON] \~ надано\~дозвіл на\~розроблення документації\~із землеустрою.\~10.03.2021\~ [PERSON] \~(за\~довіреністю [PERSON] \~ від\~29.10\~2020)\~ на\~адресу Золочівського\~селищного голові\~ направлено\~заяву про\~затвердження проекту\~землеустрою щодо\~відведення земельної\~ділянки площею\~1,4387\~га,\~додавши проект\~із землеустрою\~щодо відведення\~земельної ділянки\~та копію\~витягу з\~Державного земельного\~кадастру про\~земельну ділянку.\~ 02.04.2021\~Золочівською селищною\~радою Золочіського\~району Харківської\~області прийнято\~рішення VII\~сесія VIII\~скликання №721,\~яким затверджено\~документацію із\~землеустрою та\~передано у\~власність [PERSON] \~земельну ділянку\~з кадастровим\~номером \~6322686000:01:002:0486\~площею 1.4387\~га із\~земель сільськогосподарського\~призначення державної\~власності для\~ведення особистого\~селянського господарства,\~розташованої за\~межами населених\~пунктів на\~території Золочівської\~селищної ради\~Золочівського району\~Харківської області.\~В подальшому,\~16.04.2021\~Державним \~реєстратором Харківської\~міської ради\~Венгюк Т.В.\~на підставі\~рішення органу\~місцевого самоврядування,\~VII\~сесія VIII\~ скликання\~серія та\~номер:721,\~виданий 02.04.2021,\~видавник:\~Золочівська селищна\~рада Богодухівського\~району Харківської\~області зареєстровано\~право приватної\~власності на\~спірну земельну\~ділянку за\~ [PERSON] ,\~ про\~що у\~Державному реєстрі\~речових прав\~на нерухоме\~майно здійснено\~запис за\~№41600242.\~Так,\~на підставі\~прийнятого рішення\~державний реєстратор\~Харківської міської\~ради Венгюк\~Т.В.\~внесла відомості\~до Державного\~реєстру речових\~прав на\~нерухоме майно\~(далі\~ Державний\~реєстр)\~про об`єкт\~нерухомого майна\~№41600242,\~а саме:\~земельна ділянка,\~за межами\~населених пунктів\~на території\~Золочівської селищної\~ради,\~Богодухівського району,\~Харківської області,\~а також\~внесла відомості\~про право\~приватної власності\~на вказаний\~об`єкт нерухомого\~майна за\~ [PERSON] \~(код\~ [NUMBER] ).\~В подальшому,\~27.04.2021\~державним реєстратором\~Харківської міської\~ради,\~Харківської області\~Прокопенко О.О.\~зареєстровано \~договір оренди\~земельної ділянки\~від 21.04.2021,\~згідно якого\~ [PERSON] \~передав зазначену\~ділянку у\~користування ТОВ\~«ВІДРОДЖЕННЯ+1881».\~Власником земельної\~ділянки площею\~1,4387\~га (кадастровий\~номер 6322686000:01:002:0486),\~розташованої за\~межами населених\~пунктів території\~ Золочівської\~селищної ради\~,\~Богодухівського району,\~Харківської області,\~для ведення\~особистого селянського\~господарства,\~на даний\~час є\~ [PERSON] ,\~а користувачем\~ ТОВ\~«ВІДРОДЖЕННЯ+1881».\~Зазначене підтверджує,\~що [PERSON] \~на час\~отримання спірної\~земельної ділянки\~(рішення\~від 02.04.2021\~за №721)\~використав своє\~право на\~безоплатне отримання\~у власність\~земельної ділянки\~для ведення\~особистого селянського\~господарства в\~межах норм\~безоплатної передачі\~земельних ділянок\~для даного\~виду використання\~(наказ\~Головного управління\~Держгеокодастру у\~Кіровоградській області\~від 21.08.2017\~за №11-6874/14-17-СГ\~земельна ділянка\~площею 2,0000\~га з\~кадастровим номером\~3523880800:02:000:5160.\~ [PERSON] \~всупереч вимог\~ст.ст.116,\~118,\~121\~Земельного кодексу\~України,\~отримав у\~власність земельну\~ділянку площею\~1,4387\~га (кадастровий\~номер 6322686000:01:002:0486),\~розташованої за\~межами населених\~пунктів на\~території Золочівської\~селищної \~ради Золочівського\~району Харківської\~області,\~як особа,\~яка вже\~використала своє\~право на\~отримання цього\~виду використання,\~та є\~підставою для\~скасування спірних\~Наказів.\~Так,\~із державної\~власності на\~користь [PERSON] ,\~неправомірно вибула\~земельна ділянка\~площею 1,4387\~га,\~(кадастровий\~номер 6322686000:01:002:0486),\~розташованої за\~межами населених\~пунктів на\~території \~ Золочівської\~селищної військової\~адміністрації Богодухівського\~ району\~Харківської області,\~що суперечить\~принципам регулювання\~земельних відносин\~в Україні,\~які закріплені\~в ст.14\~Конституції України\~та ст.5\~Земельного кодексу\~України.\~Враховуючи вищевикладене,\~вказані рішення\~Золочівської селищної\~ради Золочівського\~району Харківської\~області XXX\~сесія \~VIII\~скликання від\~22\~жовтня 2020\~року від\~№6498,\~рішення Золочівської\~селищної ради\~Богодухівського району\~Харківської області\~VII\~сесія VIII\~скликання від\~2\~квітня 2021\~року за\~№721 ГУ\~та договір\~оренди земельної\~ділянки від\~21.04.2021,\~укладений між\~ [PERSON] \~та ТОВ\~«ВІДРОДЖЕННЯ+1881»\~підлягають визнанню\~недійсними,\~а земельна\~ділянка витребуванню\~у Стогнія\~СІ.\~та ТОВ\~«ВІДРОДЖЕННЯ+1881»\~ на\~користь держави\~в особі\~Золочівської селищної\~ради. Земельна\~ділянка площею\~1,4387\~га кадастровий\~номер 632268000:01:002:0486,\~що знаходиться\~за межами\~населених пунктів\~на території\~Золочівської селищної\~ради Богодухівського\~району Харківської\~області,\~вибула із\~державної власності\~внаслідок незаконного\~використання [PERSON] \~права на\~повторну безоплатну\~приватизацію земельних\~ділянок одного\~виду використання,\~тобто поза\~волею власника\~цих земельних\~ділянок \~держави.\~ Факт\~незаконного передання\~у власність\~та реєстрації\~права власності\~земельної ділянки\~ [PERSON] \~не перешкоджає\~витребуванню цієї\~земельної ділянки\~на користь\~держави.\~ Враховуючи\~викладене,\~зазначені рішення\~Золочівської селищної\~ради Золочівського\~району Харківської\~області XXX\~сесія \~VIII\~скликання від\~22\~жовтня 2020\~року від\~№6498,\~рішення Золочівської\~селищної ради\~Богодухівського району\~Харківської області\~VII\~сесія VIII\~скликання від\~2\~квітня 2021\~року за\~№721 підлягають визнанню недійсними, а земельна ділянка з кадастровим номером 6322686000:01:002:0486 площею 1,4387 га, що розташована за межами населених пунктів на території Золочівської селищної ради витребуванню від особи,\~яка незаконно,\~без відповідної\~правової підстави\~заволоділа ним,\~ [PERSON] , на користь держави. Разом з тим, ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому\~підпунктом "а"\~пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Таким чином, рішення державного реєстратора Харківської міської ради, Харківської області Венглюк Т.В. від 16.04.2021 від №57756589 про реєстрацію права приватної власності на спірну земельну ділянку за [PERSON] та рішення державного реєстратора Харківської міської ради, Харківської області Прокопенко О.О. від 27.04.2021 за №41761348 про реєстрації договору від 21.04.2021 оренди земельної ділянки, згідно якої [PERSON] передав зазначену ділянку у користування ТОВ «ВІДРОДЖЕННЯ+1881» підлягає скасуванню. Прокурор надав суду заяву, у якій просить здійснити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Золочівською селищною радою надано суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника з проханням задовольнити позовну заяву. Третьою особою, начальником Головного управління Держгеокадастру у Харківській області Ю. Кундрюковим надані письмові пояснення, розгляд справи просив провести без участі їх представника. Частиною 3\~статті 211 ЦПК України\~передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач, [PERSON] , у судове засідання не з`явився, причину неявки не повідомив, про місце, дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової повістки на останнє відоме місце проживання. Представник відповідач, ТОВ «Відродження +1881», у судове засідання не з`явився, причину неявки не повідомив, про місце, дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової повістки, однак судова повістка повернута до суду з відміткою про закінчення терміну зберігання. Крім того, виклик відповідачів також було здійснено оголошенням, яке розміщено на сторінці веб-сайту суду офіційного веб-порталу «Судова влада України». Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Пунктом 99-1 «Правил надання послуг поштового зв`язку», затверджених постановою КМ України від 5 березня 2009 р. № 270, установлено, що рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка». Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка», працівник поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за вказаною адресою», яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду. Отже, відповідно п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України вважається, що судова повістка відповідачу вручена. Відповідно ч. 1\~ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням того, що відповідачі, будучи належним чином повідомленими про дату та час розгляду справи не з`явилися у судове засідання, не подали відзив на позов, до того ж, інформація щодо часу розгляду даної справи розміщена на офіційному веб-сайті судової влади України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно зі\~ статтями 19 Конституції України \~органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~ Конституцією \~та законами України. У\~ статті 140 Конституції України \~зазначено, що місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи. До виключної компетенції сільських, селищних, міських рад належить вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин (п. 34 ч.1\~ ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»). Відповідно до ч. 1\~ ст. 59 цього Закону \~рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Відповідно до положень\~ ст. 12 Земельного кодексу України \~до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього\~ Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 122 ЗК України \~сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Аналіз зазначених норм свідчить, що вирішення питань передачі земельних ділянок у власність із земель комунальної власності відповідних територіальних громад знаходиться у площині компетенції сільських рад. Відповідно до\~ ст. 81 ЗК України \~громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності. Згідно\~ ст. 116 ЗК України \~громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному ч.1 ст.\~ 128 цього Кодексу . Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. Відповідно до ч. ч. 6-10\~ ст. 118 ЗК України \~передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених\~ статтею 122 цього Кодексу . У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі, якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених\~ статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених\~ статтею 122 цього Кодексу , розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених\~ статтею 122 цього Кодексу , не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Згідно з вимогами ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради. Відповідно до вимог ч. 1, ч. 4, ч. 10 ст. 47 Закону України\~«Про місцеве самоврядування» постійна комісії ради є органами ради, що обираються з числа її депутатів, для вивчення, попереднього розгляду і підготовки питань, які належать до її відання, здійснення контролю за виконанням рішень ради, її виконавчого комітету. Постійні комісії за дорученням ради або за власною ініціативою попередньо розглядають проекти програм соціально-економічного і культурного розвитку, місцевого бюджету, звіти про виконання програм і бюджету, вивчають і готують питання про стан та розвиток відповідних галузей господарського і соціально-культурного будівництва, інші питання, які вносяться на розгляд ради, розробляють проекти рішень ради та готують висновки з цих питань, виступають на сесіях ради з доповідями і співдоповідями. За результатами вивчення і розгляду питань постійні комісії готують висновки і рекомендації. Висновки і рекомендації постійної комісії приймаються більшістю голосів від загального складу комісії і підписуються головою комісії, а в разі його відсутності - заступником голови або секретарем комісії. Протоколи засідань комісії підписуються головою і секретарем комісії. Висновки і рекомендації постійної комісії, протоколи її засідань є відкритими та оприлюднюються і надаються на запит відповідно до\~ Закону України «Про доступ до публічної інформації». Аналіз вказаних норм закону дозволяє стверджувати, що наявний чітко визначений порядок і повноваження органу місцевого самоврядування щодо можливості громадянином здійснити приватизацію земельної ділянки, а також чітко визначена процедура приватизації, зокрема випадки надання дозволу на розроблення проекту землеустрою та його відмова. Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Так, [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , посвідчення № [NUMBER] від 30 квітня 2020 року, ветеран війни) на підставі наказу Головного управління Держгеокодастру у Кіровоградській області від 21.08.2017 за №11-6874/14-17-СГ із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства безоплатно отримав у приватну власність земельну ділянку площею 2,0000 га з кадастровим номером 3523880800:02:000:5160 на території Веселівської сільської ради, Новомиргородського району, Кіровоградської області. Право власності на земельну ділянку з к.н. 3523880800:02:000:5160 зареєстровано у Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно 02.09.2017 державним реєстратором Марченко О.А., Созонівська сільська рада, Кіровоградська область. В подальшому, що 13.08.2020 [PERSON] до Золочівського селищного голови подано клопотання (заяву), в якій останній просить надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 1,5000 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої за межами населеного пункту на території Золочівської селищної ради Золочіського району Харківської області та передати йому зазначену земельну ділянку у власність. Також, у заяві вказано, що [PERSON] своїм правом на отримання земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства у межах норм, визначених ст. 121 ЗК України не скористався. До заяви додано викопіювання із кадастрової карти, інформацію про внесення земельної ділянки до земель сільськогосподарського призначення державної власності, копію паспорту та копію ідентифікаційного коду, копію посвідчення учасника бойових дій та копію довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За результатами розгляду заяви, [PERSON] , Золочівською селищної ради Золочівського району Харківської у Харківській області 22.10.2020 прийнято рішення XXX сесія VIII скликання за №6498, яким [PERSON] надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою. 10.03.2021 [PERSON] (за довіреністю [PERSON] від 29.10 2020) на адресу Золочівського селищного голові направлено заяву про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,4387 га, додавши проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки та копію витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. 02.04.2021 Золочівською селищною радою Золочіського району Харківської області прийнято рішення VII сесія VIII скликання №721, яким затверджено документацію із землеустрою та передано у власність [PERSON] земельну ділянку з кадастровим номером 6322686000:01:002:0486 площею 1.4387 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населених пунктів на території Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області. В подальшому, 16.04.2021 Державним реєстратором Харківської міської ради Венгюк Т.В. на підставі рішення органу місцевого самоврядування, VII сесія VIII скликання серія та номер:721, виданий 02.04.2021, видавник: Золочівська селищна рада Богодухівського району Харківської області зареєстровано право приватної власності на спірну земельну ділянку за [PERSON] , про що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно здійснено запис за №41600242. Так, на підставі прийнятого рішення державний реєстратор Харківської міської ради Венгюк Т.В. внесла відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про об`єкт нерухомого майна №41600242, а саме: земельна ділянка, за межами населених пунктів на території Золочівської селищної ради, Богодухівського району, Харківської області, а також внесла відомості про право приватної власності на вказаний об`єкт нерухомого майна за [PERSON] (код [NUMBER] ). В подальшому, 27.04.2021 державним реєстратором Харківської міської ради, Харківської області Прокопенко О.О. зареєстровано договір оренди земельної ділянки від 21.04.2021, згідно якого [PERSON] передав зазначену ділянку у користування ТОВ «ВІДРОДЖЕННЯ+1881». Власником земельної ділянки площею 1,4387 га (кадастровий номер 6322686000:01:002:0486), розташованої за межами населених пунктів території Золочівської селищної ради , Богодухівського району, Харківської області, для ведення особистого селянського господарства, на даний час є [PERSON] , а користувачем ТОВ «ВІДРОДЖЕННЯ+1881». Зазначене підтверджує, що [PERSON] на час отримання спірної земельної ділянки (рішення від 02.04.2021 за №721) використав своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання (наказ Головного управління Держгеокодастру у Кіровоградській області від 21.08.2017 за №11-6874/14-17-СГ земельна ділянка площею 2,0000 га з кадастровим номером 3523880800:02:000:5160). Згідно із ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до ч. 3 ст.\~116\~ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз по кожному виду використання. Частиною 6 ст.118 ЗК України, передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. Відповідно до ч. 1 ст.121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства не більше 2 гектара. Таким чином, [PERSON] всупереч вимог ст.ст.116, 118, 121 Земельного кодексу України, отримав у власність земельну ділянку площею 1,4387 га (кадастровий номер 6322686000:01:002:0486), розташованої за межами населених пунктів на території Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області, як особа, яка вже використала своє право на отримання цього виду використання, та є підставою для скасування спірних Наказів. Так, із державної власності на користь [PERSON] , неправомірно вибула земельна ділянка площею 1,4387 га, (кадастровий номер 6322686000:01:002:0486), розташованої за межами населених пунктів на території Золочівської селищної військової адміністрації Богодухівського району Харківської області, що суперечить принципам регулювання земельних відносин в Україні, які закріплені в ст.14 Конституції України та ст.5 Земельного кодексу України. Відповідно до довідки фонду державного майна України про оціночну вартість спірної земельної ділянки за к.н. 6322686000:01:002:0486 призначення в розрахунку за 1,4387 га становить 302,469 грн. Земельна ділянка площею 1,4387 га кадастровий номер 632268000:01:002:0486, що знаходиться за межами населених пунктів на території Золочівської селищної ради Богодухівського району Харківської області, вибула із державної власності внаслідок незаконного використання [PERSON] права на повторну безоплатну приватизацію земельних ділянок одного виду використання, тобто поза волею власника цих земельних ділянок держави. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації. Згідно з п. 19 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» застосовуючи положення\~статті 387\~ЦК України, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Факт незаконного передання у власність та реєстрації права власності земельної ділянки [PERSON] не перешкоджає витребуванню цієї земельної ділянки на користь держави. Враховуючи викладене,\~зазначені рішення\~Золочівської селищної\~ради Золочівського\~району Харківської\~області XXX\~сесія \~VIII\~скликання від\~22\~жовтня 2020\~року від\~№6498,\~рішення Золочівської\~селищної ради\~Богодухівського району\~Харківської області\~VII\~сесія VIII\~скликання від\~2\~квітня 2021\~року за\~№721 підлягають визнанню недійсними, а земельна ділянка з кадастровим номером 6322686000:01:002:0486 площею 1,4387 га, що розташована за межами населених пунктів на території Золочівської селищної ради витребуванню від особи,\~яка незаконно,\~без відповідної\~правової підстави\~заволоділа ним,\~ [PERSON] , на користь держави. Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації, та їх обтяжень визначено Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004. Згідно\~ст. 126 ЗК України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до\~Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Пунктом 1 ч.1\~ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Разом з тим, ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому\~підпунктом "а"\~пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Таким чином, рішення державного реєстратора Харківської міської ради, Харківської області Венглюк Т.В. від 16.04.2021 від №57756589 про реєстрацію права приватної власності на спірну земельну ділянку за [PERSON] та рішення державного реєстратора Харківської міської ради, Харківської області Прокопенко О.О. від 27.04.2021 за №41761348 про реєстрації договору від 21.04.2021 оренди земельної ділянки, згідно якої [PERSON] передав зазначену ділянку у користування ТОВ «ВІДРОДЖЕННЯ+1881» підлягають скасуванню за рішенням суду. Відповідно до ч.1 ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ст. 318, 324 ЦК України суб`єктами права власності є Український народ та інші учасники цивільних відносин, визначені статтею 2 цього Кодексу. Земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Цивільним кодексом України передбачені засади захисту права власності. Зокрема стаття 387 Цивільного кодексу України надає власнику право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Відповідно до закріпленого в статті 387 ЦК України загального правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Так, витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з його волі іншим шляхом. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача. Норма статті 388 ЦК України може застосовуватись як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин. Серед способів захисту майнових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна з чужого незаконного володіння у порядку статей 387 - 388 ЦК України (віндикаційний позов) й усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном згідно зі статтею 391 ЦК України (негаторний позов). Позовом про витребування майна, зокрема віндикаційним позовом, є вимога власника, який не є володільцем належного йому на праві власності (на правах, володіння, користування та розпорядження) індивідуально визначеного майна, до особи, яка заволоділа останнім, про витребування (повернення) цього майна з чужого незаконного володіння. Негаторний позов - це вимога власника, який є володільцем майна (відновив володіння майном), до будь-якої особи про усунення перешкод (шляхом повернення майна, виселення, демонтажу самочинного будівництва тощо), які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, які можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог (частина перша статті 13 цього кодексу). Факт володіння нерухомим майном за загальним правилом можна підтвердити, зокрема, державною реєстрацією права власності на це майно у встановленому законом порядку (принцип реєстраційного підтвердження володіння) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц (пункт 90). Цей фактичний стан володіння слід відрізняти від права володіння, яке належить власникові (частина перша статті 317 ЦК України) незалежно від того, є він фактичним володільцем майна, чи ні. Тому власник не втрачає право володіння нерухомим майном у зв`язку з державною реєстрацією права власності за іншою особою, якщо остання не набула права власності. Натомість ця особа внаслідок реєстрації за нею права власності на нерухоме майно стає фактичним володільцем останнього, але не набуває право володіння, допоки право власності зберігається за попереднім володільцем. Отже, володіння нерухомим майном, яке посвідчує державна реєстрація права власності, може бути правомірним або неправомірним (законним або незаконним). Тоді як право володіння, якщо воно існує, неправомірним (незаконним) бути не може (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункти 65-67). Заволодіння нерухомим майном шляхом державної реєстрації права власності на нього ще не означає, що такий володілець набув право власності (права володіння, користування та розпорядження) на це майно. Власник, якого незаконно позбавили володіння нерухомим майном шляхом державної реєстрації права власності на це майно за іншою особою, не втрачає право володіння нерухомим майном. Така інша особа внаслідок державної реєстрації за нею права власності на нерухоме майно стає його фактичним володільцем (бо про неї є відповідний запис у Державному реєстрі речових прав па нерухоме майно). Але не набуває право володіння на відповідне майно, оскільки воно, будучи складовою права власності, і далі належить власникові. Саме тому він має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави, ним заволоділа (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі №359/3373/16-ц (пункт 64). Метою позову про витребування майна (незалежно від того, на підставі приписів яких статей ЦК України цю вимогу заявив позивач) є забезпечення введення власника-позивача у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. Так, у випадку нерухомого майна означене введення полягає у внесенні запису (відомостей) про державну реєстрацію за позивачем права власності на відповідне майно (близькі за змістом висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі №653/1096/16-ц (пункт 89), від 7 листопада 2018 року у справах № 488/5027/14-ц(пункт 95) і № 488/6211/14-ц (пункт 84), від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (пункти 114, 142), від 28 листопада 2018 року у справі №504/2864/13-ц (пункт 67), від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13 (пункт 10.29), від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18 (пункт 100), від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункт 146), від 14 грудня 2021 року у справі № 344/16879/15-ц, від 6 липня 2022 року у справі №914/2618/16 (пункт 37). Тобто, зміст такого позову полягає у внесенні до відповідного державного реєстру запису (відомостей) про право власності держави на цю ділянку. Такий запис засвідчуватиме, що держава як власник спірної земельної ділянки відновила володіння останньою. Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є, зокрема, судове рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно (пункт 9 частини першої етапі 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння є таким рішенням. У разі задоволення позовної вимоги про витребування нерухомого майна з чужого володіння суд витребує це майно від відповідача, який незаконно ним володіє, на користь позбавленого володіння позивача- власника. Таке рішення суду є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису (відомостей) про державну реєстрацію за позивачем (у спірних правовідносинах - за державою) права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем (у спірних правовідносинах - за кінцевим набувачем) (зокрема, постанови Великої Палати Верховного Суду від 7 листопада 2018 року у справах № 488/5027/14-ц (пункти 98, 123) і №488/6211/14-ц (пункт 84), від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (пункти 115, 116), від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц (пункт 68), від 19 травня 2020 року у справі № 916/1608/18 (пункт 80), від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13 (пункт 10.29), від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (пункти 63, 74), від 23 листопада 2021 року у справі №359/3373/16-ц (пункт 146), від 6 липня 2022 року у справі № 914/2618/16 (пункт 38), незалежно від 16 того, чи таке витребування відбувається у порядку віндикації (статті 387-388 ЦК України), чи у порядку, визначеному для повернення майна від особи, яка набула його за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (статті 1212-1215 ЦК України), чи у порядку примусового виконання обов`язку в натурі (пункт 5 частини другої статті 16 ЦК України). Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав (пункт «б» частини третьої статті 152 ЗК України). Фізичне зайняття особою, за якою не зареєстроване право власності на нерухоме майно, не позбавляє власника фактичного володіння, але створює перешкоди у здійсненні ним права користування своїм майном. Інакше кажучи, зайняття земельної ділянки, зокрема фактичним користувачем, треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його володіння цією ділянкою. У таких випадках її власник має право вимагати усунення цих перешкод (зокрема, постанова Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункти 70-71), зокрема заявити негаторний позов про демонтаж спорудженого на земельній ділянці об`єкта нерухомого майна. З урахуванням наведеного, визначальним критерієм для розмежування віндикаційного та негаторного позовів є відсутність або наявність у позивача володіння майном; відсутність або наявність в особи володіння нерухомим майном визначається, виходячи з принципу реєстраційного підтвердження володіння; особа, до якої перейшло право власності на об`єкт нерухомості, набуває щодо нього всі правоможності власника, включаючи право володіння (зокрема постанова Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункт 72). Таким чином, належним способом захисту у даному випадку є витребування земельної ділянки. Застосування вказаного способу захисту відповідає правовим висновкам, викладеним у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2022 у справі № 461/12525/15-ц. від 18.01.2023 у справі № 488/2807/17 та від 10.05.2023 у справі № 462/3689/16-ц. Воля громади як власника земель може виражатись лише в таких діях органу місцевого самоврядування, які відповідають вимогам законодавства та інтересам держави. Набуття у власність спірної земельної ділянки здійснено поза волею Золочівської селищної ради як власника землі, оскільки рішення не відповідали вимогам законодавства та інтересам держави. Права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захисту шляхом задоволення позову до добросовісного набувача з використанням правового механізму, передбаченого статтями 215, 216 ЦК України. У разі встановлення наявності речово-правових відносин, до таких відносин не застосовується зобов`язальний спосіб захисту (зокрема й такий спосіб захисту як визнання недійсним договору). У таких відносинах захист прав особи, яка є власником майна, можливий лише шляхом задоволення віндикаційного позову, за наявності підстави, визначеної ст. 388 ЦК України, яка дає право витребувати майно у набувача майна за договором. Крім того, як наголошує Велика Палата Верховного Суду, позивач із дотриманням правил статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння кінцевого набувача, (н.66 постанови від 4 липня 2023 року №373/626/17). Враховуючи викладене, земельна ділянка з кадастровим номером 632268000:01:002:0486 підлягає витребуванню у [PERSON] на користь Золочівської селищної ради Богодухівського району Харківської області. Вирішуючи питання про справедливу рівновагу між інтересами суспільства і конкретної особи Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Трегубенко проти України» від 02.11.2004 категорично ствердив, що «правильне застосування законодавства незаперечно становить «суспільний інтерес» (п.54 рішення). Стаття 1 Першого протоколу гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і для оцінки додержання «справедливого балансу» в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується. Прийняття рішення про передачу земель державної власності в комунальну власність, а також земельної ділянки в приватну власність із земель відповідно державної чи комунальної власності позбавляє Український народ загалом (стаття 13 Конституції України) або конкретний орган державної влади (територіальну громаду) правомочностей власника землі в тому обсязі, який дозволяє її статус як землі відповідно державної чи комунальної власності. В цьому контексті в сфері земельних правовідносин важливу роль відіграє конституційний принцип законності набуття та реалізації права власності на землю в поєднанні з додержанням засад правового порядку в Україні, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (статті 14, 19 Конституції України). ЄСПЛ, оцінюючи можливість захисту права особи за статтею 1 Першого протоколу, загалом перевіряє доводи держави про те, що втручання в право власності відбулося в зв`язку з обґрунтованими сумнівами щодо законності набуття особою права власності на відповідне майно, зазначаючи, що існують відмінності між тією справою, в якій законне походження майна особи не оспорюється, і справами стосовно позбавлення особи власності на майно, яке набуте злочинним шляхом або стосовно якого припускається, що воно було придбане незаконно (наприклад, рішення та ухвали ЄСПЛ у справах «Раймондо проти Італії» від 22 лютого 1994 року, «Філліпс проти Сполученого Королівства» від 5 липня 2001 року, «Аркурі та інші проти Італії» від 5 липня 2001 року, «Ріела та інші проти Італії» від 4 вересня 2001 року, «Ісмаїлов проти Російської Федерації» від 6 листопада 2008 року). Таким чином, стаття 1 Першого протоколу гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і для оцінки додержання «справедливого балансу» в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, право власності якої на майно оспорюється. Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Частиною 1 статті 216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Відповідно до ч.1 ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Згідно з п. п. 5,10 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 за № 9, вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним. Враховуючи, що земельна ділянка вибула з власності територіальної громади незаконно, з допущенням порушень вимог чинного законодавства, то укладений договір оренди підлягає визнанню недійсним. За таких обставин, суд, дійшов висновку, що позовні вимоги Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону в інтересах держави в особі Золочівської селищної ради до [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю «Відродження +1881» про витребування земельної ділянки, визнання не дійсним договору оренди землі, підлягають задоволенню повністю. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved