Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-19 00:00:00

Позивач з звернувся до суду із позовною заявою до відповідача, в якій просить стягнути з останнього на свою користь матеріальні збитки в сумі 13\~380 грн. та 100\~000 грн. моральної шкоди. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 27.09.2023 у справі №344/17024/23 постановою суду відповідача було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, зокрема у зв`язку з тим, що такий здійснив на [PERSON] як пішохода наїзд. Внаслідок такого позивачу було завдано тілесних ушкоджень, вона була доставлена до медичного закладу та перебувала на амбулаторному лікуванні з 30.08.2023 по 08.09 2023. Відповідач жодних витрат, які позивач понесла на лікування та за ремонт телефону не відшкодував. Упродовж усього часу після ДТП не вибачився. Зокрема, в результаті ДТП розбився дисплей її телефону, а ремонті роботи по заміні дисплею коштували значних витрат 12\~300 грн. За період медичних обстежень та перебування на амбулаторному лікуванні нею придбано ліки та медичні препарати на загальну суму 1 080 грн. Разом з тим, наявний факт моральних страждань позивача через постійне переживання про стан свого здоров`я та завдану шкоду. Протягом місяця після ДТП позивач відчувала сильний головний біль, почуття образи та обурення діями відповідача, пригнічений стан. Усе це призвело до необхідності застосування зусиль із організації свого життя та захисту від наслідків неправомірних дій з боку відповідача. 27.08.2024 справа надійшла до Івано-Франківського міського суду та протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями передана головуючій Кіндратишин Л.Р. 02.09.2024 відкрито провадження, справу призначено до розгляду у загальному позовному провадженні. 23.10.2024 закрито підготовче провадження. 15.10.2025 від відповідача надійшов відзив. Позов визнав частково, а саме на суму матеріального відшкодування 1080 грн. та 5\~000 грн. моральної шкоди. В обґрунтування такого, зокрема зазначив, що позовну заяву з додатками ним отримано під час ознайомлення з матеріалами справи 02.01.2025. Щодо підставності позовних вимог, відносно відшкодування збитків, заподіяних її мобільному телефону, то такі жодним чином не підтвердженні. Матеріали адміністративної справи про притягнення до відповідальності за ст. 124 КУпАП, будь-якої інформації про пошкодження телефону позивача, не містять. Разом з тим, відповідач після ДТП одразу викликав швидку та поліцію. Після такої події спілкувався з батьками позивача, цікавився станом її здоров`я та пропонував допомогу, однак вони не бажали такої від нього. Обґрунтованою сумою на відшкодування моральної шкоди вважає саме 5000 грн. Представник позивача у вступному слові позовні вимоги підтримав та дав пояснення, які по суті та змісту відповідають викладеному у позові. Позов просив задоволити. Відповідач та його представник позов визнали частково, зокрема з мотивів, що викладені у відзиві. Разом з тим, відповідач додав, що пошкодження мобільного телефону належним чином не підтверджені. У тому випадку, якщо б про такі йому одразу повідомили, то б він би посприяв у ремонті такого. Необхідність відшкодування такої вартості дисплею належними, достатніми та допустимими доказами не підтверджено. Вислухавши вступне слово сторін, суд дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27.09.2023 у справі №344/17024/23, яка набрала законної сили 15.01.2024, [PERSON] визнати винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 (вісімсот п`ятдесят) гривень. Згідно з такою постановою встановлено, що 28.08.2023 близько 15 години 00 хвилин водій [PERSON] керуючи транспортним засобом марки «BMW X1», державний номерний знак [NUMBER] по вулиці Миколайчука, 30 у місті Івано-Франківськ не врахував дорожню обстановку та при під`їзді до нерегульованого пішохідного переходу не надав перевагу в русі пішоходу [PERSON] , яка перетинала проїзну частину дороги у межах нерегульованого пішохідного переходу та здійснив наїзд на неї. Внаслідок ДТП транспортний засіб отримав механічні пошкодження, а пішохід [PERSON] отримала тілесні ушкодження з матеріальними збитками. Своїми діями водій [PERSON] порушив вимоги п.п. 2.3д 18.1 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Разом з тим, [PERSON] у судовому засіданні при розгляді справи №№344/17024/23 вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав та дав пояснення, які підтверджують обставини, що відповідають опису подій зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, щиро каявся, просив суворо не карати. Крім того [PERSON] у судовому засіданні заявив клопотання про недоцільність дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, оскільки ним такі обставини не оспорюються та просив обмежитися його поясненнями. Вказана постанова суду оскаржувалась [PERSON] та залишена без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду 15.01.2024 ( а.с. 18-21). Відповідно до ч. 6\~ст. 82 ЦПК України\~вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди 28.08.2023 за участю позивача [PERSON] та спричинення їй ушкоджень є встановленою. Так, згідно з довідкою №2415 КПН « Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради» від 28.08.2023 [PERSON] зверталась 28.08.2023 у відділення невідкладної ( екстреної) допомоги. Діагноз : забій м`яких тканин голови, забій лівого плечового суглобу та крижово клубового з`єднання. Спостереження та лікування за місцем проживання ( а.с. 7). Згідно із оглядом нейрохірурга КПН « Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради» [PERSON] , після огляду пацієнта [PERSON] 01.09.2023 за повторним зверненням у зв`язку з головними болями та збільшенням набряку в лобній ділянці заключний діагноз поверхнева травма волосистої частини голови, забій м`яких тканин голови ( а.с. 8). Відповідно до довідки №154 СП «Міська поліклініка №4» про тимчасову непрацездатність, що видана [PERSON] як студенту, така була звільнена від відвідувань навчального закладу з 30.08. по 08.09.2023. 01.09.2023 [PERSON] було надано консультативний висновок оптичної когерентної томографії ТОВ «Лайк оптика плюс», проведено обстеження в Центрі сучасної офтальмології. Сукупну вартість та таких обстежень становить 1080 грн. ( а.с. 5-14). Як встановлено ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ст. 1187 ЦК України). Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відшкодування шкоди особою, яка завдала шкоду, можливе лише за умови, що згідно з\~Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом ч.ч.1,2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відтак, як встановлено позивач внаслідок дій відповідача, зазнала тілесних ушкоджень, матеріальних витрат, пов`язаних з проведенням обстеження свого стану здоров`я і такі є підтвердженими на суму 1080 грн. ( а.с. 5-14), відтак підлягають стягненню в її користь з відповідача. Що стосується відшкодування вартості дисплею телефону позивача, то у таких вимогах слід відмовити, з огляду на наступне: Так, згідно акту №16 від 29.08.2023, що складений між ПП «КАСКОМ» та [PERSON] , відбулася прийом-передача в ремонт №НФ-25 від 29.08.2023, заміна дисплея IPhone 14 на суму 12\~300 грн. До такого надано рахунок на оплату №16 від 29.08.2023. Квитанції про оплату вказаної послуги суду не надано. Однак, позивачем також не надано жодного достатнього, належного та допустимого доказу на підтвердження того, що діями відповідача їй було спричинено матеріальну шкоду у вигляді пошкодження дисплею мобільного телефону IPhone 14 на суму 12\~300 грн. і така понесла вказані витрати. Що стосується відшкодування моральної шкоди, слід зазначити наступне : Згідно із частиною 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Положеннями ч.2 ст.23 ЦК України визначено, що моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі - Постанова Пленуму), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п.5 Постанови Пленуму, під час вирішення спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача, вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чи підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до п.9 вказаної Постанови Пленуму, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Позивач стверджує, що заподіяна їй моральна шкода полягає у завданих їй фізичних стражданнях, пов`язаних з ушкодженням здоров`я. Моральну шкоду оцінює в 100 000 грн. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі №477/874/19 вказано, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (абзац другий частини третьої статті 23 ЦК України). По своїй суті зобов`язання з компенсації моральної шкоди є досить специфічним, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту щодо способу та розміру компенсації. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, яка завдала моральної шкоди, може бути: (1) договір цієї особи з потерпілим, у якому сторони домовилися, зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; (2) у випадку, якщо не досягли домовленості, - рішення суду, у якому визначені спосіб і розмір такої компенсації (див. висновок Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, сформульований у постанові від 1 березня 2021 року у справі №180/1735/16-ц). Суд вважає, що внаслідок поведінки відповідача позивачу було спричинено душевні страждання, негативні емоції та переживання з приводу пошкодження ушкодження здоров`я. Таким чином у даній справі встановлено наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача, вини останнього в її заподіянні, що є підставою для відшкодування моральної шкоди. Разом з тим, враховуючи характер та обсяг страждань, яких зазнала позивач будучи на той момент неповнолітньою, характер та тривалість немайнових втрат, тяжкість вимушених змін у її життєвих відносинах, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану проходження лікування ( у період з 28.08.2023 по 08.09.2023, будучи студенткою, відсутності інших даних про необхідність відновлення стану здоров`я) , суд дійшов висновку про розмір стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоду - 8 000 грн. Такий розмір є достатнім, співмірним із завданою шкодою та не призведе до збагачення позивача за рахунок відповідача та не поставить його у вкрай тяжкий матеріальний стан. Вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд виходить із змісту ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позов задоволено частково, позивач була звільнена від сплати судового зору , такі підлягають до стягнення пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: dismissed