Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-28 00:00:00

Заявниця [PERSON] в особі представника адвоката Беклеміщева О.В., звернулася до суду з заявою про встановлення факту перебування на утриманні, в обґрунтування вимог посилається на те, що 16.01.1993 вона уклала шлюб з [PERSON] . В той час вона працювала кореспондентом обласної газети «Індустріальне Запоріжжя», та, коли в них [INFO] народилася дочка, [PERSON] , виникла необхідність змінити роботу, рід занять, тому вона отримала другу вищу освіту і стала працювати приватним нотаріусом міського нотаріального округу. У 2002 р. почав хворіти батько, який переніс операцію на серці шунтування. В тому ж році їхня донька [PERSON] пішла до школи. Її чоловік, [PERSON] у 2002 р. припинив працювати начальником Запорізького обласного управління юстиції, і став працювати у їхній з ним нотаріальній конторі основним нотаріусом. Починаючи з 2002 р. в нотаріальній конторі постійно працював її чоловік, однак нею здійснювався податок та пенсійний внесок з мінімуму, який оплачувався чоловіком. Згодом захворіла матір, вона потребувала постійного догляду. У 2011 захворіла їхня шістнадцятирічна дочка, яка також потребувала постійного догляду. [INFO] помер заявниці. Згодом [INFO] померла її матір, водночас погіршився стан здоров`я дочки. Вона вже не ходила, та [INFO] дочка померла. Після смерті доньки заявниця поновилась на роботі в нотаріальної діяльності. Далі, у 2019, після народження другої доньки [PERSON] , [INFO] , зрозумівши, що їй неможливо поєднувати догляд за дитиною з роботою, офіційно написала заяву до управління юстиції і пішла у відпустку по догляду за дитиною. Утримував їхню сім`ю її чоловік [PERSON] . В подальшому вона написала заяву про продовження відпустки по догляду за дитиною, їхня родина до Закарпаття, де, на зібрані чоловіком гроші було куплено двокімнатну квартиру в місті Берегове Закарпатської області, і з 2022 вони стали жити там на чоловікову пенсію. Потім приїхали до Запоріжжя офіційно припинити нотаріальну діяльність. Восени 2022 р. здали архів нотаріальної контори до Державного нотаріального архіву і повернулись до Берегового, де і проживали на чоловікову пенсію. Ні вона, ні чоловік жодного дня ніде у Закарпатті не працювали, також вони не зверталися до будь-яких фондів чи організацій за оформленням відповідної допомоги, ніде не ставали на облік, як тимчасово переміщені особи, оскільки в них була вже у власності квартира та пенсія її чоловіка. Коли заявниці виповнилось шістдесят років, вона звернулась до Берегівського відділення Пенсійного фонду України, і їй призначили пенсію в 4 446 грн., крім того їх родина проживала на пенсію чоловіка, яка надходила на його картку Приватбанку, частину витрачали на продукти, а частину оплачували покупки, вона переводила залишок на свою картку та потім оплачувала з свого Приват24, всі гроші були спільними, і чоловік піклувався про неї з дочкою. Отже їхню сім`ю постійно забезпечував її чоловік, і вона дуже давно знаходилась на його утриманні. І пенсія чоловіка, була для неї постійним і основним джерелом до існування. Вони також не були зареєстровані за однією й тією ж адресою, оскільки хтось з них реєструвався (прописувався) в їхній нотаріальній конторі, що була в житловому фонді. [INFO] помер її чоловік. На день його смерті розмір його пенсії складав 20 729,14 грн. Після його смерті заявниця звернулась до Управління пенсійного фонду України в Берегівському районі Закарпатської області із заявами про призначення, згідно ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», їхньої п`ятирічній дочці пенсії у зв`язку з втратою годувальника, а також про її перехід на пенсію чоловіка у зв`язку з втратою годувальника. Однак через відсутність документу, що засвідчує факт перебування її на утриманні свого чоловіка, їй було відмовлено, тому вона звернулась до суду за захистом своїх прав. Посилаючись на викладене, просить встановити факт перебування її на утриманні свого чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] у місті Берегове Закарпатської області. \~ \~ \~ \~Представник заявника у судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою, відповідно до якої просив розгляд справи здійснювати у його відсутність та відсутність заявника. Вимоги заяви підтримує та просить їх задовольнити. Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області до суду не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності уповноваженого представника Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, за наявними матеріалами в межах чинного законодавства. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є чоловіком заявниці по справі, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , яке було видане 05.04.2002 відділом реєстрації актів громадського стану Орджонікідзевського районного управління юстиції м. Запоріжжя та згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] помер [INFO] у місті Берегове Закарпатської області. Заявниця [PERSON] та її чоловік [PERSON] були пенсіонерами та перебували на обліку у УПФУ. Розмір пенсії [PERSON] на день його смерті складав 20 729,14 грн. Розмір пенсії [PERSON] складає в 4 446 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами. Отже розмір пенсії [PERSON] перевищував розмір пенсії заявниці [PERSON] . На звернення [PERSON] до Управління пенсійного фонду України в Берегівському районі Закарпатської області з заявами відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» про призначення малолітній дочці пенсії у зв`язку з втратою годувальника та про призначення їй пенсії чоловіка у зв`язку з втратою годувальника, їй було відмовлено через відсутність документу, що засвідчує факт перебування на утриманні, хоча, як зазначає [PERSON] , пенсія покійного чоловіка була основним джерелом засобів для існування та її з донькою проживання. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Предметом розгляду заяви є встановлення факту, що має юридичне значення. Відповідно до ч. 1, ч. 2\~ст.\~293\~ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про, зокрема, встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до пункту 2 частини 1\~статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. При вирішенні питання щодо встановлення вищевказаного факту суд приймає до уваги п. 8\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», де передбачено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Згідно\~зі ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні. До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, які були на повному утриманні померлого годувальника; одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні (ст. 37 Закону України «Про пенсійне забезпечення»). Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у виді грошових переказів, продуктових чи речових посилок тощо. Відповідно до\~ст. 38 Закону України «Про пенсійне забезпечення», члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували яку-небудь пенсію, мають право перейти на нову пенсію. Встановлення факту перебування на утриманні має юридичне значення для заявника, так як дозволить їй використати своє право на призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника. Як встановлено у судовому засіданні заявниця [PERSON] перебувала на утриманні власного чоловіка [PERSON] , оскільки вони перебували у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мали дітей, проживали разом з моменту реєстрації шлюбу і до смерті її чоловіка, вели спільне господарство.\~ [PERSON] отримував пенсію в більшому розмірі в порівнянні з пенсією заявниці, тому дохід її чоловіка був основним доходом сім`ї. З наведених мотивів суд дійшов висновку, що заява\~\~ [PERSON] про встановлення факту перебування особи на утриманні підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved