Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-28 00:00:00

Представник АТ «Універсал Банк» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 16.12.2020 року у розмірі 68723,69 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що «Monobank» - це мобільний банк в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. 16.12.2020 [PERSON] звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. Положенням анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши анкету-заяву відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають договір та зобов`язується виконувати його умови. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору (не сплатив щомісячні мінімальні платежі), у порушення умов договору відповідач зобов`язання не виконав, а відтак позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 68723,69 грн, що становить тіло кредиту. Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 29 листопада 2024 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, так як згідно з вимогами ч. 6\~ст. 19 ЦПК України\~поданий спір є малозначним, а тому у відповідності до\~ст. 274 ЦПК України\~справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 10.12.2024 надійшов відзив на позовну заяву з проханням задовольнити позовні вимоги у розмірі 44689,96 грн, оскільки на підставі підписаної заяви-анкети відповідачка отримала кредит у розмірі 50 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок платіжної картки. Початком користування коштами кредитного ліміту відповідно до розрахунку заборгованості за договором б/н від 16.12.2020, яку надає позивач в обґрунтування викладених позовних вимог, вважається 14 травня 2021 року. За усталеною банківською практикою тілом кредиту вважається сума, яку позичальник фактично отримує на руки. У неї входить тільки основний борг, в свою чергу, прострочене тіло кредиту є сумою яку позичальник не повернув. За таких обставин, тілом кредиту в нашому випадку є 50 000 грн, які відповідачка отримала під час відкриття банківського рахунку, в свою чергу позивач, всупереч установленій практиці некоректно визначає, що стягненню підлягає сума в розмірі тіла кредиту - 66 723, 69 грн, оскільки в зазначену суму враховуються нараховані банком відсотки за прострочення. Неустойка є штрафною санкцією, а тому включення її до тіла кредиту є помилковим. Крім того, Банк пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути зокрема заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами. Відповідно до довідки про рух коштів по картці позивачки від 06.12.2024 в період з 14 травня 2021 року по 01 листопада 2022 року кожного місяця відбувалось списання відсотків, що в загальній сумі становили 24 033, 73 грн. Крім того, з вказаної довідки вбачається, що позивачка час від часу в рахунок погашення заборгованості за кредитним лімітом зараховувала власні кошти, з яких в подальшому відбувалось списання відсотків за користування коштами. Також, аналіз довідки про рух коштів дозволяє зробити висновок про те, що позивачка не в повному обсязі використала кредитний ліміт у розмірі 50 000 грн., оскільки: - \~ \~ \~ \~заборгованість станом на 06 грудня 2024 року - 71 751, 69 грн.; - списані відсотки в період з 14.05.2021 по 01.11.2022 - 24 033, 73 грн.; - нараховані судові витрати - 3 028,00 грн. Таким чином, сума, яку позивачка використала за банківським рахунком становить лише 44 689, 96 грн. Відповідачка для відкриття банківського рахунку підписувала лише Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 16.12.2020 року, в якій були відсутні умови, викладені в документі, на який посилається позивач. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, посилався на Умови і правила обслуговування в АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank, за редакцією від 27.11.2021 року. Проте, вперше відсотки за користування кредитним лімітом були нараховані 01.09.2021, а використання кредитних коштів розпочалося з 14.05.2021, тобто навіть до моменту введення в дію редакції вищезгадуваних Умов та правил. При цьому, матеріали позовної заяви не містять підтверджень, що саме з цими Тарифами та Умовами відповідачка була ознайомлена і погодилась з ними, підписуючи анкету-заяву, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. За таких обставин, згадана в позовній заяві тарифікація розрахунку заборгованості та витяги з Умов та правил обслуговування в АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" не може бути належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни. З огляду на вищезазначене, стягнення нарахованих відсотків за користування кредитними коштами у розмірі - 24 033, 73 гри, є неправомірним, тому стягненню підлягає лише тіло кредиту у розмірі 44 689, 96 грн. 13.12.2024 надійшла відповідь на відзив з проханням задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, оскільки відповідно ст. 56 Закону України "Про банки і банківську діяльність" (в редакції Закону № 2210-VIII від 16.11.2017 р.) банк зобов`язаний мати власний веб-сайт та розміщувати на ньому інформацію, визначену законами, нормативно-правовими актами Національного банку України, а також нормативно-правовими актами Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку. Банк несе відповідальність за актуальність та достовірність інформації, розміщеної на його веб-сайті. Таким чином актуальність та дійсність інформації з сайтів банків обумовлена вимогами Закону. Умови та Тарифи за карткою Monobank, що наявні у матеріалах справи, враховуючи специфіку надання банківських послуг, неодноразово оновлювались та доповнювались у відповідність вимогам діючого законодавства. Актуальні редакції, згоду на які, були надані Відповідачем, шляхом, зокрема та не виключно, проведенням банківських операцій були доступні на постійній основі у публічному доступі на офіційному сайті Банку та/або в Мобільному додатку. Тобто, та редакція Умов та правил, що наявна у матеріалах справи може носити показовий характер та може змінюватись та доповнюватись Позивачем. Однак, у суду під час ухвалення рішення є безперешкодний доступ до актуальних Умов та правил, що доступні в публічному доступі (як то наприклад, актуальної редакції кодексів, нормативно-правових актів, постанов, судової практики та ін.) в режимі реального часу на офіційному сайті Банку https://www.monobank.ua/terms, про що було зазначено у позовній заяві. Згідно п. 3 Анкети-заяви до Договору Відповідач погодився, що у разі виходу з пільгового періоду, що складає до 62 календарних днів, на кредит буде нараховуватись процентна ставка 3,1% на місяць з першого дня користування кредитом. Таким чином відсоткова ставка встановлена та погоджена Відповідачем безпосередньо в підписаній ним Анкеті-заяві. Окрім того у п. 8 (Картки monobank | Universal Bank) Розділу ІІ Умов і правил обслуговування визначено, що для Чорної картки monobank сума кредиту становить до 100 тис. грн, базова процентна ставка 3,1% в місяць, пільговий період до 62 днів, пільгова процентна ставка: 0,00001, комісія за зняття грошових коштів: 4% від суми зняття, погашення - щомісяця до останнього дня місяця, наступного за звітним, у розмірі 4% від заборгованості, але не менше 100 грн., 44,12% - реальна річна процентна ставка, відсотків річних. Умови в редакції від 11.12.2020 р. підписані відповідачем шляхом накладення електронного підпису 16.12.2020 р., вказане підтверджується Формою підтвердження електронного документу Умови. Без ознайомлення з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, подальше укладення електронного кредитного договору є неможливим. Отже, підписанням анкети - заяви позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, які діяли станом на 16.12.2020 р., а також засвідчив, що він повідомлений Банком у встановлений законом строк про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства. У випадку коли особа не дає згоди з Умовами і правилами надання банківських послуг у застосунку Monobank шляхом накладення електронного підпису, тоді застосунок Monobank не переходить на наступний етап входу у головне меню застосунку Monobank. Проведення будь-яких операцій без такого підтвердження не є можливим. Без погодження у мобільному застосунку "monobank" з Умовами і правилами надання банківських послуг не є можливий вхід у головне меню застосунку Monobank. А без переходу у головне меню застосунку жодна особа не має технічної можливості проводити будь-які фінансові операції, у тому числі отримання кредиту у вигляді кредитного ліміту. З Деталізованої виписки про рух коштів по картковому рахунку Відповідача та наданого разом з позовною заявою розрахунку заборгованості вбачається, що Відповідач користувався отриманою кредитною карткою та частково погашав утворену заборгованість, але станом на момент подання позову має заборгованість перед ПАТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» у розмірі 68723.69 грн. Відповідно до виписки про рух коштів на рахунку (додається) кредитний ліміт Боржника складає 50000 грн., баланс складає - (мінус) 18 723.69 грн., себто заборгованість складає 68723.69 грн. Ця заборгованість складається з повністю використаного Боржником кредитного ліміту у сумі 50000 грн. та суми овердрафту (мінусу по картці), яка становить - (мінус) 18 723.69 грн. Згідно пп. 5.23 (4.23) п. 5 (4), розділу ІІ Умов в редакції, що діяла на момент укладення Договору, сторони погодили, що Кредит збільшується на суму заборгованості за Договором по відсоткам до погашення, по неустойці, якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для оплати вказаної заборгованості. При цьому Банк надає кредит згідно з Договором в розмірі зазначеної заборгованості та направляє кредитні кошти на погашення вказаної в цьому пункті заборгованості, а саме: відсотків за користування кредитним лімітом, неустойки за прострочені платежі згідно з Тарифами, якщо інше не передбачено умовами цього Договору. Таким чином, сума регулярного платежу, який клієнт вчасно не сплачує власними коштами, списується за рахунок кредитних коштів та відноситься до тіла кредиту. Якщо кошти на погашення заборгованості клієнт не вносить, заборгованість за тілом кредиту зростає. Розрахунок заборгованості (доданий до позову) зображає наявність обґрунтованої заборгованості. Виконаний банком розрахунок заборгованості є належним доказом, котрий підтверджує розмір заборгованості за кредитним договором, адже містить детальний розрахунок нарахованої заборгованості, дати здійснення платежів Боржником, кількість днів за які нарахована заборгованість, залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), дати нарахування складових загальної заборгованості за кредитом. Як вбачається із деталізованої виписки про рух коштів по картці, відповідачем було оформлено 1 заяву на послуги «Покупка частинами» на загальну суму 8 499,00 грн. Покупка частинами - послуга, за якою банк надає кредит з метою придбання товару в магазинах партнера на строк, визначений у заяві, а клієнт зобов`язується повернути суму кредиту та сплатити відсотки у складі щомісячних платежів. Також відповідачем було оформлено 1 заяву послуги «Транзакція в розстрочку» на загальну суму 1 108,61 грн. Розстрочка - послуга, за якою Банк надає Клієнту Кредит з метою придбання Товару на строк, визначений у Заяві, а Клієнт зобов`язується повернути суму Кредиту та сплатити Комісію за надання фінансового інструменту і відсотки у складі Щомісячних платежів. Дані послуги оформлюються у мобільному додатку «Monobank» та затверджуються електронним цифровим підписом. Відповідно до умов користування для списання щомісячного платежу, клієнт має поповнити карту на суму регулярного платежу, якщо на рахунку недостатньо коштів, то сума регулярного платежу списується в овердрафт. Клієнт доручає Банку здійснювати погашення Заборгованості щомісячно шляхом безакцептного (договірного) списання Банком з Поточного рахунку Основної картки Клієнта суми Щомісячного платежу відповідно до умов Кредитного договору. В разі відсутності на Поточному рахунку Клієнта власних коштів, Банк має право здійснити списання суми Щомісячного платежу за рахунок встановленого на Поточному рахунку Клієнта кредитного ліміту (збільшення Заборгованості за Поточним рахунком). Відповідно до виписки про рух коштів по картці всього за весь час користування карткою Боржником було проведено поповнень карткового рахунку на суму 232 324.90 грн, та зроблено витрат по картці на суму 301 048.59 грн. Отже, сума коштів, яка досі не була повернута Банку становить 68723.69 грн. (301 048.59 грн. - 232 324.90 грн. = 68723.69 грн.). Всі поповнення використовувалися Відповідачем на власні потреби і на рахунку не залишалися, саме тому повернутими їх вважати не можна. У зв`язку з тим, що Відповідач лише частково здійснював операції з поповнення своєї банківської карти, розмір яких був значно меншим за поточні витрати по картковому рахунку, виникла заборгованість. В свою чергу поповнення які проводив Відповідач свідчать про те, що Відповідач усвідомлював, що винен Банку кошти, які використав з кредитного ліміту, а отже повною мірою розумів наслідки та був ознайомлений з умовами використання наданих йому коштів. Сума регулярного платежу відноситься до тіла кредиту, оскільки банк надав кошти у користування, а клієнт їх виплачує відповідно до договору. Оскільки кошти на погашення цих послуг відповідач не вносив, заборгованість за тілом кредиту зростала. З урахуванням вищезазначеного, присутні правові підстави для стягнення заборгованості з Боржника у повному обсязі. 16.12.2024 від представника відповідача надійшли заперечення із зазначенням, що паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту та передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача. 20.12.2024 надійшли додаткові пояснення по справі із зазначенням, що банк несе відповідальність за актуальність та достовірність інформації, розміщеної на його веб-сайті. У судове засідання учасники справи не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлені вчасно та належним чином, представник позивача та представник відповідача надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного. 16.12.2020 [PERSON] підписано анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. Згідно зазначеної анкети-заяви [PERSON] просить відкрити поточний рахунок в АТ «Універсал Банк» та встановити кредитний ліміт на суму, зазначену у мобільному додатку. Пільговий період за користування кредитним лімітом становить до 62 днів. У разі виходу з пільгового періоду на кредит буде нараховуватись процентна ставка 3,1% на місяць. Підписання анкети-заяви відповідачем не оспорюється та визнається. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 634 ЦК України визначено, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. Якщо вимога про зміну або розірвання договору пред`явлена стороною, яка приєдналася до нього у зв`язку зі здійсненням нею підприємницької діяльності, сторона, що надала договір для приєднання, може відмовити у задоволенні цих вимог, якщо доведе, що сторона, яка приєдналася, знала або могла знати, на яких умовах вона приєдналася до договору. Згідно із частиною першою\~статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1\~глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У частинах першій, третій\~статті 509 ЦК України\~зазначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до вимог статей 526, 530, 610, 611, 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. А відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За правилами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, тобто існує презумпція правомірності наведених правочинів, допоки іншого висновку не дійде суд у самостійному провадженні. Суд виходить з презумпції правомірності та чинності правочину у формі кредитного договору (анкети-заяви), який підписаний відповідачем. Відповідно до ч. 4\~ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, Велика Палата Верховного суду в постанові по справі № 342/180/17 від 03.07.2019 року заначила наступне. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. В разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві позичальника процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками на поточну і прострочену заборгованість за користування кредитними коштами, а також пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Велика Палата Верховного Суду вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (18 лютого 2011 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (20 лютого 2017 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Крім того, у постанові Верховного Суду від 18.05.2022 по справі №697/302/20 за позовом АТ «Універсал Банк» про стягнення заборгованості, колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду звернула увагу, що судова практика у цій категорії справ є незмінною, що не може свідчити про порушення прав банку, зазначивши, що: «в анкеті-заяві від 23 листопада 2017 року [PERSON] просить відкрити поточний рахунок та встановити кредитний ліміт згідно додатку до анкети-заяви, а строки здійснення періодичних платежів не встановлені, процентна ставка не зазначена, крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення комісії та відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру; вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання з підстав та у розмірах, установлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України, банк не пред`явив; оскільки в анкеті-заяві від 23 листопада 2017 року строки здійснення періодичних платежів за кредитом не встановлені, то суд першої інстанції обґрунтовано визнав неправомірним та безпідставним списання банком внесених на погашення боржником коштів в рахунок погашення відсотків за користування кредитом та зарахував ці кошти на погашення тіла кредиту, зменшивши суму заборгованості за тілом кредиту (10961,72 грн) за рахунок протиправно списаних банком відсотків (у розмірі) з 9776,12 грн до 1 185,60 грн. Так, представник позивача, просить стягнути заборгованість у розмірі 68723,69 грн, яка становить тіло кредиту. Проте, фактично ця сума не є заборгованістю лише за тілом кредиту, оскільки банком також нараховувались проценти на заборгованість за кредитом у розмірі 37,2%, тому цей розрахунок не є належним доказом щодо розміру коштів, які фактично отримані позичальником та його заборгованості. При цьому, із цього розрахунку боргу та виписки по рахунку вбачається, що банком також здійснювалось автоматичне списання відсотків, що теж враховано ним як заборгованість за тілом кредиту, однак фактично такою не є. На підтвердження своїх позовних вимог позивачем було надано копію Умов та правил обслуговування фізичних осіб в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», витягу з тарифів «Чорна картка monobank», паспорту споживчого кредиту Чорної картки monobank, Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача. Надані позивачем Умови і Правила обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» визначають, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентну ставку, строк дії кредитної лінії, порядок повернення кредиту, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін. Проте, Умови та правила обслуговування фізичних осіб в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», витяг з тарифів «Чорна картка monobank», паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank, Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача не містять підпису відповідача, та матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цими Умовами і Правилами обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів і Умов розуміла відповідач, ознайомилася та погодилася з ними, підписуючи Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг. У зв`язку з цим до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання. Представник позивача не довів належними та допустимими доказами підписання відповідачем Умов і правил, Тарифів, та Паспорту споживчого кредиту шляхом використання електронного цифрового підпису. В матеріалах справи відсутнє підтвердження із зазначенням дати та часу одержання відповідачем у електронному вигляді вказаних документів. Так, надані позивачем Умови і правила обслуговування при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank|Universal Bank, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Сама по собі підписана анкета-заява, без надання належних та допустимих доказів, що підтверджують укладення договору, не може бути підставою для стягнення процентів за користування кредитними коштами, договору, оскільки така анкета-заява не може розцінюватись як стандартна (типова) форма кредитного договору. Отже, позивачем не надано жодних доказів того, що між позивачем та відповідачем було досягнуто згоди щодо істотних умов договору. Суд зауважує, що використання відповідачем кредитної картки та часткове повернення коштів не свідчить про те, що він знав і розумів, як це передбачено вимогами законодавства, умови, порядок та розмір нарахування відсотків за кредитом, отже, сам по собі факт користування такими коштами не породжує виникнення обов`язку сплати інших нарахувань, крім суми фактично отриманих коштів. Подібного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 18.03.2019 р. у справі № 751/861/17-ц. Таким чином, позивачем не було доведено правомірність нарахування відсотків за договором, а також включення їх до тіла кредиту. Щодо посилань на паспорт споживчого кредиту, суд зазначає наступне. Частиною 2 статті 9 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію") із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті. З огляду на ці приписи паспорт споживчого кредиту є довідкою для споживача про умови кредитування, з якими банк зобов`язаний його ознайомити для прийняття споживачем усвідомленого рішення про наступне укладення кредитного договору. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, підписання такого паспорта не означає укладення кредитного договору. Паспорт споживчого кредиту не є тим документом, який Закон № 1734-VIII включає до форми договору про споживчий кредит (стаття 13). Згідно висновку Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду по справі №393/126/20 про застосування норми права: «Під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація. Правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами. Першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін. Зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину. Потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту». Таким чином, підписання паспорту споживчого кредитування не може безумовно свідчити, що між сторонами погоджено істотні умови договору про розмір відсотків за анкетою-заявою, оскільки паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту та має передувати укладенню кредитного договору з позичальником і сам по собі не може вважатися умовами кредитного договору чи його частиною до укладення основного договору про споживчий кредит. З урахуванням наведеного, суд вважає, що між сторонами не було досягнуто згоди щодо нарахування відсотків за користування кредитом. У анкеті-заяві передбачено нарахування процентів за ставкою 3,1% на місяць у разі виходу з пільгового періоду, що складає 62 календарних днів. Однак, суд позбавлений можливості встановити дату виходу відповідача з пільгового періоду, що складає до 62 календарних днів, та відповідно нарахування процентів, оскільки даною анкетою-заявою не визначено, що таке пільговий період, умови його застосування, розмір обов`язкових мінімальних внесків або взагалі їх відсутність, можливість пролонгації пільгового періоду, тобто не визначено за яких умов вважається, що відповідач вийшов з пільгового періоду, а відтак банком буде нараховуватись процентна ставка у розмірі 3,1% на місяць. Крім того, вимог про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками позивач не заявляв. Між тим, обґрунтовуючи позовні вимоги Банк просив про стягнення заборгованості за тілом кредиту, розмір якого позивачем було збільшено на суму нарахованих процентів, з посиланням на Умови і правила обслуговування в АТ «УНІВЕРСАЛБАНК», тоді як доказів узгодження сторонами у належній формі саме таких умов кредитування позивачем не надано. Виписка з банківського рахунку - це документ, що видається фінансовою установою, в якому містяться відомості про рух грошових коштів. Банківська виписка має статус первинного документа, що підтверджується Переліком типових документів, затвердженим наказом Мін`юсту від 12.04.2012 р. N 578/5, згідно з яким до первинних документів, які фіксують факт виконання операцій та служать підставою для записів у регістрах бухгалтерського обліку і в податкових документах, віднесені: касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок. Отже доказом, який підтверджує заборгованість клієнта, є виписка з банківського рахунку. Із наданого банком розрахунку заборгованості вбачається факт користування відповідачем кредитними коштами та наявність заборгованості перед позивачем. За умовами покупки в розстрочку, також визначено процентну ставку у розмірі 0,000001% на рік. Судом встановлено, що за період користування кредитною карткою банком нараховувалися проценти за користування кредитними коштами, які за підрахунком суду, складають 19952,42 грн (за період нарахування заборгованості), та які банк автоматично списував з рахунку відповідача. Такі неправомірно включені проценти до тіла кредиту та автоматично списані з рахунку відповідача у сумі 19952,42 грн, необхідно вирахувати з суми заборгованості за тілом кредиту. Таким чином, заборгованість відповідача за тілом кредиту становить 48771,27 грн, яку слід стягнути з відповідача на користь позивача. Отже, у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за наданим кредитом («тілом кредиту») у розмірі 19952,42 грн. позивачу слід відмовити за безпідставністю. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 3028 грн, позовні вимоги задоволено частково, а відтак з урахуванням розміру задоволених вимог відшкодуванню відповідачем на користь позивача підлягають судові витрати за подачу позову в сумі 2148 грн 88 коп.

Outcome: partial