Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-28 00:00:00

29.05.2024 року позивач Акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» звернувся до Ленінського районного суду м. Полтави із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з неї на користь банку заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 70142,36 грн. та судовий збір у сумі 2422, 4 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] 25.03.2019 року на підставі кредитного договору №2001276513001видано кредитну картку з кредитним лімітом в сумі 3000 грн., який пізніше було збільшено до 38495,78 грн. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 31.03.2024 складає 70142,36 грн., з яких: 38495,78 грн. заборгованість за кредитом; 31646,58 грн. заборгованість за процентами. Позивач направив письмову вимогу (Повідомлення) відповідачу на адресу місця проживання, яку він зазначив у анкеті на отримання кредиту, однак у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Полтави від 20.06.2024 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі, з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розглядати справу за відсутності представника позивача. Відповідачка та її представник в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи по суті повідомлені належним чином, від представника відповідачки надійшла заява про розгляд справи за відсутності відповідачки [PERSON] та її представника, в якій також зазначив, що позов визнається частково в сумі 5848,64 грн. (заборгованість за тілом кредиту в розмірі 3544,12 грн. та заборгованість за відсотками в сумі 2304,52 грн.) з підстав, що були викладені у додаткових поясненнях від 16.09.2024 року. В письмових пояснення від 16.09.2024 року представником відповідачки зазначено, що відповідачка не погоджується з нарахуванням залишку непогашеної суми (графа5). У цій графі вказано, що станом на 20.10.2021 року залишок непогашеної суми складає 38704,12 грн. та продовжує зростати до 42904,41 грн. станом на 28.01.2023 року. При цьому банк надає довідку про збільшення кредитного ліміту, відповідно до якої максимальний кредитний ліміт було встановлено з 18.08.2021 року у розмірі 38500,00 грн. Вважає такий розрахунок некоректним та неправильним, оскільки у певний період розмір заборгованості за тілом кредиту перевищує максимальний кредитний ліміт, тобто борг є більшим за отриманий кредит. Враховуючи, що банком було надано кредит в розмірі 38500,00 грн., а позивачем на погашення тіла кредиту було сплачено 34955,88 грн. (як стверджує позивач у наданому до суду розрахунку та не заперечується відповідачем), то борг за тілом кредиту визнається у сумі 3544.12 грн. Через невірне нарахування заборгованості за тілом кредиту, вважає заборгованість за відсотками в сумі 31646,58 грн. нарахована також невірно. Банком надано виписку по рахунку, згідно виписки банком нараховано відсотки за вказаний період в загальному розмірі 18597,04 грн. та погашено відсотків на загальну суму 16292,52 грн. Тобто, заборгованість за відсотками складає 2304,52 грн. Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи та письмові пояснення сторін, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 25 березня 2019 року відповідачка [PERSON] звернулась до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву №2001276513001 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та паспорт споживчого кредиту. У заяві [PERSON] просила надати їй кредитну картку та встановити кредитний ліміт в розмірі 3000 гривень, з розміром процентної ставки 47,88 % річних. В паспорті споживчого кредиту, підписаного відповідачкою [PERSON] 25.03.2019 року, строк кредитування зазначено 12 місяців та зі спливом вказаного строку продовжується кожного разу на такий самий строк у разі відсутності заперечень будь-якої зі сторін. 25.03.2019 року [PERSON] було встановлено кредитний ліміт на рахунок [NUMBER] UAH у розмірі 3000,00 грн., який з часом збільшувався до 38500,00 грн. (станом на 18.08.2021 року). Відповідно до банківської виписки по рахунку [NUMBER] , який належить [PERSON] , відповідачка з 29.03.2019 року до 18.11.2022 року активно користувалася кредитними коштами, втому числі і після збільшення кредитного ліміту, здійснюючи покупки через РОS-термінали, знімала готівкові гроші в банкоматі, здійснювала переводи поповнення рахунку та інші банківські операції. Відповідачу була надіслана письмова вимога банку від 31.03.2024 року про погашення заборгованості у сумі 70142,36 грн., проте вона залишена [PERSON] без задоволення. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №2001276513001 від 25.03.2019 року, заборгованість [PERSON] перед банком станом на 31.03.2024 року становить 70142,36 грн., з яких: 38495,78 грн. заборгованість за кредитом; - 31646,58 грн. заборгованість за процентами; 0 грн. заборгованість за комісією. Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог Закону. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов"язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно із частиною 1 статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 1049 Цивільного кодексу України). Відповідно до частини 2 статті 1048 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050 ЦК України наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до п.п.5, 30, 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ від 04 липня 2018 року № 75, бухгалтерський облік ведеться безперервно з часу реєстрації банку до його ліквідації. Виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із клієнтських рахунків обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку. Таким чином, банківська виписка по рахунку, та зведений обліковий документ у виді розрахунку заборгованості за кредитним доказом є належним доказом розміром заборгованості за кредитом. Оскільки кошти, фактично отримані відповідачкою, у добровільному порядку позивачу не повернуті, а будь-яких доказів, які б підтверджували повернення коштів у вказаному розмірі та/або спростовували наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості, зокрема свій контр-розрахунок, відповідачкою не надано, відтак вимоги про стягнення заборгованості за кредитом та процентами підлягають задоволенню. За таких обставин, дослідивши та проаналізувавши подані письмові докази, враховуючи те, що відповідачка неналежно виконує взяті зобов`язання за укладеним договором й відповідно не надала суду доказів на спростування вказаного, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2422,4 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved