Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 травня 2010 року. Від шлюбу мають одну малолітню дитину, дочку [PERSON] , [INFO] . Поряд з тим, зазначила, що після укладення шлюбу, вони проживали в будинку її батьків в с. Кудринці Чортківського району. Відносини між ними спершу були нормальними, однак надалі вони стали погіршуватися, відповідач завжди був незадоволений її роботою по дому, почав її ображати, називати принизливими словами, казав їй, що вона його всім не влаштовує, хоча вона для нормального забезпечення потреб сім`ї працювала на двох роботах і старалась щоб у них все було добре. Надалі за їхньою взаємною згодою відповідач почав їздити на роботу за кордон і додому приїжджав рідко. Останній раз відповідач поїхав на роботу на початку лютого 2022 року і більше не повертався. По телефону просив, щоб вона з дочкою переїхали жити до нього, однак вони цього не хотіли. Так спілкувалися до весни 2024 року, після чого припинили спілкування. Крім того зазначила, що літом 2024 року дочка поїхала до відповідача в Польщу, сказала, що поїде на канікули, однак додому більше не повернулась і залишилась жити з ним. Тепер відповідач зателефонував до неї і сказав, що жити з нею як подружжя, він не бажає, і не буде, наполягав, щоб вона подала заяву до суду про розірвання шлюбу. Поряд з тим зазначила, що вона сама вже не бажає перебувати з відповідачем у шлюбі, так як не проживають разом вже майже три роки. Не бачить можливості надалі зберігати їхні подружні стосунки, це вже не можливо. За таких обставин вважає, що шлюб між ними існує формально, подальше спільне життя з відповідачем, збереження шлюбу, суперечить її інтересам, в зв`язку з чим просила суд шлюб між ними розірвати. Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 26 грудня 2024 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії ухвали надіслати відзив на позовну заяву. Як слідує з наявного в матеріалах справи поштового повідомлення, позовна заява з додатками, ухвала суду про відкриття провадження, направлені відповідачу за місцем реєстрації повернулись до суду без вручення з відміткою: «адресат відсутній за вказаною адресою». Що в свою чергу, згідно ст. 128 ЦПК України, дає суду підстави дійти висновку про належне сповіщення відповідача про надходження позову та відкриття провадження у справі, та узгоджується з висновками ВС, викладеними у Постановах ВС від 21 грудня 2022 року у справі № 757/15603/19 (провадження № 61-7187св22), 30 листопада 2022 року у справі № 760/25978/13-ц (провадження № 61-6788св22), 31 серпня 2022 року у справі № 760/17314/17). На момент розгляду справи судом відповідачем відзиву на позов, будь-яких заяв, клопотань подано не було. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 23 травня 2010 року Кудринецькою сільською радою Борщівського району Тернопільської області, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 23 травня 2010 року у Кудринецькій сільській раді Борщівського району Тернопільської області, про що складено актовий запис № 03. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище чоловікові [PERSON] , дружині [PERSON] . Від шлюбу подружжя має одну малолітню дитину, дочку [PERSON] , [INFO] . Також судом встановлено, що шлюб між сторонами набрав формальних рис, такі з лютого 2022 року разом не проживають, з весни 2024 року не спілкуються, спільного побуту не ведуть, подружні стосунки не підтримують. Наміру зберегти шлюб, ні позивачка, ні відповідач не висловили. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки суму понесених нею судових витрат у виді судового збору. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 112, 113 Сімейного кодексу України, Закону України «Про судовий збір»,

Outcome: approved