Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що в період 2009-2012 проживав разом з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу, [INFO] у них народилася донька [PERSON] . Коли доньці виповнилося чотири роки, мати відмовилася від неї, з того часу донька проживає з позивачем та знаходиться на його утриманні та вихованні. Мати ухиляється від виховання дитини, свідомо нехтує своїми обов`язками. Донька не знає матір, про неї піклується лише батько, приділяє їй належну батьківську увагу. За даних обставин позивач звернувся до суду з позовом, просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої доньки та стягнути аліменти на утримання доньки. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив, що у 2009 році він познайомився з відповідачкою, вони стали проживати разом та переїхали проживати в м.Нову Каховку, де [INFO] у них народилася донька [PERSON] . В 2012 році їх відносини погіршилися, відповідачка з дитиною переїхали в м.Миколаїв. Він підтримував спілкування з [PERSON] через наявність спільної дитини, приїжджав провідувати доньку. Навесні 2014 року батьки [PERSON] в телефонній розмові повідомили йому, що віддала дитину в садочок-інтернат. Після цього він приїхав в м.Миколаїв в цей дитячий садочок, поспілкувався з вихователями садочка, які охарактеризували мати дитини з негативної сторони і за погодженням з [PERSON] забрав дитину до себе. Мати декілька разів провідувала доньку, а з 2015 припинила спілкування. З того часу мати не приділяла уваги життю своєї дитини, не цікавилась її здоров`ям та вихованням. Він виховував доньку самостійно. [PERSON] не піклується про доньку, не цікавиться її успіхами у школі, станом здоров`я, не спілкується з донькою взагалі. З початку повномасштабного вторгнення рф на територію України, він з донькою був вимушений виїхати з м. Нова Каховка Херсонської області та переїхати в Хмельницьку область. [PERSON] жодного разу не поцікавилася долею дитини, враховуючи що остання знаходилась в небезпечних для здоров`я та життя умовах. Єдиний зв`язок, який ще іноді підтримується - це зв`язок з батьками [PERSON] , останні дзвонили в 2023 році. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити, позбавити [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітньої [PERSON] [INFO] та стягнути аліменти на її утримання в розмірі однієї чверті заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Відповідачка, належним чином, у відповідності до вимог п.2 ч.7, п.1 ч.8 ст.128 ЦПК України, повідомлена про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомила, відзиву не подала. Представник органу опіки та піклування Сатанівської селищної ради Сльоз О.В. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її доньки [PERSON] , [INFO] . На підтвердження позиції суду надано висновок комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Сатанівської селищної ради від 16.01.2025. Свідок [PERSON] суду пояснила, що проживає по сусідству з позивачем в с. Юринці. Приблизно в серпні 2022 року вона, співчуваючи людям, які через російську окупацію втратили свої домівки, вирішила віддати для проживання батьківський будинок внутрішньо переміщеним особам і дозволила проживати в будинку [PERSON] разом з його донькою [PERSON] . Матері дитини вона не бачила. Спочатку всі сусіди боялися задавати питання щодо матері, розуміючи з якої території виїхала ця сім`я, але потім сама [PERSON] розповіла, що мати її кинула і вона проживає з батьком. Позивача свідок охарактеризувала з позитивного боку як турботливого та люблячого батька. Свідок [PERSON] суду пояснила, що проживала в м.Нова Каховка і була знайома з [PERSON] . Після переїзду в Хмельницьку область в с.Сатанів вона дізналася, що [PERSON] разом з донькою проживає неподалік в с.Юринці. Мати дитини вона ніколи не бачила, знає що [PERSON] виховує доньку самостійно. Судом було заслухано позицію самої дитини [PERSON] , яка пояснила, що вона проживає з батьком, для неї створено належні умови для проживання, батько її утримує. [PERSON] вона майже не пам`ятає. Спогади, які в неї залишилися, це те, що мати залишала її маленькою дома на тривалий час одну. Раніше іноді їй дзвонили бабуся та дідусь з боку матері, але, враховуючи постійну зміну ними контактних номерів, зв`язок був односторонній, вона їм дзвонити не могла. Зазначила, що саме від неї виходила ініціатива щодо позбавлення матері батьківських прав. Вона до неї не має ніяких почуттів і не вважає її матір`ю. Заслухавши пояснення позивача, його представника, пояснення представника третьої особи, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] на протязі 2009-2012 років проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, [INFO] у них народилася донька [PERSON] . З 2012 року сторони припинили проживати разом, малолітня донька [PERSON] залишилися проживати разом з [PERSON] .. З 2014 року дитина проживає з позивачем та перебуває на його утриманні та вихованні. Судом достовірно встановлено, що відповідач з 2014 року до моменту розгляду цієї справи ніяким чином не піклувалась про дитину, не цікавилася її життям, станом здоров`я, не спілкувалась з донькою, будь-якої участі у вихованні дитини не приймала, не виявляла щодо неї батьківського піклування та турботи, свідомо нехтувала своїми обов`язками. Зазначені обставини підтверджуються комплексом досліджених судом доказів. Усі допитані судом свідки підтвердили факт не прийняття участі матері в житті своєї доньки [PERSON] . Згідно довідки опорного закладу освіти Сатанівський ліцей Сатанівської селищної ради Хмельницької області від 25.09.2024 встановлено, що мати [PERSON] контакту з ліцеєм, де вчиться [PERSON] -учениця 9-Б класу, не підтримує, із вчителями не спілкується, шкільним життям дитини не цікавилася. Згідно акту обстеження умов проживання [PERSON] встановлено, що сім`я винаймає житло в с.Юринці Хмельницького району Хмельницької області. Умови проживання задовільні, в будинку наявні речі, необхідні для проживання, сім`я забезпечена продуктами харчування. Рішенням № 6/2025 від 16 січня 2025 року Виконавчого комітету Сатанівської селищної ради Хмельницької області затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . У висновку вказано, що дитина проживає з батьком [PERSON] , мати [PERSON] участі у вихованні дитини не приймає, не цікавиться життям та здоров`ям доньки, не телефонує дитині, не надає коштів на її утримання, жодного разу за 10 років не привітала доньку з Днем народження. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Сатанівської селищної ради [PERSON] не з`явилася, про час та місце проведення засідання була повідомлена в телефонному режимі. Згідно з ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч. 7 ст. 7 СК України). Частиною 2 ст. 1 Конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року, ратифікованої Законом України від 03 серпня 2006 року №69-V, визначено, що предметом цієї Конвенції є - у найвищих інтересах дітей - підтримка їхніх прав, надання дітям процесуальних прав та сприяння здійсненню ними цих прав шляхом забезпечення становища, при якому діти особисто або через інших осіб чи органи поінформовані та допущені до участі в розгляді судовим органом справ, що їх стосуються. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів. Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ у справі «Мамчур проти України», № 10383/09, § 100, від 16 липня 2015 року). Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Можна зробити висновок, що обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України, зокрема, пунктом 2 ч. 1 ст.164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В силу пункту 2 ч. 1 ст.164 СК України ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до пунктів 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Сім`я - це важливе середовище формування особистості. В сім`ї нас виховують, формують певні норми і правила поведінки. Саме тут закладаються наші ціннісні орієнтації та певні стилі життя. Любов - найважливіший чинник у формуванні фізичного, емоційного й духовного життя людини. Тепло любові материнського серця необхідне для фізичного та духовного розвитку дитини. Мати створює безпечну та гармонійну атмосферу, у якій дитина може виростати й розкриватися. Вона вчить дитину цінностям, навичкам та моральним принципам, що допомагають дитині стати повноцінним членом суспільства. Таким чином, судом встановлено, що відповідач протягом тривалого часу, систематично, свідомо, без поважних причин не виконувала належним чином і взагалі не виконує на цей час свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, не цікавиться долею доньки протягом тривалого періоду часу, участі у її вихованні та розвитку не приймає, матеріально не допомагає, тобто контакту не підтримує, що стверджується доказами, дослідженими в судовому засіданні. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. При розгляді даного спору для суду пріоритетними є забезпечення найкращих інтересів дитини і його ставлення до подій. [PERSON] аргументовано висловила свою позицію щодо небажання мати матір`ю [PERSON] .. В такому віці в неї вже сформована її особистість і виходячи з її пояснень, ця позиція ґрунтується не на образах на матір, а на не сприйнятті її матір`ю. Тому суд вважає, що позбавлення батьківських прав - це спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у її долі, а тому приходить до висновку про задоволення позову в цій частині. Окрім цього, суд приходить до висновку про задоволення вимоги про стягнення з відповідачки аліментів на утримання доньки [PERSON] . Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ст.182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] протягом тривалого часу не здійснювала своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, не приділяла їй належної уваги, не здійснювала догляд за нею, не забезпечувала усім необхідним для задоволення її потреб, не відвідувала навчальний заклад, де вчилася дитина, проживає окремо від дитини, не цікавиться її життям, тобто свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Таким чином, із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] підлягають стягненню аліменти в розмірі частини доходів її заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 1211,20 грн. Крім того, оскільки позивач за подання до суду позовної заяви про стягнення аліментів звільнений від сплати судового збору у відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, тому з відповідачки на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 1211,20 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved