Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-29 00:00:00

27.11.2024 до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Оратівської селищної ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. Позов обґрунтовано тим, що [INFO] помер [PERSON] , який заповіту після своєї смерті не залишив. Спадкову справу до майна померлого було заведено приватним нотаріусом Оратівського районного нотаріального округу Вінницької області Дроновою В.О. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться в с. Оратівка Оратівської ТГ Вінницького району Вінницької області, спадкоємцем якої є сестра спадкодавця [PERSON] . Однак, оформити вказане майно в нотаріальному порядку [PERSON] позбавлена можливості, оскільки право власності на земельну ділянку не було зареєстроване за [PERSON] . Таким чином, у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності спадкодавця [PERSON] на земельну ділянку, нотаріально оформити прийняття спадщини позивачка позбавлена можливості, в підтвердження чого надала відповідну обґрунтовану постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.11.2024. На підставі викладеного, [PERSON] просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,6000 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 0523184300:03:001:0173, у порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] . Ухвалою суду від 02.12.2024 відкрито провадження у справі № 141/777/24 та призначено підготовче судове засідання на 31.12.2024. 24.12.2024 до суду через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого Оратівська селищна рада Вінницького району Вінницької області просить суд відмовити в задоволенні позову [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. В обґрунтування відзиву зазначено, що за життя [PERSON] право власності на земельну ділянку, площею 0,60 га, надану йому згідно архівного витягу № 00.5-16/77, виданого 03.02.2023 Архівним відділом Вінницької районної військової адміністрації Вінницької області, рішенням 4 сесії 22 скликання Рожичнянської сільської Ради народних депутатів Оратівського району Вінницької області від 17.09.1997 року «Про виділення земельних ділянок під огороди і для ведення підсобного господарства, а також по приватизації земельних ділянок» за життя не оформив. Таким чином, [PERSON] розпочато, однак не завершено процедуру приватизації земельної ділянки. Отже, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно із ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Ухвалою суду від 31.12.2024 закрито підготовче провадження у справі № 141/777/24 та призначено справу до судового розгляду по суті на 30.01.2025. Позивачка [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про час, день та місце розгляду справи № 141/777/24, в судове засідання, призначене на 30.01.2025, не з`явилась, натомість, 30.01.2025 до суду надійшла заява представника позивача адвоката Панасюк Н.А. від 30.01.2025 про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримують та просять суд їх задовольнити. Відповідач Оратівська селищна рада Вінницького району Вінницької області, будучи належним чином повідомлена про час, день та місце судового розгляду справи, 30.01.2025 в судове засідання не з`явилася, повноважного представника до суду не направила, при цьому, у відзиві на позовну заяву від 24.12.2024 Оратівська селищна рада Вінницького району Вінницької області просила розгляд справи проводити без участі представника селищної ради. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК\~України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 211 ЦПК України, у зв`язку з чим в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] [PERSON] народилась [INFO] , у графі «Батько» зазначено [PERSON] , в графі «Мати» - [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] [PERSON] народилась [INFO] , у графі «Батько» зазначено [PERSON] , в графі «Мати» - [PERSON] . Із запису в акті про народження та з архівної довідки Державного архіву\~Вінницької області № 07-77/7 від 19.01.2021 вбачається, що у книзі актових записів про народження громадян по с. Оратівка Оратівського району Вінницької області за 1938 рік є актовий запис №3 за 10.03.1938 року, згідно якого [PERSON] народився [INFO] , у графі «Батько» зазначено [PERSON] , в графі «Мати» зазначено [PERSON] . Як убачається із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] .11.1959 зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 348. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] 25.03.2001 зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 2. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] в с. Оратівка Оратівського району Вінницької області, про що зроблено відповідний актовий запис № 01. [PERSON] помер [INFO] в м. Іллінці Іллінецького району Вінницької області, про що складено відповідний актовий запис за № 37, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Оратівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький). Рішенням Оратівського районного суду Вінницької області від 17.03.2022 у справі № 141/78/22 встановлено факт, що має юридичне значення, про те, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , є рідним братом [PERSON] , [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, у складі якої наявне нерухоме майно. Як убачається з архівного витягу із рішення 7 сесії 22 скликання Рожичнянської сільської Ради народних депутатів Оратівського району Вінницької області від 17.09.1997, вирішено приватизувати земельні ділянки згідно поданих заяв, у тому числі [PERSON] у розмірі 0,60 га під огороди і для ведення підсобного господарства. Відповідно до інформації з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 26.11.2024, земельна ділянка площею 0,60 га із кадастровим номером 0523184300:03:001:0173 із цільовим призначенням 01.03 для ведення особистого селянського господарства розташована в [ADDRESS] . Також, ПП «Поділляземдокумент» було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення особистого селянського господарства на підставі договору № 24-018 від 22.02.2024, замовник [PERSON] , кадастровий номер земельної ділянки - 0523184300:03:001:0173. Як убачається із довідки, виданої Оратівською селищною радою 26.01.2021 за № 107, відповідно до запису в домовій (погосподарській книзі за 2016-2020 років) Рожичнянського старостинського округу № 4 особовий рахунок № [NUMBER] , померлий громадянин [PERSON] , який народився [INFO] в селі Оратівка Оратівського району Вінницької області, і на день смерті [INFO] був зареєстрований по [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] за вказаною адресою осіб, які були зареєстровані та спільно проживали з спадкодавцем, не значиться. Малолітніх та неповнолітніх осіб за вказаною адресою зареєстрованих та проживаючих, не значиться. Також, згідно довідки Оратівської селищної ради від 18.02.2021 за № 215, згідно по господарської книги №3, особовий рахунок № [NUMBER] , житловий будинок [ADDRESS] відноситься до суспільної групи колгоспників, побудований у 1972 році. Станом на 15 квітня 1991 року до складу двору входили [PERSON] , 1938 року народження, помер [INFO] , та [PERSON] , 1931 року народження, померла [INFO] . Відповідно до Витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі № 63295108 від 26.01.2021, спадкова справа до майна померлого [INFO] [PERSON] заведена 26.01.2021 приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Дроновою В.О., номер у нотаріуса 5/2021. З матеріалів спадкової справи № 5/2021, заведеної після смерті [PERSON] убачається, що справу розпочато 26.01.2021 за заявою [PERSON] . Так, відповідно до заяви № 61 від 26.01.2021, поданої до приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Силіної Н.В., [PERSON] (сестра померлого [PERSON] ) спадщину після померлого приймає. Окрім неї спадкоємцями є [PERSON] сестра померлого. Разом з тим, як убачається зі змісту заяви [PERSON] від 26.01.2021 (сестри померлого [PERSON] ), поданої до приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Силіної Н.В., [PERSON] відмовляється від належної їй частки в спадщині, яка залишилась після смерті [PERSON] на користь його сестри [PERSON] . Згідно листа приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Дронової В.О. від 16.12.2021 за № 114/01-16, 26.01.2021 заведена спадкова справа № 5/2021 після смерті [INFO] [PERSON] , останнє місце проживання якого с. Оратівка Оратівського району Вінницької області, спадкоємцем другої черти ст. 1262 ЦК України є [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Однак, постановою приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Кравченко О.В. № 611/02-31 від 20.11.2024 [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом щодо майна померлого [INFO] рідного брата [PERSON] , [INFO] , земельної ділянки площею 0,6000 га, місцем розташування якої є [ADDRESS] , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на вказане майно. Визначаючись щодо встановлених обставин та спірних правовідносин, суд керується наступним. Відповідно до ст.\~41\~Конституції\~України та ст.\~321\~Цивільного\~кодексу\~України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 41\~Конституції\~України закріплено також, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. У відповідності з ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 вказаної Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»). Стаття 1 Протоколу №1 до Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини гарантує право на вільне володіння своїм майном: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права». Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, передбачених ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права. Згідно ст.\~328\~ЦК\~України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності є набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 цього Кодексу). Згідно вимог ст.1223\~ЦК\~України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 5 ст.1268\~ЦК\~України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем під час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Стаття 1270\~ЦК\~України передбачає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. У разі, коли спір виникає у зв`язку з неможливістю документального оформлення права на спадщину, за відсутності спору про безпосереднє право на неї, спадкоємець може оскаржити відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій у судовому порядку. Крім того, як роз`яснено у п. 23 Постанови Пленуму\~Верховного\~Суду\~України №\~7\~від\~30\~травня\~2008\~року\~«Про\~судову практику\~у\~справах\~про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину у порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Так, за наявності умов, передбачених ст. 49 Закону України «Про нотаріат», на нотаріуса покладається завдання, по-перше, відмовити у вчиненні нотаріальної дії, якщо вона суперечить вимогам чинного законодавства; по-друге, обґрунтувати своє рішення на підставі норм чинного законодавства. Згідно з п. 3 глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та ч. 4 ст.\~49\~Закону\~України\~«Про нотаріат» відмова у вчиненні нотаріальної дії за загальним правилом здійснюється в усній формі, а у випадку наявності вимоги особи, яка звернулась за вчиненням нотаріальної дії, - виноситься відповідна постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Враховуючи норми ст.\~50\~Закону\~України\~«Про нотаріат» та норми Прикінцевих та перехідних положень ЦПК, справи щодо оскарження нотаріальних дій або відмови в їх вчиненні повинні розглядатися в порядку позовного провадження як спір про право. Також в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» має місце роз`яснення щодо розгляду цивільних спорів, зокрема, у випадку неможливості спадкоємцями, які прийняли спадщину оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. За змістом цих роз`яснень вбачається, що не міститься прямої заборони щодо визнання судом права власності за спадкоємцем на нерухоме майно в разі, коли спадкодавець на законних підставах володів та користувався цим майном, але в силу об`єктивних причин не встиг за життя здійснити реєстрацію нерухомого майна. При розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати: місце відкриття спадщини, коло спадкоємців, які прийняли спадщину, законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини. Обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.344, ст.382ч. 2, ст.392 ЦК України). Згідно ст. 81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності та на підставі прийняття спадщини . Захист прав громадян на земельні ділянки залишаються, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено пунктом 1 частини третьої статті 152 ЗК України. Відповідно до статті 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Правовою підставою набуття права власності та права користування на землю згідно зі статтями 116, 118 ЗК України, є рішення органу виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Згідно зі ст.\~125\~ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що відповідно достатті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. В той час, згідно з абзацом 2 пункту 1\~розділу Х «Перехідні положення» ЗК України\~установлено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до\~Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до\~Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Отже, на підставі вказаної норми закону рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до\~Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок»\~(втратив чинність на підставі\~Закону України від 14 вересня 2006 року № 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. Вказаний висновок зроблено в Постанові Верховного Суду від 30.06.2020 справа №372/2626/15. Як установлено судом та підтверджується наявними у матеріалах справи №141/777/24 доказами, на підставі відомостей заведеної нотаріусом спадкової справи № 5/2021 позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом після смерті свого брата [PERSON] та яка прийняла спадщину. Однак, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа на нерухоме спадкове майно позивач не може реалізувати свого законного права на нотаріальне оформлення спадщини, що підтверджується постановою приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Кравченко О.В. від 20.11.2024 Таким чином, беручи до уваги, що спадкодавцем набуто право власності за земельну ділянку на підставі рішення органу місцевого самоврядування відповідно до\~Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок»\~і позивач виготовив технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а отже вчинено всі визначені юридичні дії для здійснення державної реєстрації права власності на земельну ділянку в порядку «Перехідних положення»\~ЗК України, тому позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню з метою захисту спадкового майнового права позивача На підставі ст.ст. 16, 346, 1216, 1218, 1225, 1258, 1261, 1268, 1270 ЦК України,

Outcome: approved