Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-27 00:00:00

17.06.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», від імені та в інтересах якого діє адвокат Мишевська Н.М., через систему "Електронний суд" (сформовано в системі 13.06.2024), звернулася до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 15 липня 2024 року цивільну справу передано до Личаківського районного суду м. Львова. Справа надійшла до Личаківського районного суду м. Львова. 27.11.2024 року та на підставі протоколу авторозподілу судової справи між суддями було визначено суддю Жовніра Г.Б. для розгляду вказаної справи. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 31 липня 2023 року між сторонами було укладено договір №471133-КС-001 про надання споживчого кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». ТОВ «Бізнес Позика» 31 липня 2023 року направлено відповідачу пропозицію (оферту) укласти договір №471133-КС-001 про надання кредиту. Цього ж числа відповідач прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення вказаного договору, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «Бізнес Позика» направлено відповідачу, через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-3303, на номер телефону [NUMBER] (що зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий боржником було введено/відправлено. Таким чином, 31 липня 2023 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] було укладено договір №471133-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 1 договору кредиту, ТОВ «Бізнес Позика» надає відповідачу грошові кошти у розмірі 29000 гривень, на засадах строковості, поворотності, платності, а остання зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та правил про надання грошових коштів у кредит. ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало, та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 29000 гривень шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] (котрий позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується довідкою про видачу коштів (або платіжним дорученням). Також 24 листопада 2023 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду №1 до Договору №471133-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов Додаткової угоди ТОВ «Бізнес Позика» надає позичальнику додатково кредит в сумі 16000 грн. До теперішнього часу боржник свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, а лише часткового сплатила кошти, розрахунок та розмір яких зазначені у розрахунку заборгованості, чим порушила свої зобов`язання, встановлені договором. В обґрунтування позовних вимог посилається на додані до позовної заяви письмові докази, які підтверджують право вимоги до відповідача та розмір заборгованості останньої. Ухвалою судді від 03 грудня 2024 року прийнято у своє провадження дану справу та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав клопотання відповідно до якого позов підтримує в повному обсязі, розгляд справи просить проводи у відсутності представника позивача та у випадку повторної неявки відповідача в судове засідання відносно ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач подала відзив на позовну заяву, у такому зазначила, що дійсно між нею та позивачем було укладено кредитний договір. Вважає несправленими умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання ним зобов`язання за договором. Нарахована позивачем сума заборгованості за договором не відповідає критеріям справедливості та суперечить законодавству в сфері захисту прав споживачів. Просить відмовити в позові. Представником позивача скеровано відповідь на відзив. Так, підтверджено факт того, що відповідачкою здійснювались платежі за кредитним договором, а саме здійснено часткову оплату за Договором №471133-КС-001 на загальну суму 70 520,07 грн. Всі платежі відповідача за кредитним договором були враховані у розрахунку заборгованості за кредитним договором. Свого розрахунку заборгованості сторона відповідача не надала. Відповідач була обізнана про відсотки та комісію за кредитом, отже позов є підставним та таким, що підлягає до задоволення. 25 січня 2025 року представник відповідача подав письмові пояснення у справі в яких вказує наступне 31 липня 2023 року між [PERSON] та ТОВ «Бізнес позика» укладено договір споживчого кредиту в електронній формі на суму 29 000 грн строком на 24 тижні. Відповідачка вже сплатила 70 520,07 грн. Позивач заявляє вимогу про стягнення 118 188,96 грн, що більш ніж у чотири рази перевищує суму кредиту та суттєво порушує вимоги законодавства про споживче кредитування. Відповідно до ч. 2 ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування», загальна сума штрафів і пені за договором не може перевищувати 50% від суми отриманого кредиту. Таким чином, максимальний розмір штрафних санкцій у даному випадку не може перевищувати 14 500 грн, а вимога позивача є неправомірною. Крім того, протягом строку дії договору відповідачка зіткнулася з форс-мажорними обставинами: її син, військовослужбовець ЗСУ, отримав тяжке поранення внаслідок ракетної атаки, була загроза втрати лівої ноги через травму кульшового суглобу і основи стегнової кістки. що вимагало термінового оперативного втручання і специфічної діагностики. Військові медики дали дозвіл на переведення до Львова що призвело до значних фінансових витрат на лікування. Відповідачка являється вдовою військовослужбовця померлого інваліда 1 групи, що отримав каліцтво при виконанні службових обов`язків. Це є об`єктивною причиною тимчасового невиконання зобов`язань. Крім того, відповідно до Закону України «Про споживче кредитування», під час воєнного стану фінансові установи не мають права збільшувати відсотки за кредитами. У зв`язку з цим позивач не мав законних підстав для стягнення завищених сум заборгованості. 27 січня 2025 року від сторони позивача також надійшли додаткові пояснення. Просить звернути особливо увагу суду на те, що ТОВ «Бізнес Позика» не нараховувала та не просить суд стягнути з Відповідача на користь Позивача жодну пеню чи штрафи. ТОВ «Бізнес Позика» просить стягнути з Відповідача лише заборгованість по тілу та процентам, які були нараховані відповідно до умов Кредитного договору та норм Цивільного кодексу України. Звертаємо увагу суду, що всі істотні умови Кредитного договору, зокрема тип кредиту, процентна ставка, комісія за надання кредиту (у випадку її встановлення), строк дії кредиту, графік платежів за кредитним договором тощо - встановлені не у Правилах надання кредитів чи Паспорті споживчого кредиту (за споживчими кредитами), а у Кредитному договорі, який уклав Відповідач шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». При цьому, порушення Позичальником графіку платежів закономірно призвело до збільшення загальної вартості кредиту, тому що процентна ставка нараховується за кожен день користування Кредитом на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за фактичне число календарних днів користування Кредитом, із урахуванням дня перерахування кредитних коштів та дня повернення Кредиту. Просить позов задоволити. В судовому засіданні відповідач та представник відповідача проти позов заперечили з підстав та мотивів викладених у відзиві. Заслухавши пояснення сторони відповідача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України.) Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Статтею 526 ЦК України презюмується, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (статті 610, 611 ЦК України). Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «Бізнес Позика» є фінансовою установою, яка здійснює діяльність - інші види кредитування. Судом встановлено, що 31 липня 2023 року між сторонами було укладено договір №471133-КС-001 про надання споживчого кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». ТОВ «Бізнес Позика» 31 липня 2023 року направлено відповідачу пропозицію (оферту) укласти договір №471133-КС-001 про надання кредиту. Цього ж числа відповідач прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення вказаного договору, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «Бізнес Позика» направлено відповідачу, через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-3303, на номер телефону [NUMBER] (що зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий боржником було введено/відправлено. Таким чином, 31 липня 2023 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] було укладено договір №471133-КС-001 про надання споживчого кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 1 договору кредиту, ТОВ «Бізнес Позика» надає відповідачу грошові кошти у розмірі 29000 гривень, на засадах строковості, поворотності, платності, а остання зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та правил про надання грошових коштів у кредит. Відповідно до п.2.8. орієнтовна загальна вартість кредиту 75360 грн. Також 24 листопада 2023 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду №1 до Договору №471133-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов Додаткової угоди ТОВ «Бізнес Позика» надає позичальнику додатково кредит в сумі 16000 грн. ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договорами кредиту виконало, та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 29000 грн і 16000 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника. Згідно з вимогами ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов?язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов?язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, с нікчемним. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов?язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа,- незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до розрахунку заборгованості наданої позивачем, залишок заборгованості згідно кредитного договору станом на 26.05.2024 складає 118188,96 грн, з яких: за кредитом- 31567,1 грн, по відсотках - 86621,86 грн. Отже, розмір нарахованих відсотків в декілька разів перевищує суму, яку відповідачка одержала від кредитора та зобов?язалась повернути. Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов?язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ч.1, 2 ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Водночас, суд погоджується з аргументами сторони відповідача, що нарахована позивачем сума заборгованості договором не відповідає критеріям справедливості та суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Так, відповідно до ч.2 ст.21 Закону України «Про споживче кредитування», у договорах про споживчий кредит пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. Судом встановлено, що відповідачкою отримано споживчий кредит в загальному розмірі 45000 грн., на момент звернення із позовом погашено суму заборгованості в розмірі 70 520,07 грн, що визнає позивач. Беручи до уваги вказане, суд приходить до висновку, що позивач повністю виконала взяті на себе зобов`язання, а нарахована позивачем сума заборгованості суперечить наведеним вище вимогам ст.21 Закону України «Про споживче кредитування», а отже підстави для задоволення позову відсутні, в зв`язку із чим в задоволенні такого слід відмовити.

Outcome: dismissed