Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-15 00:00:00

Адвокат Юхименко Ю.Ю., який діє в інтересах ТОВ «Цикл фінанс» звернувся через систему «Електронний суд» до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що 24 січня 2022 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Гвадіана» та [PERSON] укладено договір №S-00017549 надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Відповідно до умов кредитного договору первісний кредитор зобов`язався надати відповідачу кредит в сумі 3000,00 грн. строком на 25 днів зі сплатою 2,5% на добу на умовах строковості, зворотності, платності та забезпеченості, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання. 07 травня 2024 року між ТОВ «ФК «Гвадіана» та ТОВ «Цикл фінанс» укладено договір факторингу №1, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Гвадіана» відступає за плату належні йому права вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників. Таким чином, позивач набув права вимоги до відповідача за кредитним договором №S-00017549 від 24 січня 2022 року. [PERSON] зобов`язання за договором кредиту належним чином не виконав та сума заборгованості становить 11625,00 гривень, яка складається з наступного: 3000,00 гривень заборгованість по кредиту, 8625,00 заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом за період з 24.01.2022 по 19.05.2022. Враховуючи наведене, а також те, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, що є порушенням законних прав та інтересів позивача, просить позов задоволити та стягнути судові витрати. Ухвалою суду від 09 вересня 2024 року відкрито провадження, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з (викликом) повідомленням сторін в судове засідання. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про слухання справи без його участі. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомленим про дату і час розгляду справи. З матеріалів справи вбачається, що копію ухвали про відкриття провадження у справі, позовну заяву з доданими до неї документами, повістку про виклик в судове засідання відповідачу направлено рекомендованими листами, проте, відповідно до довідок відділення поштового зв`язку вищевказані документи не вручені та повернуті на адресу суду, оскільки «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідач [PERSON] , згідно поданої 15.10.2024 року заяви, просить відкласти розгляд справи, оскільки він по даний час проходить службу у ЗСУ. Разом з тим, відзиву на позовну заяву не подав. До заяви додано копію військового квитка [NUMBER] та довідку №1/10701 від 14.10.2024, з якої вбачається, що [PERSON] перебуває на військовій службі у [INFO] . Згідно частини 8\~статті 178 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Тому, за згодою позивача, у відповідності до вимог\~ст.280 ЦПК України, суд ухвалив справу розглядати у заочному порядку. Враховуючи, що учасники справи у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до такого. Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 24 січня 2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «Гвадіана», як кредитодавцем, та [PERSON] , як позичальником, за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «ФК «Гвадіана» було укладено договір № F-00022205 надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. (а.с.13-21) Відповідно до п.п. 1.1, 2.1 договору кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит в сумі 3000,00 грн. на засадах строковості, зворотності, платності та забезпеченості, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених цим договором; кредит надається строком на 25 днів, тобто до 17 лютого 2022 року від дати надання кредиту. Відповідно до п. 2.2 договору кредитодавець надає кредит шляхом його переказу на рахунок позичальника протягом 3-х календарних днів з дня укладення договору. Датою отримання кредиту позичальником вважається дата списання відповідної суми з рахунку кредитодавця. Кредит надається позичальнику в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної позичальником [NUMBER] . Згідно з п.п. 3.1, 3.3 договору плата за користування кредитом (проценти) є фіксованою, становить 912,50% річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом і не може бути збільшена без письмової згоди позичальника. Проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом, включаючи день отримання та день його повернення, дати пролонгацій та автопролонгації. Розмір та строк сплати процентів і основної суми кредиту встановлюється відповідно до графіка платежів додатка 1, що є невід`ємною частиною цього договору. Стандартна процентна ставка становить 2,50% на добу. У разі порушення строків сплати та/або суми платежу, передбачених додатком 1 до цього договору, сума процентів за користування кредитом, яка підлягає сплаті, змінюється в залежності від суми залишку кредиту та строку користування кредитом без внесення змін до додатку № 1 до цього договору. Для підписання кредитного договору відповідачем використано електронний підпис одноразовим ідентифікатором «F360547», що підтверджується довідкою щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «ФК «Гвадіана». (а.с.10). ТОВ «ФК «Гвадіана» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 3000,00 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача [NUMBER] , що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Платежі Онлайн» №2339/05 від 13 травня 2024 року, відповідно до якої ТОВ «Платежі онлайн» як технологічний оператор платіжних послуг повідомляє, що на сайті торговця через платіжний сервіс «Platon» була проведена успішна транзакція 24 січня 2022 року о 11:30:37 - виплата кредиту [PERSON] за договором №S-00017549. (а.с. 26). 24 січня 2022 року [PERSON] електронним підписом підписав паспорт споживчого кредиту (а.с. 22 зворот - 24). Згідно пунктів 3, 4 Паспорту споживчого кредиту передбачено, що сума/ліміт кредитування 3000,00 грн; строк кредитування 25 днів; процента ставка 2,5 % в день, що складає 912,5% річних. 07 травня 2024 року між ТОВ «ФК «Гвадіана» та ТОВ «Цикл фінанс» укладено договір факторингу № 1 (а.с. 35-38). Згідно з підпунктами 1.1, 1.2 п. 1 договору факторингу, на умовах, встановлених цим договором, та у відповідності до гл. 73 ЦК України фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступає факторові права грошової вимоги (права вимоги) до божників за кредитними договорами (портфель заборгованості) відповідно до реєстру боржників згідно з додатком 1. Внаслідок передачі (відступлення) права вимоги за цим договором фактор заміняє клієнта у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості, та набуває прав грошових вимог клієнта за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами. Відповідно до копії реєстру прав вимог від 07 травня 2024 року до договору факторингу №1 від 07 травня 2024 року позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 5325,00 грн., з яких: 3000,00 грн. - заборгованість по основному боргу (тіло кредиту); 2325,00 грн. - заборгованість по відсоткам (а.с. 27-28). Як вбачається з довідки ТОВ «ФК «Гвадіана» від 07 травня 2024 року, сума виданого кредиту становила 3000,00 грн. Загальна сума сплачених коштів в рахунок погашення заборгованості за період з 03 лютого 2022 року по 07 травня 2024 року становить 0,00 грн. Станом на 07 травня 2024 заборгованість за кредитним договором не погашена (а.с.8). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Відповідно до ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно зі ст.8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Таким чином, сторони узгодили розмір позики, грошову одиницю, в якій надано позику, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах, шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20); до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20). Згідно з ч.1 ст.1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з п.1-1 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Частиною 1 ст.1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Набуття позивачем права вимоги до відповідача за договором надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №S-00017549 від 24 січня 2022 року, підтверджується копією договору факторингу №1 від 07 травня 2024 між ТОВ «ФК «Гвадіана» та ТОВ «Цикл фінанс», витягом з реєстру прав вимог від 07 травня 2024 року до договору факторингу № 1. Відповідач взятих на себе зобов`язань по поверненню грошових коштів не виконав в строки, передбачені договором, чим порушив вимоги договору позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Суд, оцінюючи усі докази, що є у справі, в їх сукупності, вважає необхідним позов в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту задовольнити і стягнути з [PERSON] заборгованість в сумі 3000,00 грн. Щодо процентів за користування кредитними коштами, суд дійшов такого висновку. Згідно з розрахунком, наведеним у позовній заяві, сума заборгованості відповідача за несплаченими відсотками за користування кредитом розрахована за процентною ставкою 2,5% за 115 днів в період з 24 січня 2022 року по 19 травня 2022 року (3000 х 2,5% х 115 днів = 8625,00 грн.). В обґрунтуванні позивач зазначає, що нарахування здійснено в межах 90 календарних днів, починаючи з дня прострочення, за умовами паспорту споживчого кредиту (розділ 6 «Додаткова інформація»), підписаного відповідачем. На підтвердження розміру заборгованості [PERSON] , в тому числі по відсотках за кредитним договором, позивачем надано витяг з реєстру прав вимог до договору факторингу від 07 травня 2024 року, згідно з яким на день укладення договору факторингу заборгованість [PERSON] за кредитним договором складала 5325,00 грн., з яких 3000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту та 2325,00 грн. - заборгованість за процентами. Таким чином, позивач за договором факторингу набув право вимоги до відповідача по заборгованості за відсотками в сумі 2325,00 грн. Відповідно до додатку №1 до договору №S-00017549 від 24 січня 2022 року сторони узгодили графік платежів у межах строку кредитування, відповідно до якого проценти за користування кредитом за 30 днів складають 1875,00 грн. (а.с.21 зворот) З правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), слідує, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Оскільки матеріали справи не містять доказів пролонгації строку повернення кредиту, суд вважає правомірним стягнення з відповідача заборгованості за відсотками в сумі 1875,00 грн., нарахованої протягом строку кредитування - 25 календарних днів. Доказів протилежного відповідачем не надано.\~Суд відхиляє твердження позивача про правомірність нарахування відсотків протягом 90 календарних днів з моменту виникнення такої прострочки, оскільки це передбачено паспортом споживчого кредиту, який був підписаний особисто відповідачем. Згідно з висновком Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 (провадження № 61-14545сво20) ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Про це свідчать і положення п. 7 паспорту споживчого кредиту, згідно з яким умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в паспорті споживчого кредиту. Пунктом 4.1 договору №S-00017549 від 24 січня 2022 року надання коштів у позику від 24 січня 2022 року зазначено, що «продовження строку надання Кредиту потребує підписання додаткових угод до цього Договору». Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи викладене, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню, оскільки позивачем не доведені належними та допустимими доказами всі складові заборгованості за договором позики, і вважає за необхідне стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 4875,00 грн., з яких: 3000,00 грн. - заборгованість за позикою та 1875,00 грн - заборгованість по відсотках, так як та обставина, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, не позбавляє позивача обов`язку надати суду належні та допустимі докази щодо розміру заборгованості за відсотками. Щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3 500,00 грн. необхідно зазначити наступне. Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Також, у постанові Верховного Суду від 12.02.2020 р. в справі № 648/1102/19 вказано, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). За умовами ч.ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження вимог про стягнення судових витрат понесених ТОВ «Цикл Фінанс» у зв`язку з розглядом в суді цієї справи, було надано до суду: копію договору №23/08/24 про надання правничої допомоги від 23.08.2024 року (а.с.30-32); копію Додаткової угоди №1 від 23.08.2024 року до договору №23/08/24 від 23.08.2024 року (а.с.32 зворот -33); копію акту №10 прийому-передачі наданих послуг від 27.08.2024 року (а.с.9); копію платіжної інструкції №D10010 від 28.08.2024 на суму 3 500,00 грн. (а.с.29). Відповідно до п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Проаналізувавши зміст перелічених документів, суд дійшов висновку, що позивачем підтверджено відповідними доказами обсяг наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості у своїй сукупності, однак враховуючи, що позов був задоволений частково, суд вважає, що наявні підстави для стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Цикл Фінанс» витрат на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 1 462,32 грн. (4875,00 х 3500,00 / 11625,00). Крім того, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог у розмірі 1015,68 грн. (4875,00 х 2422,40 / 11625,00).

Outcome: partial