Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Київського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту з майна. У позовній заяві посилалась на те, що [INFO] померла її дочка [PERSON] . Відносно майна померлої Першою полтавською державною нотаріальною конторою 21.10.2021 року заведена спадкова справа №221/2020. Згідно матеріалів спадкової справи спадкоємцем за законом є позивач. Вказувала, що померлій [PERSON] належала 1/3 частина квартири [ADDRESS] . Під час оформлення спадщини встановлено, що у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна містяться записи про арешт майна, належного померлій [PERSON] , у зв`язку з цим вона не може отримати свідоцтво про право на спадщину. Зазначила, що Київський відділ державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( лист №113591 від 30.09.2024 року) повідомив, що у відділі ДВС перебували виконавчі провадженні: №22156359 ( з накладенням арешту на майно боржника); №29847570 ( з накладенням арешту на майно боржника); №37568511 ( з накладенням арешту на майно боржника). Згідно з відомостями з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстровані наступні обтяження: реєстраційний номер обтяження: 2730151, тип обтяження: арешт нерухомого майна, зареєстрований 04.10.2013 року на підставі постанови про арешт майна №37568511 від 12.09.2013 року; реєстраційний номер обтяження:10409699, тип обтяження: арешт нерухомого майна, зареєстрований 26.10.2010 року на підставі постанови про арешт майна №22156359 від 26.10.2010 року; реєстраційний номер обтяження: 11845907, тип обтяження: арешт нерухомого майна, зареєстрований 15.11.2011 року на підставі постанови про арешт майна №29847570 від 15.11.2011 року. Вказувала, що за інформацією Київського ВДВС у місті Полтаві Північно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції арешти можуть бути зняті виключно за рішенням суду. На даний час відсутні будь які рішення судів, відкриті виконавчі провадженні відносно померлої [PERSON] . Позивач хоче отримати свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частину кв. [ADDRESS] , проте не може цього зробити через наявність в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна записів про обтяження. Тому позивач просить суд зняти арешт з 1/3 частини квартири [ADDRESS] , накладені постановами Київського ВДВС Полтавського МУЮ №37568511 від 12.09.2013 року, №22156359 від 26.10.2010 року, №29847570 від 15.11.2011 року та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна записи про обтяження №2730151 від 04.10.2013 року, №10409699 від 26.10.2010 року,№11845907 від 15.11.2011 року. Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 12 листопада 2024 року відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження (а.с.20) Ухвалою суду від 11 грудня 2024 року за клопотанням позивача Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» залучено до участі у справі в якості співвідповідача. (а.с.34) Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» надав відзив на позов, у якому проти позовних вимог заперечив (а.с. 62-64). У відзиві зазначив, що АТ КБ «Приватбанк» не є належним відповідачем по справі, оскільки, як на момент подачі позову, так і на теперішній час обставини які би свідчили про порушення прав позивача з боку АТ КБ «Приватбанк» відсутні. Позивачем до матеріалів справи не додано належних і допустимих доказів порушення його прав АТ КБ «ПриватБанк», а позовні вимоги про звільнення майна з під арешту саме до банку є такими, що не відповідають належному способу захисту прав та інтересів відповідно до ст.16 ЦКУ. Також зазначив, що у даній справі предметом спору є позовні вимоги [PERSON] про зняття арешту з майна, який був накладений державним виконавцем під час здійснення виконавчих дій щодо стягнення заборгованості з боржника. При цьому позов пред`явлено до АТ КБ «Приватбанк», який не може виконати вказані вимоги у зв`язку з відсутністю об`єктивної можливості це зробити. Таким чином відповідач вважає, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні у зв`язку з пред`явленням їх до неналежного відповідача. Ухвалою суду від 09 січня 2025 року закрите підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача АТ КБ «ПриватБанк» Пелих Я.М. в судовому засіданні проти позовних вимог заперечила, в їх задоволенні просила відмовити. При цьому посилалась на обставини, викладені у відзиві на позов. Відповідач Київський відділ державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання свого представника не направив, відзиву на позов не надав. Третя особа Перша полтавська державна нотаріальна контора звернулась до суду з клопотанням про розгляд справи за її відсутності. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст. 223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в засідання не з`явились. Суд, заслухавши представника відповідача, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено,\~що [PERSON] є донькою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 29.05.1986 року, згідно [INFO] народилася [PERSON] , матір`ю якої є [PERSON] ( а.с.8). Як підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 13 квітня 2012 року, у зв`язку з укладенням 11 січня 2007 року шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 10). В подальшому у зв`язку з укладенням 05 грудня 2014 року іншого шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується рішенням Київського районного суду м.Полтави від 05 серпня 2016 року у справі №552/2988/16-ц про розірвання даного шлюбу (а.с.9). Як підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 11 травня 2016 року, у зв`язку з укладенням 01 жовтня 2014 року шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 11). Таким чином встановлено, що позивач [PERSON] є матір`ю [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 05.09.2020 року ( а.с.7) Після її смерті Першою полтавською державною нотаріальною конторою 21 жовтня 2021 року заведена спадкова справа №221/2020 до майна померлої [INFO] [PERSON] . За інформацією, наданою державним нотаріусом Першої полтавської державної нотаріальної контори, згідно матеріалів спадкової справи спадкоємцем за законом є її мати [PERSON] . Інформація про інших спадкоємців станом на 11.10.2023 року згідно матеріалів спадкової справи відсутня, будь які інші заяви не надходили (а.с.14). Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 16.04.2015 року, виданого управлінням майном комунальної власності міста, [PERSON] належала 1/3 частина квартири [ADDRESS] ( а.с.12) Як вбачається із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 04 жовтня 2024 року №397948645, на 1/3 частки квартири [ADDRESS] , яка належить [PERSON] , зареєстровані наступні обтяження: реєстраційний номер обтяження: 2730151, вид обтяження: арешт нерухомого майна, зареєстрований 04.10.2013 року на підставі постанови про арешт майна №37568511 від 12.09.2013 року; реєстраційний номер обтяження: 10409699, тип обтяження: арешт нерухомого майна, зареєстрований 26.10.2010 року на підставі постанови про арешт майна №22156359 від 26.10.2010 року; реєстраційний номер обтяження: 11845907, тип обтяження: арешт нерухомого майна, зареєстрований 15.11.2011 року на підставі постанови про арешт майна №29847570 від 15.11.2011 року ( а.с.17) Згідно повідомлення Київського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції №113591 від 30.09.2024 року, встановлено, що згідно даних АСВП на виконанні у відділі ДВС перебували виконавчі провадження: -№22156359 відкрите постановою ( з накладенням арешту на майно боржника) від 26.10.2010 з примусового виконання судового наказу №2-н-358/07 від 25.12.2007 Київського районного суду м. Полтави про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу у розмірі 3646,56 грн. Постановою від 31.12.2010 виконавчий документ повернуто стягувачеві відповідно до п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження»; -№29847570 відкрите постановою ( з накладенням арешту на майно боржника) від 15.11.2011 з примусового виконання судового наказу №2-н-358 від 18.01.2008 Київського районного суду м. Полтави про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу у розмірі 3646,56 грн.. Постановою від 30.03.2012 виконавчий документ повернуто стягувачеві відповідно до п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження»; -№37568511 відкрите постановою від 17.04.2013 з примусового виконання судового наказу №2-н-358/2007 від 25.12.2007 Київського районного суду м. Полтави про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу у розмірі 3646,56 грн. Постановою від 12.09.2013 звернуто стягнення на все майно боржника. Постановою від 16.09.2015 виконавчий документ повернуто стягувачеві відповідно до п.5 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.15) Відповідно до ч.1\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до\~статті 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Згідно статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у\~частині шостій\~статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені\~пунктом 1-2\~та\~підпунктом 2\~пункту 10-4\~розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного\~частиною першою\~статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому\~статтею 11\~Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності". У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Згідно статті 40 Закону України « Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Також судом встановлено, що виконавчі провадження, у яких накладені арешти, які на даний час оскаржуються позивачем, відкривалися з приводу примусового виконання судового наказу №2-н-358/07 від 25.012.2007 Київського районного суду м.Полтави про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу у розмірі 3646,56 грн. Як підтверджується інформацією, наданою КБ «ПриватБанк», заборгованість [PERSON] перед банком погашена. Тому підстави для подальшого збереження арешту, як засобу забезпечення примусового виконання судового рішення, відсутні. У зв`язку з тим, що виконавчі провадження, у межах яких було винесено постанови про накладення арешту, закінчені, відповідач тривалий час не пред`являє виконавчі листи до повторного виконання, а тому наявний арешт на майно спадкодавця порушує право позивача на оформлення права власності на спадкове майно, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного суд приходить до висновку про необхідність зняти арешт, що був накладений на 1/3 частини квартири [ADDRESS] , накладені постановами державного виконавця Київського ВДВС Полтавського МУЮ у в/п №37568511 від12.09.2013 р., у в/п №22156359 від 26.10.2010 р., у в/п №29847570 від 15.11.2011 р. та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна записи про обтяження №2730151 від 04.10.2013 р., №10409699 від 26.10.2010 р., 11845907 від 15.11.2011 р. Щодо вимоги до Київського відділу державної виконавчої служби у м. Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції варто зазначити наступне. Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що відповідачем у справах за позовами про звільнення майна з-під арешту є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних правовідносин щодо такого майна (постанови від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18, від 05 травня 2020 року у справі № 554/8004/16, від 07 квітня 2021 року у справі № 174/474/17). Крім того у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі №905/386/18 (провадження №12-85гс19) зроблено правовий висновок про те, що орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно\~ у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. Відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. Аналогічна правова позиція підтримана Верховним судом 07 грудня 2022 року у справі № 359/3609/19, провадження № 61-18794св20 (ЄДРСРУ № 107878102). Відповідно до вказаних вище роз`яснень Верховного Суду належним відповідачем у справі є особа в інтересах якої накладено арешт (в даному випадку АТ КБ «Приватбанк»).\~ У зв`язку з викладеним, суд зазначає, що Київський відділ державної виконавчої служби у м. Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції є неналежним відповідачем у справі. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог до Київського відділу державної виконавчої служби у м. Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції необхідно відмовити. Належним відповідачем є АТ КБ «Приватбанк», до якого судом задовольняються позовні вимоги. На підставі викладеного,

Outcome: approved