Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-22 00:00:00

[PERSON] звернулася з заявою до суду про встановлення факту належності її померлому [INFO] батьку - [PERSON] трудової книжки заповненої 01 квітня 1968 року та військового квитка [NUMBER] від 04 травня 1969 року, виданих на ім`я « [PERSON] » (мовою оригіналу). Заявниця [PERSON] вимоги обґрунтовує тим, що в належній її померлому [INFO] батьку - [PERSON] трудовій книжці, заповненій 01.04.1968 року було вказано його прізвище як « [PERSON] » (мовою оригіналу), так само як у військовому квитку [NUMBER] від 04 травня 1969 року, коли вірним прізвищем батька є « [PERSON] ». Встановлення факту належності трудової книжки необхідно їй для призначення пенсії за втратою годувальника. Заявниця [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала суду письмову заяву в якій просить суд розглянути справу у її відсутності, заявлені вимоги підтримала у повному обсязі. Представник заінтересованої особи, Головне Управління Пенсійного Фонду України в Одеській області, у судове засідання не з`явився. На адресу суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника заінтересованої особи. Заперечення проти заяви відсутні. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 06.10.1974 року [PERSON] , 1950 р.н. уклав шлюб з [PERSON] , 1950 р.н., актовий запис №26. (а.с.7) Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [INFO] народилась [PERSON] , матір`ю зазначено [PERSON] , батьком - [PERSON] . (а.с. 10) Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 15 серпня 2024 року, заявниця [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] 16 жовтня 1993 року та після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] ». (а.с. 11) Згідно копії трудової книжки № б/н, заповненої 01 квітня 1968 року, остання була видана на ім`я « [PERSON] », рік народження - 1950. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] у віці 59 років, про що зроблено відповідний актовий запис №19 виконавчим комітетом Андрієво-Іванівської сільської ради Миколаївського району Одеської області.(а.с.6) Заявниця [PERSON] має групу інвалідності (2-гу), що підтверджується Довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААД № 076737, інвалідність встановлена на строк до 01 вересня 2026 року та отримує пенсію по інвалідності (пенсійне посвідчення № [NUMBER] серії [NUMBER] , видане Пенсійним фондом України від 18.09.2024 року. (а.с.23-24). Заявниця [PERSON] звернулась до ГУ ПФУ в Одеській області з заявою від 16.09.2024 року № 558 про перерахунок пенсії, а саме перехід на інший вид пенсії - за втратою годувальника (батька), проте отримала відмову через розбіжності в прізвищі годувальника. (а.с.5) Зазначені розбіжності в заповненні трудової книжки та військового квитка батька заявниці позбавляють останню можливості захистити право на отримання пенсії за втратою годувальника. З долучених до позовної заяви копій з погосподарської книги за 1974-1976 роки, до членів сім`ї [PERSON] (мовою оригіналу) входили, в тому числі син - [PERSON] (мовою оригіналу), [INFO] та онучка [PERSON] (мовою оригіналу), [INFO] . (а.с.25) З долучених до позовної заяви копій з погосподарської книги за 1980-1982 роки до членів сім`ї [PERSON] (мовою оригіналу), [INFO] входили, в тому числі, [PERSON] (мовою оригіналу), [INFO] (дружина) та [PERSON] (мовою оригіналу), [INFO] (дочка). (а.с.26) З долучених до позовної заяви копій з погосподарської книги за 1983-1986 роки до членів сім`ї [PERSON] (мовою оригіналу), [INFO] входили, в тому числі, [PERSON] (мовою оригіналу), [INFO] (дружина) та [PERSON] (мовою оригіналу), [INFO] (дочка). (а.с.27) З долучених до позовної заяви копій з погосподарської книги за 1986-1990 роки до членів сім`ї [PERSON] (мовою оригіналу), [INFO] входили, в тому числі, [PERSON] (мовою оригіналу), [INFO] (дружина) та [PERSON] (мовою оригіналу), [INFO] (дочка). (а.с.28) З долучених до позовної заяви копій з погосподарської книги за 1991-1994 роки до членів сім`ї [PERSON] (мовою оригіналу), [INFO] входили, в тому числі, [PERSON] (мовою оригіналу), [INFO] (дружина) та [PERSON] (мовою оригіналу), [INFO] (дочка). (а.с.29) Займані посади [PERSON] , вказані в вищезазначених погосподарських Книгах повністю відповідають записам в трудовій книжці б/н, заповненої 01 квітня 1968 року, яка була видана на ім`я « [PERSON] », рік народження - 1950. Відповідно до частини першої статті 293 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: 1) обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи; 2) надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності; 3) визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; 4) усиновлення; 5) встановлення фактів, що мають юридичне значення; 6) відновлення прав на втрачені цінні папери на пред`явника та векселі; 7) передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність; 8) визнання спадщини відумерлою; 9) надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку; 10) примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу; 11) розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб (ч. 2 ст. 294 ЦПК України). Згідно із частинами першою та другою статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Проаналізувавши зміст вищенаведених статей можна відокремити такі умови, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення: факт, який потребує встановлення, має породжувати юридичні наслідки, тобто від нього повинні залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб; встановлення відповідного факту не пов`язано з наявністю спору про право; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення такого факту, або заявник не має можливості одержати (відновити) загублений (знищений) документ, який посвідчує необхідний факт; встановлення факту потрібно заявникові для конкретної мети. Відповідно до Постанови Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Встановлення факту, що має юридичне значення породить для заявника певні юридичні наслідки. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до діючого законодавства юридичний факт встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Відповідно до ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року за № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. З огляду на наведене, судом може бути встановлено факт належності особі трудової книжки, як документа, що підтверджує трудовий стаж та дає право на призначення пенсії. Відповідно до п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України №58 від 29 липня 1993 року, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів. Згідно з п. 2.2. Інструкції до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення. Відповідно до п. 2.11 Інструкції відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказується на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Згідно з п. 2.12. Інструкції після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка. Згідно ч. 3 ст. 48 Кодексу законів про працю України працівникам, що стають на роботу вперше, трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після прийняття на роботу. Студентам вищих та учням професійно-технічних навчальних закладів трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після початку проходження стажування. Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27квітня 1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Отже, надані заявником докази суд вважає достатніми для встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, встановлення факту належності [PERSON] , який помер [INFO] в селі Андрієво-Іванівка Миколаївського району Одеської області, трудової книжки №б/н від 01 квітня 1968 року. З приводу заявленої вимоги щодо встановлення факту належності [PERSON] військового квитка [NUMBER] від 04 травня 1969 року суд зазначає наступне. За змістом ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Разом з тим, ч. 3 ст. 315 ЦПК України встановлено, що справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають. Виходячи з наведеного, вимоги заяви в частині встановлення факту належності [PERSON] військового квитка серії [NUMBER] від 04.05.1969 року задоволенню не підлягають.

Outcome: partial