Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-15 00:00:00

18.11.2024 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобинський м`ясокомбінат» про стягнення заборгованості по заробітній платі. Позовна заява обґрунтована тим, що з 08.11.2023 року позивач була прийнята на посаду укладальника-пакувальника у відділ пакування цеху з виготовлення м`ясних напівфабрикатів за вахтовим методом роботи у ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат», 12.03.2024 року звільнена із займаної посади за власним бажанням. Вказувала, що під час перебування у трудових відносинах з відповідачем з боку останнього була нарахована, але не виплачена їй заробітна плата у повному обсязі, а саме нараховано 89512,80 грн., однак фактично виплачено 60560,00 грн. Вказала, що вона зверталася до відповідача з вимогою про повернення коштів та нею була отримана відповідь, згідно якої повідомлено, що згідно норм чинного законодавства роботодавець при здійсненні оплати праці працівнику зобов`язаний сплатити за останнього податок на доходи фізичних осіб та військовий збір. В поданій до суду позовній заяві просила стягнути з ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат» заборгованість по заробітній платі в розмірі 28952,80 грн., моральну шкоду в розмірі 20000 грн. та витрати на правничу допомогу. Ухвалою судді Глобинського районного суду Полтавської області від 20.11.2024 року відкрито провадження у даній справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження. 20.11.2024 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник просив у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити. Відзив на позовну заяву обґрунтований тим, що позивач працювала у період з 08.11.2023 року по 12.03.2024 року на посаді укладальника-пакувальника у відділі пакування цеху з виготовлення м`ясних напівфабрикатів ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат». За період роботи позивачу було нараховано 89512,80 грн., ця сума вказана без вирахування обов`язкових податків, а саме з нарахованої суми було виплачено на картковий рахунок позивача 60560, 00 грн., видано позивачу у касі підприємства 10462,20 грн., утримано ПДФО 17081,93 грн., утримано військовий збір 1408,67 грн. Також вказав, що відповідач є податковим агентом, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь працівника платника податку на доходи фізичних осіб (ПДФО), зобов`язаний утримувати ПДФО із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку ПДФО, визначену у ст.167 Податкового кодексу України. Тому, відповідач виконав свої зобов`язання зі сплати заробітної плати позивачу та належних до сплати податків у повному обсязі, що відповідачем було неодноразово роз`яснено позивачу як в усному, так і у письмовому порядку. Щодо відшкодування розміру моральної шкоди в сумі 20000 грн. вказав, що заявлена вимога не містить в собі жодного обґрунтування та посилання на те, в чому саме вона виразилася, з позовних вимог не можливо встановити чим же саме спричинена моральна шкода позивачу. У судове засідання позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду справи, не з`явилася, направила заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач представник ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат», будучи належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи до суду не з`явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутності. Суд, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, з`ясувавши всі обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, прийшов до наступного. Як встановлено судом, позивач [PERSON] з 08.11.2023 року працювала на посаді укладальника-пакувальника у відділі пакування цеху з виготовлення м`ясних напівфабрикатів ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат», 12.03.2024 року звільнена із займаної посади за власним бажанням на підставі наказу № 432 від 12.03.2024 року (а.с.44-45). Статтею 47 КЗпП України передбачено, що роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. Відповідно до ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.\~У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] в поданій заяві просила стягнути заборгованість із заробітної плати, стверджуючи, що під час перебування у трудових відносинах з відповідачем з боку останнього за період з 08.11.2023 року по 12.03.2024 року була нарахована, але не виплачена їй заробітна плата у повному обсязі. На обґрунтування свого твердження про наявність заборгованості за вказаний період позивач надає до суду довідку форми ОК-7 Пенсійного фонду України про належні їй до виплати відповідні суми за вказаний період (а.с.23-24). Відповідно до\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Згідно з положенням\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Разом з тим, дослідженими в справі доказами встановлено, що за період перебування позивача [PERSON] в трудових відносинах з ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат» з 08.11.2023 року по 12.03.2024 року, заборгованість із заробітної плати станом на час вирішення справи судом відсутня, розмір належної позивачу до виплати суми заробітної плати виплачено в повному обсязі, що підтверджується наданими розрахунками (а.с.24, 42-43). Крім того, надані до суду позивачем докази не містять в собі відомостей про наявність боргу роботодавця. Відповідач ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат» в поданому до суду відзиві стверджує, що не має заборгованості з виплати заробітної плати перед позивачем. Тому, суд приходить до висновку, що в цій частині вимоги позивача [PERSON] є безпідставними, оскільки твердження позивача про наявність заборгованості по заробітній платі за період з 08.11.2023 року по 12.03.2024 року не підтверджено дослідженими в справі доказами. Разом з цим, не підлягає до задоволення і вимога про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, оскільки в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження наявність заборгованості ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат» по заробітній платі перед позивачем [PERSON] за період з 08.11.2023 року по 12.03.2024 року, тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог позивачу, яка при зверненні до суду судовий збір не сплачувала, судові витрати за розгляд справи судом слід віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed