Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-29 00:00:00

11.11.2024 [PERSON] звернулася до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] та поділ майна, що є спільною власністю подружжя - автомобіль марки BMW, модель 523і, 1997 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , VIN-код [NUMBER] . Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 27 листопада 2024 року було відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого засідання. 07.02.2025 у підготовчому засіданні відповідач [PERSON] визнав позов в частині розірвання шлюбу, про що склав і подав відповідну заяву. У зв`язку з цим сторони вважали можливим ухвалення судом часткового рішення щодо заявленої позовної вимоги про розірвання шлюбу, строк на примирення просили не надавати. Позивач підтримала клопотання щодо відновлення її дошлюбного прізвища. Дослідивши подану заяву відповідача, заслухавши думку сторін, суд вважає, що позо в в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню у зв`язку з визнанням відповідачем позову, що не порушує прав та інтересів інших осіб, та не суперечить чинному законодавству. Встановлено, що 17 травня 2019 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у місті Києві було зареєстровано шлюб, про що складений актовий запис №816, після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] , виданим 17 травня 2019 року (а.с. 9). Від шлюбу подружжя спільних дітей не мають. Встановлено, що позивач об`єднала в одному позові декілька взаємопов`язаних вимог: про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя. Відповідач, заперечуючи проти позову в частині визначеного позивачем розміру грошової компенсації при поділі спільно нажитого автомобіля, згідно з поданою заявою позов про розірвання шлюбу визнає. Як стверджувала позивач в позовній заві, спільне подружнє життя у них з відповідачем не склалося. Сторони подружніх стосунків не підтримують з березня 2024 року, спільного господарства не ведуть. Примирення сторони вважають неможливим, відповідач позов щодо розірвання шлюбу визнає. Внаслідок зазначених обставин можливості примирення не вбачається, сім`я подружжя фактично розпалася, а шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Суд враховує вимоги ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України, за змістом якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Крім того, відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України позивач, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до вимог ч.3 ст.259 ЦПК України, якщо в одному провадженні об`єднані кілька взаємопов`язаних самостійних вимог, суд може ухвалити щодо будь-якої вимоги часткове рішення та продовжити провадження в частині невирішених вимог. Якщо за вимогами, об`єднаними в одне провадження, відповідачем є одна особа, ухвалення часткового рішення не допускається у разі обґрунтованих заперечень з боку відповідача. Згідно із ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову за вимогою немайнового характеру, що становить 605 гривень 60 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved