Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , про зменшення розміру аліментів, зміст якого протягом підготовчого засіданні доповнив обставинами, якими обґрунтовує позовні вимоги. В обґрунтування свого позову посилається на те, що на підставі заочного рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 лютого 2017 року з нього стягнуто аліменти на користь [PERSON] (тепер.прізвище [PERSON] ) на утримання двох неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 від заробітку платника аліментів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Цим же рішенням стягнуто додаткові витрати на утримання дітей в розмірі 400 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з 29.12.2016 до зміни стану здоров`я дитини. Також цим рішенням стягнуто на користь [PERSON] аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 800 гривень щомісячно до досягнення дитини [PERSON] трирічного віку. Дане судове рішення виконується в повному обсязі, заборгованості за сплати аліментів позивач не має. Зазначає, що у нього змінився сімейний стан, що, на його думку є підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки після початку стягнення аліментів 17 вересня 2019 року він уклав шлюб з [PERSON] , яка має двох дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які перебувають на його утриманні, оскільки їх біологічний батько не приймає участі в утриманні дітей та має заборгованість зі сплати аліментів у загальному розмірі 238 984 гривні 94 копійки. Крім цього, позивач та [PERSON] мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , яка є дитиною-інвалідом, у зв`язку з чим позивач несе додаткові витрати на лікування дитини. Також посилається й на те, що донька його дружини - [PERSON] також має вроджену ваду розвитку, що обумовлює понесення додаткових витрат на її лікування. Крім зазначеного, посилається також й на зміну свого фінансового стану та стану здоров`я, оскільки фактично на його утриманні перебуває п`ять неповнолітніх дітей, він захворів на остеохондроз, що потребує його лікування, у зв`язку з чим його заробітної плати після відрахування аліментів не вистачає для задоволення потреб його сім`ї та забезпечення лікування дітей, що мають вроджені вади здоров`я, у зв`язку з чим просить встановити розмір аліментів на користь та утримання дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі 2/9 частин з усіх видів його заробітку, але не менше ніж 30% від розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Адвокат Забара А.В., яка діє від імені та в інтересах відповідача [PERSON] , надала до суду відзив на позов, в якому зазначила, що не погоджується з доводами позивача, які він виклав у позові та просить відмовити в задоволенні позову у повному обсязі. В обґрунтування свого відзиву посилається на те, що позивач не зобов`язаний утримувати дітей своєї нової дружини, оскільки ці діти мають біологічного батька, який, відповідно до положень СК України, зобов`язаний їх утримувати. Також зазначає, що позивачем не доведено зміну матеріального стану в бік його погіршення, оскільки з довідки про заробітну плату позивача видно, що його дохід навпаки збільшився в декілька разів, а народження дитини в новому шлюбі не є підставою для зменшення розміру аліментів. Крім того, посилається й на відсутність будь-яких належних та допустимих доказів того, що неповнолітні діти його нової дружини перебувають на його утриманні, а дитина-інвалід потребує додаткових витрат. У відповіді на відзив позивач посилається на те, що отримання додаткової винагороди за безпосередню участь в бойових діях не свідчить про покращення його фінансового стану, а обов`язок з утримання дітей дружини від попереднього шлюбу визначений положеннями СК України. З огляду на те, що розмір аліментів, який ним сплачується на утримання дітей перевищує 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, наполягає на задоволенні своїх позовних вимог. В запереченнях на відповідь на відзив відповідач, з посиланням на правові позиції Верховного Суду, посилається на безпідставність доводів позивача, викладених у відповіді на відзив та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Процесуальні дії у справі: У грудні 2023 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON] , від імені та в інтересах якого діє адвокат Напара Марієтта Віталіївна до [PERSON] про зменшення розміру аліментів; Ухвалою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Спаї В.В. від 15.01.2024 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі. Призначено судове засідання на 10 годину 30 хвилин 29 лютого 2024 року; Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 лютого 2024 року вказану цивільну справу було передано за підсудністю на розгляд до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська; Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2024 року вказану цивільну справу було передано в провадження судді Костромітіної О.О; Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 березня 2024 року зазначену цивільну справу прийнято до розгляду. Призначено підготовче судове засідання на 06 травня 2024 року о 13 годині 45 хвилин; Ухвалою суду від 16 серпня 2024 року підготовче провадження у справі закрито та призначено розгляд справи по суті на 25 жовтня 2024 року о 10 годині 00 хвилин. При цьому, 20.06.2024 від представника позивача на адресу суду надійшла заява про зміну підстав позову, в якій позивач наводить доводи, аналогічні викладеним у первісній позовній заяві, однак зі збільшенням обставин на які він посилається. Не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права. Аналогічні висновки Верховного Суду викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі №924/1473/15 та у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі №922/2575/19, у постанові Верховного суду від 22 липня 2021 року по справі №910/18389/20. Відтак, оскільки позивачем фактично доповнено свій позов новими обставинами, судом не встановлено підстав вважати вказану заяву такою, що подана відповідно до ч. 3 ст. 49 ЦПК України. Представник позивача Напара М.В. надала суду заяву з проханням розглянути справу без участі позивача та його представника. Представник відповідача [PERSON] адвокат Забара А.В. просила суд повністю відмовити у задоволенні позову та покласти на позивача судові витрати, про що надала письмову заяву. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, суд, враховуючи позиції учасників справи, не здійснював повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 лютого 2017 року з позивача [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] (тепер.прізвище [PERSON] ) аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29 грудня 2016 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Цим же рішенням стягнуто з позивача [PERSON] додаткові витрати на утримання дітей в розмірі 800 гривень щомісячно, починаючи з 29 грудня 2016 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття. (а.с. 8-9). На теперішній час за вказаним судовим рішенням відкрито виконавчі провадження №54078862 та №54078926. (а.с. 17-21). [PERSON] 13 вересня 2018 року зареєструвала шлюб з [PERSON] та їй присвоєно прізвище [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб (т. 1 а.с. а.с.116). Факт сплати позивачем аліментів за вищевказаними виконавчими провадженнями підтверджується звітами про здійснення відрахування та виплати в/ч [NUMBER] від 22 листопада 2023 року за місцем несення служби позивача [PERSON] (а.с. 15, 16). 17.09.2019 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Черкаської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила своє дошлюбне прізвище на [PERSON] (а.с. 23). Від другого шлюбу у [PERSON] та [PERSON] [INFO] народилась донька [PERSON] , про що 18.08.2020 року зроблено виконавчим комітетом Черкаської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровській області актовий запис №21, та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] , в якому у графі «батьки» зазначені: батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с. 28). [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) від першого шлюбу має двох малолітніх дітей доньку [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 02.07.2016 року Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №422, у [PERSON] народилась донька [PERSON] , в графі «батьки» зазначені: батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с. 24). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 02.07.2016 року Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №421, у [PERSON] народився син [PERSON] , в графі «батьки» зазначені: батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с. 25). Факт проживання позивача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] з дружиною [PERSON] та дітьми [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підтверджується актом перевірки фактичного проживання, складеного депутатом Черкаської селищної ради округу №3 Польшиною Т.С. та затвердженого секретарем Черкаської селищної ради Шараповою І. (а.с. 29). Відповідно до медичного висновку №16, видного КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Черкаської селищної ради» [PERSON] , [INFO] хворіє на вроджену аномалію розвитку хребта, подібний сколіоз грудного та поперекового відділів хребта ІІІ ст. з порушенням функції хребта. (а.с. 31, 32) та отримує державну соціальну допомогу, як дитина з інвалідністю. (а.с. 33). Позивач [PERSON] продовжує проходити військову службу у в/ч [NUMBER] .02 та отримує заробітну плату за місцем несення служби у розмірі, який значено перевищує розмір заробітної плати позивача станом на 2017 рік. На теперішній час середньомісячний дохід позивача складає приблизно 100000 гривень, в той час, як в 2017 році його середньомісячний дохід складав приблизно 8420 гривень (т. 1 а.с. 15, 16, 22, 100). Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з з ч.1 ст.192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення стану здоров`я когось з них. Аналогічні положення закріплені у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Пункти 1, 2 статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачають, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Отже, враховуючи встановлений частиною першою статті 81 ЦПК України обов`язок доказування, у справах про зміну розміру аліментів позивач повинен довести як наявність обставин, передбачених статтею 192 СК України, так і те, що ці обставини виникли після ухвалення рішення про стягнення аліментів (визначення аліментів за домовленістю між батьками) та існують на момент звернення з позовом. Дослідивши обставини та зібрані у справі докази, суд, на підставі ст. 89 ЦПК України, оцінивши всі матеріали, вважає, що наведені позивачем доводи для зменшення розміру аліментів не підтверджують факт зміни майнового стану платника аліментів чи його сімейного стану, що є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, що підлягають стягненню, з огляду на таке. Так, суд погоджується з доводами відповідача, викладеними у відзиві в тій частині, що факт одруження позивача з новою жінкою, яка має двох дітей від попереднього шлюбу не є самостійною підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки, як встановлено судом та не оскаржується сторонами у справі, діти [PERSON] та [PERSON] мають біологічного батька, який, відповідно до приписів чинного сімейного законодавства України має обов`язок їх утримувати до досягнення ними повноліття. Той факт, що [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів не спростовує його обов`язку з утримання цих дітей та не може свідчити про виникнення цього обов`язку у позивача. Верховний Суд у складі Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 28.05.2021 у справі №715/2073/20 дійшов висновків про те, що факт народження в платника аліментів дитини в іншому шлюбі без належних і допустимих доказів погіршення його матеріального стану не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц (провадження № 61-9460св20), від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20). В даному випадку позивач, стверджуючи про те, що народження у нього дитини в іншому шлюбі, його хвороба та хвороба дитини, вплинуло на його сімейне та матеріальне становище не надав суду жодних належних та достатніх доказів на підтвердження зазначеної обставини. Більше того, як встановлено судом, розмір заробітної плати позивача за місцем несення служби суттєво збільшився, а тому такі твердження сторони позивача суд вважає недоведеними. Суд зауважує, що розмір заробітної плати позивача за місцем несення служби дозволяє сплачувати відповідачу на користь двох дітей аліменти у розмірі 1/3 частини зі всіх видів доходів, та не в якому разі не буде погіршувати матеріальне становище його дитини від другого шлюбу [PERSON] , його дружини, його самого в тому числі і дітей його дружини від першого шлюбу. Після сплати позивачем аліментів у розмірі 1/3 частини доходів у останнього залишається заробітна плата у розмірі 67%, тобто приблизно 67000 гривень. На кожного члена сім`ї позивача, на його самого, його дружину та доньку, припадає по 22 333 гривні (67000:3), що також може дозволяти утримувати і двох дітей його дружини від іншого шлюбу. Таким чином розмір аліментів, які отримують діти від першого шлюбу, у розмірі приблизно по 16500 гривень на кожну, не перевищує розмір утримання на кожного члена сім`ї позивача та не порушує принцип рівності прав усіх дітей щодо матеріального утримання. Аналогічно вказаному, не наведено позивачем й жодних доказів на понесення ним додаткових витрат на лікування та/або реабілітацію дитини-інваліда, що суттєво впливало б на його майновий стан та було б правовою підставою для зменшення розміру аліментів. Стосовно доводів позивача про погіршення стану його здоров`я, суд вважає вказану обставину такою, що не вплинуло на його матеріальне становище та, як наслідок, можливість сплачувати аліменти у раніше встановленому судом розмірі, оскільки будь-яких доказів, які б свідчили про зміну його матеріального стану у зв`язку з цією обставиною, матеріали позовної заяви не містять. В матеріалах справи відсутні відомості, що позивач не може виконувати свої військові обов`язки у зв`язку з погіршенням стану здоров`я, виконувати свої військові повноваження, що по суті є його роботою, за які останній отримує грошове забезпечення. Більше того, позивач, як військовослужбовець, не позбавлений права отримувати медичну допомогу за кошти державного бюджету та отримувати компенсацію за тимчасову непрацездатність. Не приймається судом до уваги й посилання позивача на матеріальний стан відповідача у справі та отримання останньою соціальних виплат у зв`язку з виїздом до ФРН, оскільки вказана обставина не спростовує встановленого Законом обов`язку позивача утримувати власних дітей. Інших доводів, які б свідчили про зміну матеріального або сімейного стану, що слугували б підставою для зменшення встановленого судом розміру аліментів, зміст позовної заяви не містить. Підсумовуючи зазначене вище, суд вважає, що будь-яких доказів зміни матеріального чи сімейного стану або погіршення здоров`я, які є підставою для задоволення позову про зменшення розміру аліментів, позивач не надав. Враховуючи вищевикладені норми права, проаналізувавши надані позивачем в обґрунтування позовних вимог докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню, оскільки позивач не надав суду жодних підтверджень зміни матеріального чи сімейного становища, погіршення стану здоров`я чи інших обставин, що мають істотне значення при вирішенні даного спору по суті. Відмовляючи позивачу у задоволені позову суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed