Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-22 00:00:00

25.12.2024 року до суду надійшла позовна заява ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за Кредитним договором № 002/13270148-SP від 20.12.2021 р. в розмірі 16563,15 грн., з яких: 7469,42 грн. загальна заборгованість по тілу кредиту, 9093,73 грн. загальна заборгованість по відсоткам. Позовні вимоги мотивує тим, що 20.12.2024 р. між [PERSON] та АТ «ТАСКОМБАНК» було укладено кредитний договір № 002/13270148-SP. Строк дії кредитного ліміту за кредитним договором становить 365 днів з моменту повідомлення банком про факт встановлення кредитного ліміту, після закінчення зазначеного періоду, строк дії кредитного ліміту автоматично пролонгується, окрім випадків: якщо банк прийняв рішення не продовжувати строк дії кредитного ліміту; направлення клієнтом до банку письмової заяви про відмову від користування лімітом. 26.06.2024 р. між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № НІ/11/20-ф, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» зобов`язується передати (сплатити) АТ «ТАСКОМБАНК» суму фінансування, а АТ «ТАСКОМБАНК» зобов`язується відступити ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, зокрема до [PERSON] в сумі 16563,15 грн. Всупереч вимогам кредитного договору відповідачка не виконала своїх зобов`язань, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 16563,15 грн., яку просить стягнути з відповідача. 23.01.2025 р. від представника відповідачки [PERSON] адвоката Мороз Є.О, надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ» в повному обсязі. Свої заперечення мотивує тим, що позивачем до позовної заяви додано копію Заяви-анкети №1034549 від 18.12.2021р. "щодо приєднання до Публічної пропозиції АТ "Таскомбанк" на укладення Договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту sportbank", без додатків. Вказана копія заяви-анкети не зазначена в позовній заяві та не зроблено жодного посилання на неї як на доказ, яким підтверджуються обставини чи обгрунтовуються позовні вимоги. Позивачем не\~надано жодного\~доказу,\~який підтверджує\~укладення з\~ Відповідачкою\~"Договору\~про комплексне\~банківське обслуговування\~фізичних осіб"\~№002/13270148-\~SP\~від 20.12.2021\~р.\~(додатки,\~також не\~надано). Також не надано належних доказів про надання кредиту відповідачці. Наданий розрахунок заборгованості за Кредитним договором №№002/13270148-SP від 20.12.2021р. є необґрунтований, не надано жодного доказу, який підтверджує наявність заборгованості за кредитом. З вказаного розрахунку неможливо встановити за який період виникла заборгованість, з яких сум складається, за якими тарифами розраховувалася заборгованість по відсотках, а тому неможливо перевірити правильність цього розрахунку. Не надано жодного доказу на підтвердження виникнення зобов`язання та права вимоги. Відповідно до ч.2 ст.1054, ч.2 ст.1046, ч.1 ст.1049 ЦК України Кредитний договір укладається з моменту передання грошей і позичальник зобов`язаний повернути отримані гроші в строк та в порядку, що встановлені договором. Проте, Позивачем не надано ні самого кредитного договору, ні доказів на підтвердження отримання кредитних грошей за цим договором та неможливо з`ясувати строки та порядок повернення коштів (виникнення зобов`язання за кредитним договором). Також Позивачем не надано достовірних і допустимих доказів, якими підтверджується передача права вимоги за кредитним договором (який не надано до позовної заяви) укладеним з [PERSON] . Копія витягу з Реєстру Прав Вимоги до Договору факторингу №НІ/11/20-Ф від 26.06.2024р. не містить підписів сторін, що не відповідає вимогам ч.2 ст.207 ЦК України, що вказує на його нечинність відповідно до ч.4 ст.203 ЦК України. Представник відповідачки в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог та просив відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просить справу розглядати у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час і місце слухання справи повідомлена належним чином. Заслухавши пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. 18.12.2021 р. [PERSON] підписала заяву-анкету № 1034549 щодо приєднання до Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення Договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту sportbank (далі Публічна пропозиція), якою приєдналась до Публічної пропозиції в цілому та, зокрема, прохала банк надавати їй електронні довірчі послуги, що включать створення її удосконаленого електронного підпису на будь-яких правочинах документах, що адресовані банку або третім особам (які мають право використовувати Мобільний додаток) та доступні (формуються) з використанням Мобільного додатку; відкрити поточний рахунок № [NUMBER] у національній валюті України на її імя; надати послуги кредитування рахунку та встановити ліміт кредитування рахунку , що складає 100000 грн. (а.с.5-8). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України - «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Звертаючись до суду з даним позовом та заявляючи вимогу про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 002/13270148-SP від 20.12.2021 р. в розмірі 16563,15 грн., позивачем було стверджено про набуття ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором від 20.12.2021 р. на підставі договору факторингу № НІ/11/20-Ф від 26.06.2024 р. укладеним з АТ «ТАСКОМБАНК». Однак, кредитний договір № 002/13270148-SP від 20.12.2021 р., заборгованість за яким позивач просить стягнути з відповідача, стороною позивача суду надано не було, як і жодного доказу його укладення. Разом із позовом позивачем лише надано вказану вище заяву про приєднання до Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту sportbank, яка не містить будь-яких посилань на кредитний договір з номером 002/13270148-SP. Будь-яких доказів на підтвердження того, що 20.12.2021 р. між АТ «ТАСКОМБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 002/13270148-SP, матеріали справи не містять. За таких обставин, суд вважає, що позивачем не доведено як факту укладення 20.12.2021 р. між АТ «ТАСКОМБАНК» та [PERSON] кредитного договору № 002/13270148-SP, так і існування заявленого розміру заборгованості. Так, згідно з наданою заявою № 1034549, остання містить інформацію щодо особи відповідача, зокрема, дату її народження, індивідуальний податковий номер, номер паспорта, адресу проживання, номер мобільного телефону, копії паспорту з додатку «ДІЯ». Однак, заява не містить вимоги відповідача про надання їй кредиту, його розміру, строку кредитування, обов`язку сплати процентів та їх розмір, а також погодження сторонами інших умов, які є істотними при укладанні кредитного договору. Не вказані такі обставини і у позовній заяві, яка також не містить посилання про суму кредиту, наданого відповідачу, спосіб його надання, терміни повернення, розмір погоджених відсотків тощо. Частиною третьою\~статті 12 ЦПК України \~визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У пункті 3 частини 2\~статті 129 Конституції України\~закріплено основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до\~статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до частини 1\~статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст. 77 ЦПК України.) Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України). Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до\~статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Відповідно до частини другої\~статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Таким чином, з наведених норм законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені\~Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні". Аналогічні за змістом висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 11.09.2019 у справі № 755/2284/16-ц, провадження №61-4685св19. Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого\~Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16.09.2020 у справі №200/5647/18 та від 28.10.2020 у справі №760/7792/14-ц. При цьому, у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит. В той же час, доказів того, що відповідачем були отримані кредитні кошти, виписки з карткового рахунку відповідача, а також розрахунку заборгованості позивачем суду не надано. Також суд вважає, що позивачем не доведено факту відступлення АТ «ТАСКОМБАНК» своїх прав вимоги за кредитним договором № 002/13270148-SP від 20.12.2021 р., в якому боржником є [PERSON] . Так, 26.06.2024 між АТ «ТАСКОМБАНК» як клієнтом та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» як фактором було укладено договір факторингу № НІ/11/20-Ф, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» зобов`язується передати (сплатити) АТ «ТАСКОМБАНК» суму фінансування, а АТ «ТАСКОМБАНК» зобов`язується відступити права вимоги за кредитними договорами в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Перелік позичальників, підстави виникнення права вимоги до позичальників, сума боргу та інші дані зазначаються в реєстрі прав вимоги, який формується згідно додатку № 1 та є невід`ємною частиною цього договору (а.с. 10-11). Також, 26.06.2024 р. між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та АТ «ТАСКОМБАНК» було підписано Акт прийому-передачі Реєстру Прав Вимоги за Договором факторингу № НІ/11/20-Ф від 26.06.2024 р. (а.с.12), в якому зазначено, що клієнт передав, а фактор прийняв реєстр прав вимоги. У Витязі з Реєстру прав вимоги до Договору факторингу № НІ/11/20-Ф від 26.06.2024 р. зазначено, що до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги за кредитним договором № 002/13270148-SP від 20.12.2021 р., укладеним з [PERSON] , загальна сума заборгованості 16563,15 грн., з яких: 7469,42 грн. загальна заборгованість по тілу кредиту; 9093,73 грн. загальна заборгованість по відсоткам; 0,00 грн. загальна заборгованість по комісії; 0,00 грн. пеня/штрафи (а.с.13). Однак, суд вважає, що Витяг з Реєстру прав вимоги до Договору факторингу № НІ/11/20-Ф від 26.06.2024 р. не є належним, достовірним та достатнім доказом того, що до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» дійсно перейшло право вимоги за кредитним договором № 002/13270148-SP від 20.12.2021 р. з боржником [PERSON] , оскільки матеріали справи не містять належних та достатніх доказів укладення такого договору. При цьому, долучена позивачем до позовної заяви копія договору факторингу № НІ/11/20-Ф від 26.06.2024 р. виготовлена неналежним чином, а саме є неповною, позивачем надано лише сторінки 1, 2, 3 та 11 вказаного договору. Крім того, сума фінансування, яка повинна була бути сплачена фактором клієнту за відступлення прав вимог, зазначена в п.3.1 Договору факторингу, прихована в договорі. Також, як вбачається з п. 2.3 Договору факторингу, перехід прав вимог не може бути здійснений раніше здійснення оплати фактором клієнту суми фінансування за купівлю прав вимоги. Відповідно до п.3.1 Договору факторингу, фактор зобов`язаний сплатити клієнту суму фінансування в день укладання цього договору. В той час, до матеріалів справи представником позивача не додано доказів здійснення оплати за відступлення прав вимог за Договором факторингу №НІ/11/20-Ф від 26.06.2024 р. Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що матеріалами справи не доведено дотримання позивачем порядку (процедури) передачі прав вимог за кредитним договором за Договором факторингу №НІ/11/20-Ф від 26.06.2024 р. Також суд звертає увагу, що наданий суду витяг з реєстру прав вимог від 26.06.2024 р. до Договору факторингу №НІ/11/20-Ф від 26.06.2024 р. виготовлений та підписаний одноособово представником однієї сторони договору факторингу, а саме представником фактора (позивача) директором ТОВ «ФК «ЄАПБ», та не містить підпису відповідальної особи АТ «ТАСКОМБАНК» (клієнта), завіреного печаткою останнього, що суперечить п. 2.3 Договору факторингу №НІ/11/20-Ф від 26.06.2024 р., оскільки достовірно не підтверджує, що в портфель заборгованості за Договором факторингу №НІ/11/20-Ф від 26.06.2024 р. входили майнові права вимоги, в тому числі, саме відносно [PERSON] за кредитним договором від 20.12.2021 р. Таким чином, позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не надав суду доказів переходу від первісного кредитора, АТ «ТАСКОМБАНК», до нового кредитора, ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 002/13270148-SP від 20.12.2021 р. Згідно із вимогами ст. 83 ЦПК України, позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Будь-яких посилань щодо неможливості подання вищезазначених доказів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від позивача, матеріали справи не містить. Клопотань про витребування доказів, які не можуть бути здобуті самостійно стороною, позивачем також не заявлялось. За таких обставин, виходячи з вимог ст.ст.\~12,\~81 ЦПК України, згідно з якими кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень та несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій, суд вважає недоведеним позивачем факт укладання кредитного договору, надання відповідачу кредитних коштів та їх розмір, порушення відповідачем зобов`язань з повернення кредитних коштів, а також набуття позивачем права грошової вимоги до відповідача, з огляду на що приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача. Враховуючи, що в задоволенні позову відмовлено повністю, сплачений позивачем судовий збір та інші судові витрати позивача не підлягають стягненню з відповідача та залишаються за позивачем. На підставі викладеного, ст.ст. 512-514, 516, 517, 525, 526, 530, 625, 1048, 1054, 1077, 1078, 1082 ЦК України,

Outcome: dismissed