Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 14.08.1991 року зареєструвала шлюб з [PERSON] (відповідачем у справі). Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , який на дату подання позову до суду є повнолітнім. З відповідачем мають різні погляди на життя, шлюбних відносин не підтримують більше 10 років, проживають окремо, шлюб має формальний характер. Вважає, що примирення між подружжям неможливе та перебування у шлюбі буде суперечити інтересам сторін, а тому просить шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище « [PERSON] ». Ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 04 грудня 2024 року \~відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а. с. 11). У судове засідання сторони не з`явились. Позивачка [PERSON] , місце реєстрації: [ADDRESS] , в позовній заяві просить розглядати справу без її участі (а. с. 2). Відповідач [PERSON] , місце реєстрації: [ADDRESS] , подав заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить розгляд справи здійснювати без його участі (а. с. 14). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд установив, що 14 серпня 1991 року сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 12, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 14.08.1991 року, серія [NUMBER] (а. с. 4). На утриманні неповнолітніх дітей сторони не мають. Шлюбні відносини між сторонами припинені. Вони проживають окремо та не ведуть спільного господарства. Надаючи правову оцінку установленим обставинам справи та спірним правовідносинам, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до абзацу 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Із вказаних положень закону вбачається, що однією із засад шлюбу є його добровільність. Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач визнав позов, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved