Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-21 00:00:00

06.12.2024 представник позивачки [PERSON] адвокат Дронов А.О. звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Онлайн Фінанс" (далі - ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс"), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета позову на стороні відповідача, приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Я.В., приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Гречин Н.В. про визнання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 14341 від 12.03.2021, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" заборгованості за кредитним договором № 176100281 від 18.10.2019 в загальному розмірі 14605,50 грн таким, що не підлягає виконанню. Також просив стягнути на користь позивачки судовий збір у розмірі 1211,20 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 6056,00 грн. В обґрунтування позову зазначив, що 28.07.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Гречин Н.В. на підставі вищезазначеного виконавчого напису було відкрито виконавче провадження № 66317520 щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" заборгованості за кредитним договором № 176100281 від 18.10.2019 в загальному розмірі 14605,50 грн. Вважає, що даний виконавчий напис, вчинений з порушенням законодавства та не підлягає виконанню з наступних підстав. Так, оскаржуваний виконавчий напис, вчинений нотаріусом 12.03.2021, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів та не міг застосовуватися до договору № 176100281 від 18.10.2019. Крім того, ВП ВС у своїй постанові від 21.09.2021 № 910/10374/17 (12-5гс21) дійшла висновку, що оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та не чинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Ухвалою Семенівського районного суду Полтавської області від 09.12.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Позивачка копію ухвали суду та інформацію про судове засідання отримала особисто 19.12.2024 (а.с. 29). Представник позивачки - адвокат Дронов А.О. копію ухвали суду та інформацію про судове засідання отримав через свій електронний кабінет 09.12.2024. Відповідач ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" копію ухвали суду та інформацію про судове засідання отримав через свій електронний кабінет 09.12.2024 та особисто 16.12.2024. 10.01.2025 від представника ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" Тимошенка О.О. надійшли додаткові пояснення у справі, згідно яких останній просив у задоволенні клопотання про стягнення судових витрат з ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" у розмірі 6056,00 грн відмовити. Зазначив, що до матеріалів справи позивачкою не додано договір про надання правничої допомоги, як доказ понесення витрат на професійну правничу допомогу позивача. Також, відповідно до предмету договору від 12.09.2024 неможливо з`ясувати в рамках якої судової справи надається юридична допомога, чи взагалі має відношення вищезазначений договір до справи № 547/1310/24. Крім цього вказав, що згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним з: 1) складністю справи та виконання адвокатом робіт (надання послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Відповідно до розрахунку до договору про надання правової допомоги від 12.09.2024 Даніловій І.І. було надано такі послуги, як вивчення нормативних документів, судової практики, надання усних консультацій, копіювання документів 1211,20 грн, складання та направлення адвокатського запиту приватному виконавцю 1211,20 грн, підготовка позовної заяви з копіями документів 1211,20 грн. Таким чином адвокат Дронов А.О. фактично надав 3 послуги, за які просить об`єктивно не обґрунтовану суму. Тому, представник Тимошенко О.О. вважає, що вартість виконаних робіт є завищеною, необґрунтованою, та такою, що не відповідає критеріям обґрунтованості та розумності у розумінні приписів ч. 3 ст. 141 ЦПК України і є неспівмірною зі складністю справи та документально не підтверджена. Додані копії документів до справи є неналежними, недопустимими та оформлені з порушенням чинного законодавства Національного стандарту України, тому їх не можна вважати належними доказами понесення витрат на правничу допомогу у розмірі 6056,00 грн (а.с. 31-37). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Я.В. копію ухвали суду та інформацію про судове засідання не отримала, про що свідчить повернуте поштове повідомлення до суду з відміткою: "адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с. 30). Заяв, клопотань та заперечень щодо позову не надходило. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Гречин Н.В. копію ухвали суду та інформацію про судове засідання отримала особисто 16.12.2024 (а.с. 27). Заяв, клопотань та пояснень щодо позову не надходило. Суд, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, з`ясувавши всі обставини, приходить до наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 12.03.2021 приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. було вчинено виконавчий напис № 14341 про стягнення з [PERSON] , яка є боржницею за кредитним договором № 176100281 від 18.10.2019, укладеним з ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога", правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами №59 від 03.01.2020 є ТОВ "Таліон Плюс", правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 150820-01 від 05.08.2020, реєстр прав вимоги № 3 від 29.01.2021 є ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс". Строк платежу за кредитним договором № 176100281 від 18.10.2019 настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 29.01.2021 по 27.02.2021. Сума заборгованості складає 13405,50 грн, в тому числі 4500,00 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 6605,10 грн - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 2300,40 грн - строкова заборгованість за штрафами і пенями. За вчинення виконавчого напису нотаріусом стягнуто 1200,00 грн. Загальна сума, що підлягає стягненню 14605,50 грн (а.с. 10). 28.07.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Гречин Н.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №66317520 з примусового виконання виконавчого напису № 14341 від 12.03.2021, вчиненого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. щодо стягнення з боржниці [PERSON] на користь ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" заборгованості за вищевказаним кредитним договором № 176100281 від 18.10.2019 (а.с. 9). За загальним правилом статей 15, 16 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом (статті 18 ЦК України). Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (частина перша\~статті 39 Закону України "Про нотаріат"). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5\~(далі - Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19\~статті 34 Закону "Про нотаріат"). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена\~глава 14 Закону України "Про нотаріат" та глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до\~ст.87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Як зазначено у правовій позиції Верховного Суду України у справі №6-887цс17з урахуванням приписів статей\~15,16,18 ЦК України, статей\~50,87,88 Закону України "Про нотаріат", захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Відповідно до п.2.1. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5\~(далі Порядок №296/5), для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Згідно з п.3.1. Порядку №296/5 нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до п.3.2. Порядку №296/5 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172. Відповідно до п. 2 "Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172\~зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 р. № 662, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. у справі №826/20084/14 визнано незаконною та нечинною\~постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 р. № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в тому числі в частині, доповнення Переліку новим розділом "2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями". Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду № 11-174ас18 від 20.06.2018 у задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 відмовлено. Судом встановлено, що оскаржуваний виконавчий напис вчинено на підставі кредитного договору № 176100281 від 18.10.2019, укладеного між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога", правонаступником якого є ТОВ "ФК "Онлайн фінанс" з однієї сторони та [PERSON] (позичальником) з другої сторони. Оскаржуваний виконавчий напис, вчинений нотаріусом після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14. Оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Отже на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису приватний нотаріус не мав права керуватись розділом "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" Переліку та вчиняти виконавчий напис на підставі кредитного договору, що не посвідчений нотаріально. Укладений кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічні висновки містяться у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц, від 15 квітня 2020 року у справі №158/2157/17, які відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України суд враховує при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позовних вимог наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду в розмірі 1211,20 грн. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем, то суд дійшов до наступного висновку. Статтею 137 ЦПК України визначено порядок відшкодування витрат на правничу допомогу. Так, відповідно до вимог вказаної статті витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) зроблено висновок, що суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами. Представником відповідача Тимошенком О.О. надано додаткові пояснення від 10.01.2025, згідно яких останній просив відмовити у задоволенні стягнення 6056,00 грн правничої допомоги, оскільки вважає, що вартість виконаних робіт є завищеною, необґрунтованою, та такою, що не відповідає критеріям обґрунтованості та розумності у розумінні приписів ч. 3 ст. 141 ЦПК України і є неспівмірною зі складністю справи та документально не підтверджена. Додані копії документів до справи є неналежними, недопустимими та оформлені з порушенням чинного законодавства Національного стандарту України, тому їх не можна вважати належними доказами понесення витрат на правничу допомогу у розмірі 6056,00 грн. Так, представником позивача заявлено вимогу про стягнення витрат на правову допомогу у сумі 6056,00 грн, на підтвердження понесених ним витрат яких надано: договір про надання правової допомоги № 12/09-24 від 12.09.2024, додаткову угоду до договору про надання правової допомоги від 12.09.2024, квитанцію № 11 від 04.12.2024 та рахунок згідно договору № 12/09-24 про надання правової допомоги від 12.09.2024, де вартість послуг адвоката за договором становить 6056,00 грн та складається з наступних послуг: вивчення нормативних документів, судової практики, надання усних консультацій, копіювання документів 1211,20 грн, складання та направлення адвокатського запиту приватному виконавцю 1211,20 грн, підготовка позовної заяви з копіями документів 1211,20 грн. (а.с. 11, 12-15, 16). Підстав для визнання долучених доказів недопустими чи неналежними суд не вбачає. У рішенні ЄСПЛ у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою з урахуванням конкретних обставин справи, ціни позову. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved