Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-23 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ "НІКО-ТАЙС" (місцезнаходження: 03187, м. Київ, просп. Академіка Глушкова, 40, офіс 315) звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] (зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ) про стягнення заборгованості. Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси від 23 листопада 2011 року по справі № 2-4456/11 стягнено з [PERSON] на користь Кредитної спілки «Федерація» заборгованість за кредитним договором № АЦ- 00656 від 19.03.2008 р. в розмірі 52249,44 грн. Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 14.03.2012 року вказане рішення суду від 23.11.2011 року скасовано. Визнано мирову угоду, укладену між сторонами у справі за позовом КС «Федерація» до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором. Відповідно до умов якої [PERSON] визнає за собою суму боргу перед КС «Федерація» за договором кредиту № АЦ-00656 від 19.03.2008 року в наступних сумах: 5000 грн. тіло кредиту; 5 590,70 грн. основні відсотки; 14 274,32 грн. додаткові відсотки; 27 384.42 грн. неустойка; 9 418,67 грн. упущена вигода. Вказана ухвала набрала законної сили. 17 березня 2023 року між КС «ФЕДЕРАЦІЯ» та ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» було укладено договір №17-03-2023/8 купівлі-продажу права вимоги дебіторської заборгованості. Згідно із пунктом 1.2. даного договору, у порядку та на умовах, визначених цим Договором, Продавець продає Покупцю, а Покупець придбаває (набуває) права вимоги до [PERSON] що іменуються надалі Боржник, щодо виконання грошового зобов`язання, зокрема та не обмежуючись, у розмірі 61 668,11 грн., набутих Продавцем та належних останньому на підставі договору кредиту №АЦ-00656 від 19 березня 2008 року, та ухвали Апеляційного суду Черкаської області від 14.03.2012 року по справі № 22ц/2390/465/2012, котра набрала законної сили, та існує (винесене) у зв`язку із неналежним, несвоєчасним та/або неповним виконанням боржником грошового зобов`язання на підставі договору споживчого кредиту № 00656 від 19.03.2008 року. \~ \~ \~ \~Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 01.06.2023 року замінено сторону у справі 2-4456/11 (22ц/2390/465/2012 апеляційного провадження) під час примусового виконання ухвали апеляційного суду Черкаської області від 14.03.2012 року у справі за позовом КС «Федерація» до [PERSON] про стягнення заборгованості, КС «Фортеця» на правонаступника ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС». \~ \~ \~ \~Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 18.09.2023 року поновлено ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» строк для пред`явлення до виконання виконавчого документу у вигляді Ухвали Апеляційного суду Черкаської області від 14 березня 2012 року по справі №22ц/2390/465/2012. Видано дублікат виконавчого документу у вигляді Ухвали Апеляційного суду Черкаської області від 14 березня 2012 року по справі №22ц/2390/465/2012. \~ \~ \~ \~У зв`язку з порушенням відповідачем умов договору, не поверненням раніше отриманих коштів та існуванням на даний час заборгованості згідно договору споживчого кредиту № АЦ-00656 від 19.03.2008 року, розмір плати користування кредитом становить 69 792 грн. \~ \~ \~ \~Просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» плата за користування кредитом в розмірі 69 792,00 грн., 3% річних в розмірі 1 491,17 грн., інфляційні втрати в сумі 15 262,66 грн. та судовий збір в сумі 2 422,40 грн. \~ \~ \~ \~Ухвалою судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 29.08.2024 провадження по справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоч належним чином повідомлений про час та місце слухання справи. \~ \~ \~ \~ Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно, з`ясувавши всі її фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси від 23 листопада 2011 року по справі № 2-4456/11 стягнено з [PERSON] на користь Кредитної спілки «Федерація» заборгованість за кредитним договором № АЦ- 00656 від 19.03.2008 р. в розмірі 52249,44 грн. \~ \~ \~ \~Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 14.03.2012 року вказане рішення суду від 23.11.2011 року скасовано. Визнано мирову угоду, укладену між сторонами у справі за позовом КС «Федерація» до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором. Відповідно до умов якої [PERSON] визнає за собою суму боргу перед КС «Федерація» за договором кредиту № АЦ-00656 від 19.03.2008 року в наступних сумах: 5000 грн. тіло кредиту; 5 590,70 грн. основні відсотки; 14 274,32 грн. додаткові відсотки; 27 384.42 грн. неустойка; 9 418,67 грн. упущена вигода. Пунктом 5 даної ухвали зазначено, що в разі порушення строків та порядку оплати сум, визначених вказаною мировою угодою, [PERSON] сплачує КС «Федерація» всю суму боргу (тіло кредиту, відсотки, додаткові відсотки, неустойка, упущена вигода) в розмірі 61\~668,11 грн. Провадження у справі закрити. Вказана ухвала набрала законної сили. 17 березня 2023 року між КС «ФЕДЕРАЦІЯ» та ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» було укладено договір №17-03-2023/8 купівлі-продажу права вимоги дебіторської заборгованості. Згідно із пунктом 1.2. даного договору, у порядку та на умовах, визначених цим Договором, Продавець продає Покупцю, а Покупець придбаває (набуває) права вимоги до [PERSON] що іменуються надалі Боржник, щодо виконання грошового зобов`язання, зокрема та не обмежуючись, у розмірі 61 668,11 грн., набутих Продавцем та належних останньому на підставі договору кредиту №АЦ-00656 від 19 березня 2008 року, та ухвали Апеляційного суду Черкаської області від 14.03.2012 року по справі № 22ц/2390/465/2012, котра набрала законної сили, та існує (винесене) у зв`язку із неналежним, несвоєчасним та/або неповним виконанням боржником грошового зобов`язання на підставі договору споживчого кредиту № 00656 від 19.03.2008 року. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 01.06.2023 року замінено сторону у справі 2-4456/11 (22ц/2390/465/2012 апеляційного провадження) під час примусового виконання ухвали апеляційного суду Черкаської області від 14.03.2012 року у справі за позовом КС «Федерація» до [PERSON] про стягнення заборгованості, КС «Фортеця» на правонаступника ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС». Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 18.09.2023 року поновлено ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» строк для пред`явлення до виконання виконавчого документу у вигляді Ухвали Апеляційного суду Черкаської області від 14 березня 2012 року по справі №22ц/2390/465/2012. Видано дублікат виконавчого документу у вигляді Ухвали Апеляційного суду Черкаської області від 14 березня 2012 року по справі №22ц/2390/465/2012. З інформації про виконавче провадження від 14.08.2024 року встановлено, що Першим ВДВС у м. Черкаси ЦМУМЮ (м. Київ) на підставі ухвали Апеляційного суду Черкаської області від 14.03.2012 року (справа № 22ц/2390/465/2012) відкрито виконавче провадження № 73242761 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Компанія «Ніко-ТАЙС» заборгованість в сумі 61 668,11 грн. Зазначене також підтверджується наявною в матеріалах справи копією постанови про відкриття виконавчого провадження від 08.11.2023 року. Отже, позивачем доведено його право вимоги як кредитора щодо [PERSON] враховуючи протокол аукціону від 10.03.2023, договір від 17.03.2023, акт про придбання майна на аукціоні від 17.03.2023 та акт приймання-передачі права вимоги від 17.03.2023. \~ \~ \~ \~Суд звертає увагу, що у акті про придбання майна на аукціоні від 17.0.2023, протоколі про проведення аукціону від 10.03.2023 та договорі №17-03-2023/8 від 17.03.2023 зазначено про придбання ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» права вимоги щодо [PERSON] на розмір заборгованості 61 668 грн. 11 коп., набуто на підставі грошових зобов`язань: договір кредиту №АЦ-00656 від 19.03.2008 та ухвали Черкаського апеляційного суду Черкаської області про затвердження мирової угоди від 14.03.2012. \~ \~ \~ \~Позивачем належними та допустимими доказами, окрім посилання на ухвалу суду від 14.03.2012, як на визначення розміру грошового зобов`язання, - не доведено окремий розмір заборгованості щодо боржника [PERSON] , який виник за договором кредиту №АЦ-00656 від 19.03.2008. \~ \~ \~ \~При цьому, жодного підтвердження, як вказує позивач, що він має право вимоги на розмір заборгованості 69 792,00 грн., - не доведено. Посилання позивача на норми ст. 626-628 ЦК України є безпідставними постільки дані норми стосуються загальних положень про договори, поняття та умови договору. Як зазначалось вище, ухвалою апеляційного суду Черкаської області затверджено мирову угоду між сторонами та провадження по справі закрито. \~ \~ \~ \~Мирова угода - це укладена в цивільному процесі угода між сторонами у справі і затверджена судом про умови припинення спору, на підставі взаємних уступок - відмови позивача від частини своїх вимог або їх зміни, визнання відповідачем зміненого позову чи зменшення розміру позивних вимог. Таким чином, суд вважає, що позивач не наділений правом звернення до суду про стягнення з відповідача розміру плати за користування кредитом в сумі 69\~792 грн, а тому дані вимоги не підлягають до задоволення. Статтею 55 Конституції України та статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту визначені статтею16 ЦК України. \~ \~ \~ \~Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. \~ \~ \~ \~Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч.3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України). \~ \~ \~ \~Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. \~ \~ \~ \~Положеннями ст. ст. 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Як зазначено у ст. 610 ЦК України, - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). \~ \~ \~ \~Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, - у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні майнових витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Такий правовий висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18), якою відступлено від правових висновків, зроблених Верховним Судом України у постановах від 20.01.2016 у справі № 6-2759цс15, який полягав у тому, що правовідносини, що виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України); та від 02.03.2016 у справі №6-2491цс15, який полягав у тому, що дія статті 625ЦК України поширюється на порушення грошового зобов`язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду, а частина п`ята статті 11 ЦК України не дає підстав для застосування положень статті 625 ЦК України у разі наявності між сторонами деліктних, а не зобов`язальних правовідносин. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01.06.2016 у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, в тому числі і за договором страхування, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 04.06.2019 у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18). Аналізуючи правові висновки Великої Палати Верховного Суду, слід зробити висновок про те, що грошове зобов`язання це - цивільне правовідношення, в якому право вимоги кредитора кореспондує юридичний обов`язок боржника здійснити відповідний платіж, тобто вчинити дію, що полягає у передачі грошей, яке також виникає з рішення суду, яким стягнуто заборгованість з боржника на користь кредитора. Позивачем нарахування за ч. 2 ст. 625 ЦК України нараховані за період з 15.03.2012 по 29.02.2022 (3%) та (інфляційні втрати). Отже, за результатами розгляду справи та дослідженими доказами, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача в частині стягнення з відповідача трьох відсотків річних ( за період з 15.03.2012 року по 29.02.2022 року) в сумі 1\~491,17 грн та інфляційних втрат в сумі 15\~262,66 грн. Позивачем наданий розрахунок заборгованості, який ніким не спростований, а тому суд приймає його за належний доказ у справі. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Зважаючи на\~вище викладене,\~враховуючи те,\~що ухвала Апеляційного суду Черкаської області від 14.03.2012 року (справа № 22ц/2390/465/2012) про визнання мирової угоди не скасована, набрала законної сили, якою визначено розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором №АЦ-00656 від 19.03.2008, та знаходиться на виконанні Першого ВДВС у м. Черкаси ЦМУМЮ (м. Київ), а також враховуючи обставини, на які посилається позивач, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Компанія НІКО-ТАЙС» підлягають до часткового задоволення. З урахуванням того, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення судові витрати підлягають стягненню пропорційно задоволеним вимогам позивача, що відповідає ст. 141 ЦПК України. Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. ЄСПЛ зазначав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (§ 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі "Проніна проти України", заява № 63566/00).

Outcome: partial