Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-29 00:00:00

Адвокат Страх Вадим Олегович, який діє в інтересах позивачки [PERSON] звернувся з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів в сумі 118 072,25 грн., посилаючись на те, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду було розірвано. Від подружнього життя мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом Волноваського районного суду Донецької області від 22.06.2020 стягнуто аліменти з відповідача на користь позивача, на утримання дітей у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісяця. Даний судовий наказ був пред`явлений до Фастівського відділу ДВС. Відповідач ухилявся від сплати аліментів і як наслідок має заборгованість в розмірі 118 072,35 грн. за період з 01.01.2023 по 01.07.2024. Загальний розмір неустойки за період з 01.01.2023 по 01.07.2024 складає 197 548,37 грн. Однак з врахуванням вимог ст. 196 СК України позивач просить стягнути з відповідача неустойку (пеню) в розмірі 118 072,35 грн. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 19 листопада 2024 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін по справі в судове засідання. В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, на електронну пошту суду представник позивача надіслав заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, справу розглянути у відсутність сторони позивача. В судове засідання відповідач не з`явився, повідомлений шляхом розміщення оголошення на сайті судової влади України, причини неявки суду не відомі, конверти повернуто до суду з відміткою поштового відділення « адресат відсутній за вказаною адресою». У встановлений строк відзиву на позовну заяву до суду не надійшло, а тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. При розгляді справи судом встановлено, що 15.09.2016 між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб Фастівським міськрайонним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Київській області, актовий запис № 283, який рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 25.08.2020 розірвано. Від подружнього життя сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується фотокопією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 13.01.2017 року Фастівським міськрайонним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Київській області, актовий запис № 16 та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується фотокопією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 21.09.2018 року Фастівським міськрайонним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Київській області, актовий запис № 299. 22.06.2020 Волноваським районним судом Донецької області було видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та сина [PERSON] у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісяця, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.06.2020 року до досягнення дітьми повноліття, який пред`явлено до Фастівського відділу ДВС, для примусового виконання. На підставі вказаного судового наказу від 22.06.2020 Фастівським відділом ДВС у Фастівському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ) відкрито виконавче провадження № 66778101. Як вбачається з розрахунку заборгованості складеного державним виконавцем Фастівського ВДВС Дубчак І.О., станом на 09.10.2024 по виконавчому провадженню №66778101, [PERSON] має сукупну заборгованість зі сплати аліментів з моменту відкриття виконавчого провадження, яка складає 118 072,35 грн. Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК). У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Так, згідно з частиною першою статті 196 СК у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а, отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Зокрема, законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць помножена на кількість днів заборгованості помножена на 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. Якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. До такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18), який Суд враховує відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Проте, судом встановлено, що позивач, при здійсненні розрахунку пені (неустойки) припустився помилки у підрахуванні днів прострочення, а отже розрахунок проведений недостовірно, оскільки кількість днів прострочення заборгованості - 517 днів не відповідає тій кількості, що вказано представником позивача - 635 днів. Крім цього, суд перевіривши розрахунок пені за несплату аліментів за зазначений позивачем період з 1 січня 2023 року по 1 липня 2024 року, не приймає його до уваги, оскільки він не відповідає вимогам чинного законодавства враховуючи наступне. Згідно з розрахунком, наданим представником позивача, розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання [PERSON] та [PERSON] за період з 01.01.2023 року по 01.07.2024 року становить в сумі 197 548,37 гривень. Згідно довідки - розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 09.10.2024 (а.с.17), сукупний розмір заборгованості з моменту відкриття виконавчого провадження становить 118 072, 35 гривень, і саме ця сума, що визначена позивачем, є розміром пені ( неустойки) за період з 01.01.2023 по 01.07.2024, яка підлягає до стягнення. Проте, суд звертає увагу, що заочним рішенням Фастівського міськрайонного суду від 19.07.2023 за позовом стягувача аліментів вже було стягнуто з відповідача пеню (неустойку) за прострочення сплати аліментів у розмірі 68 590,27 гривень (за період , згідно довідки : з червня 2020 по грудень 2022) (а.с.10-14). Отже, зазначений (стягнутий) розмір пені 68 590,27 гривень, є складовою частиною сукупного розміру заборгованості з моменту відкриття виконавчого провадження, що становить 118 072, 35 гривень. Тому, у даному випадку, позивачем не вірно розраховано розмір пені за зазначений нею період, що свідчить про можливість її подвійного нарахування та стягнення. Так, в даних правовідносинах матеріалами справи підтверджено, що у відповідача виникла заборгованість зі сплати аліментів, що є підставою для застосування до нього відповідальності за прострочення їх сплати. При цьому, суд погоджується, що відповідач дійсно зобов`язаний сплачувати аліменти, і це свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК, проте, відповідач не зобов`язаний нести відповідальність за несплату аліментів у подвійному розмірі. Суд, також бере до уваги, що якщо позивач не заявляє клопотання про залучення інших співвідповідачів у справах, в яких наявна обов`язкова співучасть, тобто коли неможливо вирішити питання про обов`язки відповідача, одночасно не вирішивши питання про обов`язки особи, не залученої до участі у справі в якості співвідповідача, суд відмовляє у задоволенні позову (постанови Верховного Суду від 11 вересня 2019 року у справі № 200/8461/15-ц, від 03 травня 2022 року у справі № 711/3591/21). З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що наданий позивачем розрахунок не відповідає обставинам справи, позивачем не залучено до участі у справі відділ державної виконавчої служби з метою необхідності вирішити питання про обов`язки відповідача та висловлення обґрунтованої позиції у частині розрахунку заборгованості за вказаний період, а тому не приймається судом при визначенні розміру пені (неустойки). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 листопада 2021 року в справі № 569/14819/19 (провадження № 61-1586св20) зазначено, що: "правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Викладене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18) та від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18)". Вказані висновки Верховного Суду враховані судом відповідно до положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України та ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Тлумачення вказаних норм свідчить, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена у ст. 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи; на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення вимог стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів, оскільки надані позивачем докази, суд визнає неналежними і недопустимими, оскільки ці докази не містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно не пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача неустойки (пені) саме у визначеному позивачем розмірі, а отже приходить до висновку про відмову у позові.

Outcome: dismissed