Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-20 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви та до закінчення навчання, але не більше як до досягнення 23 років. Заявлені вимоги обґрунтовувала тим, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі, від якого мають повнолітню дитину [PERSON] , яка проживає разом з нею, тоді як відповідач проживає окремо. Наразі дитина продовжує навчання на другому курсі денного відділення факультету фізичного виховання Національного університету «Чернігівський колегіум» ім. Т.Г. Шевченка, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Плановий термін закінчення навчання червень 2027 року. Зазначає, що відповідач є працездатним, отримує стабільний дохід, у зв`язку з чим має змогу надавати матеріальну допомогу дитині. Однак з відповідачем виникають спори щодо добровільного утримання дитини. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі Новозаводський районний суд міста Чернігова ухвалою від 30 грудня 2024 року відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.\~ Відповідач у встановлений судом строк на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін, відзиву на позовну заяву та письмових пояснень не надіслав. Водночас у матеріалах справи наявна заява відповідача, за змістом якої проти позову не заперечує (а.с.27), що розцінюється судом як визнання ним позову. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Судом встановлено, що з 2005 року до 2024 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням суду (а.с.5-6), однак 23 квітня 2024 року у відділі держаної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції знову зареєстрували шлюб, про що складено актовий запис №318 (а.с.7). Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.8). Відповідно до довідки Національного університету «Чернігівський колегіум» імені Т.Г. Шевченка №96 від 25.11.2024 [PERSON] є студенткою ІІ курсу факультету фізичного виховання денної форми навчання за державним замовленням, строк навчання з 01.09.2023 до 30.06.2027 (а.с.9). Позивач, відповідач та повнолітня дитини зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.10, 20-21). Відповідач є військовослужбовцем та перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] у Херсонській області, що підтверджується довідкою (а.с.11). Позивач та відповідач доказів про наявність чи відсутність доходів, рухомого та нерухомого майна у власності суду не надали. ІV. Норми права, які застосував суд, та оцінка аргументів сторін Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина та виконання даного обов`язку регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, норми якої встановлюють обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, у зв`язку з чим потребують матеріальної допомоги шляхом сплати аліментів. Так, згідно зі статтею 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. За змістом ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів (ч. 1 ст. 182 СК України).\~ Також при визначенні розміру аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження (постанова Верховного Суду від 13.04.2021 у справі №308/4214/18).\~ При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Згідно зі статтею 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року\~ № 3 вказано, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 01.12.2021 по справі № 753/20347/20 (провадження № 61-9584св21) наголосив, що стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними 23 років. За приписами статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд Вирішуючи даний спір, суд бере до уваги те, що відповідач не давав відзиву із запереченнями щодо заявленого позову, не надав будь-яких аргументів та доказів на спростовування позовних вимог, не надав доказів щодо свого майнового стану. Водночас відповідачем надіслана заява, за змістом якої останній проти позову не заперечує, що розцінюється судом як визнання ним позову. Отже, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище позивача і відповідача, фактичне визнання останнім позову, а також враховує те, що позивач в силу закону також зобов`язана утримувати повнолітню дитину, та інші обставини, що мають істотне значення, і вважає за необхідне, відповідно до ст.ст. 198-200 Сімейного кодексу України, позовні вимоги задовольнити, стягнувши з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову в силу ст. 191 Сімейного кодексу України, тобто з 09 грудня 2024 року, та до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2027 року включно, але не більш ніж до досягнення [PERSON] 23 років. Суд визнає необхідним застосувати п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України і допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. V. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову з відповідача підлягає стягненню судовий збір. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позивач, відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору, тому за загальним правилом з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 211,20 грн. Однак суд враховує положення ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», згідно з якими у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи наведені вище приписи законодавства, метою яких є стимулювання учасників цивільних справ до мирного врегулювання спорів, а також

Outcome: approved