Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , треті особи Орган опіки та піклування адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради, Орган опіки та піклування адміністрації Управління-служба у справах дітей Шевченківського району Дніпровської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позову посилався на те, що він є батьком неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Також, у них з відповідачем [PERSON] є повнолітній син - [PERSON] , [INFO] , який наразі проживає окремо, утім знаходиться на утриманні позивача, оскільки продовжує навчання. Шлюб між позивачем та відповідачем розірвано рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23.08.2024. З жовтня 2022 року відповідач [PERSON] , [INFO] , проживає окремо від позивача з донькою, за кордоном, жодного з покладених законом на батьків обов`язків не виконує, не здійснює виховної, матеріальної або будь-якої іншої участі у вихованні дитини та ухиляється від спілкування з донькою. Всі питання щодо її виховання вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Перешкод чи заборони щодо побачень відповідача з дитиною їй ніхто не чинить. На підставі зазначеного, позивач просив суд позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно її дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , та стягнути з [PERSON] на користь позивача на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення від дня пред`явлення заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 листопада 2024 року відкрито провадження по справі та визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження (а.с.36). Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2024 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду (а.с.56). Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, його представник адвокат Сорока Т.В. позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Зокрема пояснила, що відповідач виїхала за кордон у грудні 2022 року. Життям ані сина, ані доньки не цікавиться, свої батьківські обов`язки по вихованню та утриманню малолітньої доньки не виконує, хоча усвідомлює що є матір`ю і повинна виконувати свої батьківські обов`язки. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином. Своїм правом надання відзиву на позов не скористалася. Представник третьої особи Органу опіки та піклування адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Представник третьої особи Органу опіки та піклування адміністрації Управління-служба у справах дітей Шевченківського району Дніпровської міської ради в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином. За клопотанням представника позивача адвоката Сороки Т.В. було допитано свідків. Свідок [PERSON] повідомила суду, що знає сторін по справі з 2012 року, познайомилася з ними шляхом спілкування в чаті співвласників будинку, де вони проживали. Більше спілкувалася з відповідачкою. В них склалися добрі сусідські відносини. На початку війни [PERSON] виїхала за межі території України, залишивши дітей. [PERSON] залишився проживати з дітьми один та з того часу самостійно доглядає та утримує їх, вирішує всі питання по вихованню та забезпеченню. Наразі відповідачка дітьми не цікавиться. Свідок [PERSON] повідомив, що є батьком позивача. У 2022 році, коли розпочалися воєнні дії, невістка покинула сім`ю та виїхала за кордон, при цьому дітей не забрала. Діти залишилися з батьком. [PERSON] не відповідає на дзвінки та не спілкується з родиною, не вітає дітей зі святами, з днями народження. Позивач з дітьми вимушені були переїхати з місця свого проживання на іншу адресу, оскільки невістка сказала, що буде здавати квартиру в оренду. Суд, вислухавши учасників судового розгляду, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №325 (а.с.9). Також, у позивача з відповідачем є повнолітній син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Індустріального районного управління юстиції міста Дніпропетровська, актовий запис №841 (а.с.10). Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23.08.2024 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.28). Згідно довідки №134 від 31.05.2024, [PERSON] , [INFO] , навчається у 3-А класі Дніпровської гімназії №121 Дніпровської міської ради на змішаній формі навчання (а.с.20). Довідкою №86 від 21.05.2024, виданої МКЗК «ДДМШ №10», підтверджується, що [PERSON] дійсно є ученицею третього класу МКЗК «Дніпровська дитяча музична школа №10» за фахом фортепіано. Батько дитини [PERSON] сплачує за навчання, приводить доньку до школи на заняття, супроводжує під час проведення освітніх заходів у школі та за її межами (а.с.18). Відповідно до довідки від 06.06.2024, [PERSON] , 2015 року народження, перебуває під медичним наглядом у лікаря [PERSON] з 2020 року. За період з 2020 року по теперішній час за медичною допомогою були звернення з приводу ГРВІ вісім разів. Виклик лікаря та піклування про дитину з 2023 року здійснює лише її батько [PERSON] . Зі слів батька, матір не цікавиться здоров`ям дитини, оскільки проживає окремо від неї (а.с.17). Згідно довідки, виданої головним лікарем [PERSON] , вбачається, що [PERSON] проходить лікування у стоматологічній клініці «DANTIST CLINIK», починаючи з 08 січня 2019 року. Останній візит був 28 вересня 2024 року. Протягом усього періоду відвідування дитячого-стоматолога, дитина знаходилась під наглядом батька, [PERSON] , який сплачує її лікування (а.с.16). Відповідно до заяви [PERSON] від 29.10.2024, вбачається, що з липня 2024 року позивач [PERSON] разом з донькою [PERSON] проживають разом за адресою: [ADDRESS] . Доглядом та вихованням дитини займається її батько (а.с.25). Висновком адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради, як органу опіки та піклування, №4/3-278 від 06.12.2024 визнано доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.44-45). Зібраними по справі письмовими доказами, встановлено, що відповідач [PERSON] не приймає участі у вихованні дитини, станом здоров`я не цікавиться, не надає матеріальної допомоги на її утримання тривалий час і така поведінка є свідомою. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Виходячи з тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України суд має підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.16 постанови №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (з послідуючими змінами та доповненнями), ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). У справі «Хант проти України» ЄСПЛ вказав, що права дитини мають перевагу над правами батьків. Так, 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому йдеться визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосується дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Таким чином, суд приходить до висновку, що рівність прав батьків витікає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, і у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Проаналізувавши встановленні обставини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача, а саме слід позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її дитини - доньки [PERSON] , [INFO] . За змістом ч.2 ст.166 СК України одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Оскільки відповідач є матір`ю [PERSON] , [INFO] , вона зобов`язана надавати матеріальну допомогу на її утримання, відповідно до ст.ст.180-184 СК України, згідно яких батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 1 ст. 183 СК України встановлює, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення, суд приходить до висновку про можливість відповідача сплачувати аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. За ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1211,20 грн. за вимоги про стягнення аліментів та на користь [PERSON] судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved