Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача АТ «Перший Український Міжнародний Банк» про захист прав споживачів. В позовній заяві посилався на те, що між ним, [PERSON] , та Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» було укладено договір, згідно з яким, він отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. На сьогоднішній день, АТ «Перший Український Міжнародний Банк» нарахував заборгованість. Позивач звертався до АТ «Перший Український Міжнародний Банк» з претензією здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором з урахуванням визнання кредитного договору недійсним в частині нарахування відсотків, пені та штрафних санкцій. З нарахованою сумою заборгованості він не згоден, оскільки не отримував від банку Публічну пропозицію АТ «Перший Український Міжнародний Банк» на укладання Договору про банківське обслуговування фізичних осіб, що в сукупності із Акцептом свідчило про укладений у належній формі договір між сторонами про надання банківських послуг. До того ж Акцепт пропозиції на укладання угоди про обслуговування кредитної карти та відкриття відновлюваної кредитної лінії був підписаний лише Головою Правління АТ «Перший Український Міжнародний Банк». А сам факт надання вказаного Акцепту до Публічної пропозиції АТ «Перший Український Міжнародний Банк» на укладання Договору про банківське обслуговування фізичних осібне свідчить про беззаперечне ознайомлення клієнта з Публічною пропозицією АТ «Перший Український Міжнародний Банк» на укладання Договору про банківське обслуговування фізичних осіб. Під час надання Акцепту банк ні з якою Публічною пропозицією АТ «Перший Український Міжнародний Банк» на укладання Договору про банківське обслуговування фізичних осіб позивача не ознайомлював, також всупереч ст.ст. 9, 11 ЗУ «Про споживче кредитування» не надав йому необхідну інформацію. Відповідно до Додатку №4 «Кредитні карти фізичних осіб» до Публічної пропозиції АТ «Перший Український Міжнародний Банк» на укладання Договору про банківське обслуговування фізичних осіб, відкриття Рахунку і отримання кредиту у вигляді Відновлювальної кредитної лінії здійснюється на підставі Договору, цього Додатку №4, а також укладеної між Сторонами на підставі Договору та цього Додатку №4 Угоди Угода між Клієнтом та Банком укладається в порядку передбаченому Договором та з урахуванням умов цього Додатку № 4. Кожна Угода обов`язково містить суму кредиту, строк надання кредиту, тип кредиту, мету кредиту, розмір процентів, що встановлюються за користування коштами Відновлювальної кредитної лінії, комісійних винагород (у випадку їх наявності), необхідність укладення договорів щодо супутніх послуг Однак, між позивачем та АТ «Перший Український Міжнародний Банк» така Угода не укладалася. АТ «Перший Український Міжнародний Банк» самостійно встановлював та змінював розмір кредитного ліміту. Публічною пропозицією АТ «Перший Український Міжнародний Банк» на укладання Договору про банківське обслуговування фізичних осіб встановлено, що банк самостійно може встановлювати та змінювати кредитний ліміт та умови кредитування клієнтів. Однак [PERSON] вона не підписувалась. Крім того, Тарифи на видачу та обслуговування картки для фізичних осіб нових клієнтів не містить підпису позичальника, не датований як документ. Наслідком недодержання письмової форми кредитного договору є неможливість погодження ціни договору: відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Не повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк, покладає на слабшу сторону кредитного договору. - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту Тому позивач просив суд кредитний договір, укладений між [PERSON] та АТ «Перший Український Міжнародний Банк», визнати недійсним в частині нарахування відсотків, пені та штрафних санкцій з застосуванням наслідків недійсності правочину. Зобов`язати АТ «Перший Український Міжнародний Банк» зробити перерахунок заборгованості за Кредитним договором з урахуванням визнання кредитного договору недійсним в частині нарахування відсотків, пені та штрафних санкцій. Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 28 червня 2024 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження. Цією ж ухвалою задоволено клопотання позивача, витребувано у АТ «Перший Український Міжнародний Банк» докази, а саме оригінал кредитного договору, укладеного між АТ «ПУМБ» та [PERSON] (а.с. 23). Відповідач АТ «Перший Український Міжнародний Банк» відзиву на позов не надав. Інші клопотання та заяви по суті справи сторонами суду не подавалися. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, звернувшись до суду з клопотанням про розгляд справи за його відсутності. Відповідач АТ «Перший Український Міжнародний Банк» в судове засідання свого представника не направив, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Враховуючи відсутність підстав, передбачених ст. 223 ЦПК України, для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в засідання не з`явились. Дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що звертаючись до суду з позовом про визнання кредитного договору частково недійсним, позивач вказав, що між ним, [PERSON] , та Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» було укладено договір, згідно з яким, він отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. При цьому позивач не зазначив необхідних даних для ідентифікації укладеного ним договору. Так, з матеріалів позовної заяви не вбачається коли, де, на яких умовах сторонами було укладено кредитний договір та чи було взагалі укладено ними такий договір. Суд відхиляє посилання позивача на те, що банк на його звернення не надав копію договору, оскільки як вбачається з долучених до матеріалів справи відповідей на запити, банк не відмовляв позивачу у наданні копії кредитного договору, а пропонував звернутися до відділення з документами, які посвідчують його особу, або належним чином оформити запит на одержання інформації, яка містить банківську таємницю (а.с. 15, 16). Проте, як вбачається з матеріалів справи, до відповідача позивач належним чином не звертався, копію такого договору не одержав та не надав її суду. За клопотанням позивача судом у АТ «Перший Український Міжнародний Банк» витребувано копію кредитного договору. Але у зв`язку з відсутністю в матеріалах справи та, відповідно, в ухвалі про витребування доказів, відомостей про те, оригінал якого саме договору позивач просить витребувати, ухвала залишилась без виконання. Також, звертаючись з даним позовом, позивач посилався на те, що АТ «Перший Український Міжнародний Банк» нарахував йому заборгованість, зокрема за відсотками, пенею та штрафами. Проте, ці обставини будь-якими доказами також не підтверджуються. Факт направлення позивачем звернень до відповідача сам по собі не свідчить про наявність між ними правовідносин, в тому числі кредитних. Відповідно до частин 1, 2 та 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Як передбачено ч. 1 та 2 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Позивачем будь-яких доказів на підтвердження його позовних вимог до матеріалів справи додано не було. Тому, розглядаючи справу на підставі наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до задоволених відносно них позовних вимог. При звернені до суду з даним позовом позивач на підставі ч. 1 ст. 22 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не сплатив. Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, судові витрати у справі зі сплати судового збору необхідно віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed