Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-22 00:00:00

25.11.2024 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 20.09.2003 року по 20.06.2011 року і на даний час перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 25.07.2022 року. Від спільного подружнього життя народилися діти: син [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] . Спільне подружнє життя з відповідачем не склалося і під час другого шлюбу через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки та цінності, різні світогляди, зловживання відповідачем алкогольними напоями. Шлюбні відносини фактично припинено з серпня 2024 року, спільного господарства та побуту не ведуть, шлюб існує формально, тому просить його розірвати і стягнути з відповідача судові витрати. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.11.2024 року, цивільну справу передано на розгляд головуючому судді Н.В. Шептицькій (ас 13). Ухвалою головуючої судді від 27.11.2024 року позовна заява прийнята до розгляду та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, розгляд справи призначено на 23.12.2024 року (ас 16-17), який ухвалою суду від 23.12.2024 року відкладено на 23.01.2025 року (ас 24-25). Сторони, які вчасно і належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду справи (ас 26-28), в судове засідання не з`явилися. 23.01.2025 року позивача подала заяву, в якій просить судове засідання проводити у її відсутності, позов задовольнити (ас 29). Відповідач відзиву на позовну заяву не подав. Суд ухвалив: розгляд справи проводити у відсутності сторін, згідно частини 1 статті 279, частини 1 статті 223 ЦПК України. У відповідності до вимог частини 2\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно частин 4, 5 статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без виклику учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Датою прийняття рішення у цій справі є 23.01.2025 року - дата складення повного судового рішення. Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви, дослідивши і об`єктивно оцінивши наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд установив таке. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 20.09.2003 року по 20.06.2011 року і на даний час перебувають в зареєстрованому шлюбі з 25.07.2022 року. Від спільного подружнього життя народилися діти: син [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] . Дані обставини підтверджуються: свідоцтвом про шлюб (ас 4), рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 20.06.2011 року у справі № 2-294/11/0314 (ас 7), свідоцтвом про народження [PERSON] (ас 8), свідоцтвом про народження [PERSON] (ас 9), свідоцтвом про народження [PERSON] (ас 10), довідкою № 1485 від 18.11.2024 року (ас 11). Зі змісту позовної заяви вбачається, що спільне подружнє життя у сторін не склалося і під час другого шлюбу через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки та цінності, різні світогляди, зловживання відповідачем алкогольними напоями. Шлюбні відносини фактично припинено з серпня 2024 року, спільного господарства та побуту сторони не ведуть, шлюб існує формально. Відповідач дані обставини, викладені в позовній заяві, не спростував і не заперечив, хоча судом йому надавалася така можливість. За таких обставин, наведене свідчить про формальний характер шлюбу сторін. Надаючи правову оцінку встановленим у судовому засіданні фактичним обставинам справи, суд керується такими нормами права. Відповідно до частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту частини 3 та частини 4 статті 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Пунктом 10\~постанови Пленуму Верховного Суду від 21.12.2007 року № 11\~«Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» встановлено, що проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до частини 3\~статті 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно\~статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, які склалися в даній сім`ї, та їх об`єктивну недоступність для оточуючих, та з врахуванням вимог статтей\~24,\~55,\~56 СК України, суд доходить висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення, оскільки\~суд вважає, що подальше спільне життя сторін неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню. Згідно вимог\~статті 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до вимог частини 2\~статті 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Пунктом 2 частини 3\~статті 115 СК України\~передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені нею судові витрати при сплаті судового збору.

Outcome: approved