Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-19 00:00:00

Представник [PERSON] адвокат Атавін О.С. звернувся до суду з позовом до [PERSON] , треті особи: Броварський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), Прилуцький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Прилуцькому районі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, [INFO] , в якому просить визнати [PERSON] , [INFO] батьком [PERSON] , [INFO] , який народився у місті Бровари, Київської області. Позовні вимоги мотивує тим, що у 2019 році [PERSON] познайомився, і почав зустрічатися з [PERSON] . Від даних стосунків у них [INFO] народився син [PERSON] . Державна реєстрація народження Даміра проведена 04.08.2020 Броварським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, оскільки сторони проживали окремо, та не було спільної заяви батьків. Запис про батька дитини вказано за прізвищем матері - [PERSON] , його ім`я та по батькові за її вказівкою - [PERSON] . 02.02.2024\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~подано заяву\~до Прилуцького\~відділу державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~у Прилуцькому\~районі Чернігівської\~області Східного\~міжрегіонального управління\~міністерства юстиції,\~про визнання\~батьківства,\~ проте\~19.03.2024\~їм було\~відмовлено.\~ [PERSON] \~важає себе\~батьком дитини\~на підтвердження\~чого надає\~висновок молекулярно-генетичного\~експертного дослідження\~від 20.08.2024\~року №\~44019,\~який також\~підтверджує батьківство.\~Відповідно до\~ч.2\~ст.125\~СК України\~вбачається,\~якщо мати\~та батько\~дитини не\~перебувають у\~шлюбі між\~собою,\~походження дитини\~від батька\~визначається за рішенням суду, у зв`язку з чим і подано відповідну заяву. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, проте останнім було подано до суду заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просить суд розглянути справу за відсутності сторони позивача. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, надіслала заяву в якій зазначено, що не заперечує проти задоволення позову. Представниця Прилуцького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Прилуцькому районі Чернігівської області східного міжрегіонального управління міністерства юстиції до суду не з`явилася також, проте згідно з адресованою до суду заявою просила розглянути дану справу без її участі та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Представники третіх осіб: Броварський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), [INFO] у судове засідання не з`явилися, проте про розгляд справи були повідомлені належним чином. Від останного надійшли письмові пояснення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Статтею 206 ЦПК України\~встановлено, що відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує прав та обов`язків сторін. Визнання позову є свідомим волевиявленням відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до копії свідоцтва про народження, виданного 04.08.2020 Броварським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), серії [NUMBER] , відповідний актовий запис №665 вбачається, що [PERSON] народився [INFO] та його батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] (а.п.9). Як вбачається з копії даного свідоцтва та із змісту позовної заяви відомості про батька було зазначено зі слів матері у відповідності до ч.1 ст.135 СК України, тобто відповідачки по справі. 19 березня 2024 року Прилуцький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Прилуцькому районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції, листом № 16236/33.15/24/24 повідомлено [PERSON] та [PERSON] про відмову у внесенні змін до актового запису про народження [INFO] [PERSON] , на підставі поданої [PERSON] заяви про визнання батьківства, оскільки немає достатніх підстав для цього (а.с.10-11). Відповідно до ч.1 ст.135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Згідно з ч.1 ст.126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Статтею 142 СК України передбачено, що діти мають рівні права щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою. До обов`язків батька відносно дитини, зокрема, але не виключно, належать: виховання дитини, піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя (ст.150 СК України), забезпечення утримання дитини до досягнення нею повноліття (ч.2 ст.51 Конституції України, ст.180 СК України). Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану (ст.121 СК України). Відповідно до ч.7 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно зі ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Пунктами 4, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. У таких справах позови осіб, зазначених у ч.3 ст.128 СК України приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема, дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч.1 ст.135 СК України). Спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Відповідно до пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved