Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-29 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (далі - ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ») через систему «Електронний суд» звернулося до суду з даним позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за договором позики №75786548 у розмірі 29188,51 грн, з яких: 8750,00 грн борг за основною сумою, 20438,51 грн борг за відсотками, а також судові витрати (судовий збір у сумі 2422,40 грн, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3500 грн). Свої вимоги обгрунтовує тим, що 25.05.2021р. між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію» було укладено вказаний договір позики у електронній формі, підписаний позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора. За умовами даного Договору товариство надало відповідачу в позику грошові кошти в сумі 8750,00 грн строком на 30 днів з можливістю пролонгації чи автопролонгації до 90 днів та зі сплатою процентів у розмірі 1,99% у день. Позикодавець за посередництва платіжної установи ТОВ «ФК «Фінекспрес» перерахував кошти в сумі 8750,00 грн на банківський картковий рахунок позичальника № [NUMBER] , цим самим виконавши свої фінансові зобов`язання. Однак відповідач повинна була повернути кредит, сплатити відсотки за його користування в порядку та строки, визначені договором. Однак відповідач свої фінансові зобов`язання за даним договором належним чином та своєчасно не виконав, здійснивши лише часткові платежі в сумі 282,96 грн, у зв`язку з чим має заборгованість у розмірі 29188,51 грн, з яких: 8750,00 грн борг за основною сумою, 20438,51 грн борг за відсотками. У подальшому за договорами факторингу ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» відступило ТОВ «Фінансова компаеія управління активами», а те - ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», як новому кредитору, право вимоги до боржників, в тому числі й до [PERSON] за Договором позики №75786548 від 25.05.2021р. Оскільки вищевказану заборгованість відповідач не погасив ні перед первісним кредитором, ні перед наступними факторами, то позивач просить стягнути її з відповідача в судовому порядку. Позивачу ухвалу про відкриття спрощеного позовного провадження в справі без повідомлення (виклику) сторін від 24 грудня 2024 року було направлено в електронній формі через систему «Електронний суд», що підтверджується довідкою про доставку електронного документу до його електронного кабінету (ч.6-8 ст.128 ЦПК України), але той інших заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подав. При цьому, суд зважує на те, що позивач у п.1, 2 прохальної частини позову просив розглядати справу саме в такому порядку та без його участі, а приписи ст.274 ЦПК України не містять обмежень для вирішення даної категорії справ у порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачу ухвалу про відкриття спрощеного позовного провадження в справі без повідомлення (виклику) сторін від 24 грудня 2024 року було надіслано за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (повернення судової кореспонденції з довідкою АТ «Укрпошта» ф.20 із зазначенням причин повернення «адресат відсутній» згідно з ч.6-8 ст.128 ЦПК України вважається належним сповіщенням особи), однак той відзиву на позов чи інших заяв з процесуальних питань не подав. Також в установлений строк від сторін не надходило заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін чи клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відтак, у силу положень ч.13 ст.7, ч.5 ст.279 ЦПК України розгляд даної справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами й у такому випадку судове засідання не проводиться та згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до такого висновку Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі\~ст.530\~ЦК України\~якщо у\~зобов`язанні\~встановлений строк\~(термін)\~його виконання,\~то воно\~підлягає виконанню\~у цей\~строк (термін). Зобов`язання,\~строк (термін)\~виконання якого\~визначений вказівкою\~на подію,\~яка неминуче\~має настати,\~підлягає виконанню\~з настанням\~цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до\~ст.625\~ЦК України\~боржник не\~звільняється від\~відповідальності за\~неможливість виконання\~ним грошового\~зобов`язання\~(ч.1). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2). За змістом положень ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до\~ст.1048\~ЦК України\~позикодавець має\~право на\~одержання від\~позичальника процентів\~від суми\~позики,\~якщо інше\~не встановлено\~договором або\~законом.\~Розмір і\~порядок одержання\~процентів встановлюються\~договором.\~Якщо договором\~не встановлений\~розмір процентів,\~їх розмір\~визначається на\~рівні облікової\~ставки Національного\~банку України. У\~разі відсутності\~іншої домовленості\~сторін проценти\~виплачуються щомісяця\~до дня\~повернення позики\~(ч.1). Договір\~позики вважається\~безпроцентним,\~якщо: 1)\~він укладений\~між фізичними\~особами на\~суму,\~яка не\~перевищує п`ятдесятикратного\~розміру неоподатковуваного\~мінімуму доходів\~громадян,\~і не\~пов`язаний\~із здійсненням\~підприємницької діяльності\~хоча б\~однією із\~сторін; 2) позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками (ч.2). Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Приписами ч.1 ст.1050 ЦК України визначено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. За приписами ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). У судовому засіданні встановлено, що 25 травня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» і [PERSON] було укладено договір позики №75786548 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), згідно умов якого товариство зобов`язувалося надати позичальнику позику в сумі 8750,00 грн строком на 30 днів до 24 червня 2021 року, базова процентна ставка 1,99% в день, знижена процентна ставка 0,49% за день, процентна ставка за понадстрокове користування позикою 2,70% за день (не застосовується в період карантину); орієнтовна реальна річна процентна ставка 430,9%, орієнтовна загальна вартість позики 10336,25 грн; додатком №1 до договору є Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. Позичальник також підтвердив, що до моменту підписання Договору він вивчив його та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті позикодавця, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення Договору, а також зазначену в Правилах процедуру і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі. Зазначені Правила розміщені на сайті товариства за посиланням https://mycredit.ua/ua/documents-license/ у загальному доступі для ознайомлення всіх зацікавлених осіб і є публічною офертою Товариства до укладення договору. Оскільки вказаний договір позики створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства, вчинений в електронній формі за допомогою електронного підпису уповноваженого представника позикодавця та одноразовим ідентифікатором позичальника, особу якого було верифіковано, з огляду на його неоспорювання відповідачем, письмова форма даного правочину дотримана. При цьому, суд констатує, що без проходження попередньої реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, без ознайомлення з Правилами надання коштів у позику, без вчинення послідовності дій щодо акцептування пропозиції укласти електронний договір, подальше укладення між позивачем і відповідачем електронного договору позики на сайті є неможливим. Тобто, на виконання вимог ч.1 ст.638\~ЦК України сторони у вказаному договорі позики досягли згоди щодо всіх істотних умов цього правочину, в зв`язку з чим він в силу положень ст.629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами. Зазначене відповідає вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про споживче кредитування», не суперечить приписам ст.6, 205, 207, 627-628, 634, 639, 642 ЦК України та узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 10 червня 2021 року у справі №234/7159/20, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19. Тобто судова практика у цій категорії справ є незмінною. Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» вищезазначені свої договірні зобов`язання виконало належним чином, надавши [PERSON] можливість користуватися обумовленими фінансовими ресурсами, що підтверджується платіжною інструкцією від 25.05.2021р. про перерахування коштів у сумі 8750,00 грн на банківську карту відповідача № [NUMBER] , довідкою ТОВ «ФК «Фінекспрес» від 14.11.2024р. про проведення безготівкового переказу ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» коштів у сумі 8750,00 на вказану банківську карту [PERSON] , а також довідкою про ідентифікацію. Натомість, [PERSON] позику та відсотки за її користуванням у відповідності до умов договору в повному обсязі та своєчасно не повернув. Згідно наданого позивачем розрахунку [PERSON] лише 25.06.2021р. вніс 282,96 грн на погашення відсотків, у зв`язку з чим заборгованість відповідача за Договором позики №75786548 від 25.05.2021р. станом на 17.12.2024р. складає 29188,51 грн, з яких: 8750,00 грн борг за тілом позики, 20438,51 грн борг за нарахованими та несплаченими процентами. Як вбачається з даного розрахунку заборгованості ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» проценти нараховувалися [PERSON] до 21 вересня 2021 року, тобто протягом 120 днів з дати отримання позики. Водночас у п.6.5 Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» (на умовах повернення позики в кінці строку позики), затверджених наказом директора №14/05/2021 від 14.05.2021р., що розміщені на сайті позикодавця і з якими [PERSON] був ознайомлений, передбачено, що у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) товариство має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченому Договором позики, за кожний день понадстрокового користування позикою (або її частиною), починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування процентів на позику (або її частину) за понадстрокове користування позикою за Договором позики не є штрафом, пенею чи будь якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування. Отже, в договорі позики, який укладено строком на 30 днів, передбачено умови пролонгації або автопролонгації терміну користування позикою з обмеженням у 90 календарних дні. Тобто загальний строк користування позикою не може перевищувати 120 календарних дні. Відтак, оскільки відповідач порушив свої зобов`язання й отриману позику своєчасно згідно умов договору не повернув, то нарахування ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» [PERSON] процентів за користування позикою за 120 днів (як у межах строку дії договору позики з урахуванням автопролонгації) є правомірним, що узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, сформульованим у постанові від 05.04.2023р. у справі №910/4518/16. За договором факторингу №2610 від 26 жовтня 2021 року, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» (Фактор) і ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» (Клієнт), останнє відступило ТОВ «Фінансова компанія управління активами», як Новому кредитору, право грошової вимоги до третіх осіб (боржників), пов`язаними з кредитними коштами, зазначених у Реєстрі заборгованостей (Додаток №1), зокрема й до [PERSON] за договором позики №75786548 від 25.05.2021р. у загальній сумі 29362,04 грн, з яких: 8750,00 грн борг за тілом позики, 20612,04 грн борг по процентах за користування. Право позикодавця на відступлення права вимоги без згоди позичальника договором позики не обмежено. Надалі згідно договору факторингу №030423-ФК від 03 квітня 2023 року, укладеного між ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (Фактор) і ТОВ «Фінансова компанія управління активами» (Клієнт), останнє відступило позивачу, як Новому кредитору, право грошової вимоги до третіх осіб (боржників), пов`язаними з кредитними коштами, зазначених у Реєстрі заборгованостей (Додаток №1), зокрема й до [PERSON] за договором позики №75786548 від 25.05.2021р. у загальній сумі 29362,04 грн, з яких: 8750,00 грн борг за тілом позики, 20612,04 грн борг по процентах за користування. При цьому, ТОВ «Фінансова компанія управління активами» і ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» не здійснювали ніяких додаткових нарахувань за вказаним договором позики. Водночас ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» у своєму розрахунку зазначає і просить стягнути з [PERSON] заборгованість за вказаним договором позики у сумі 29188,51 грн, з яких: 8750,00 грн борг за тілом позики, 20438,51 грн борг за нарахованими та несплаченими процентами, що є диспозитивним правом позивача (ст.13 ЦПК України). Натомість [PERSON] усупереч положенням ст.12, 81 ЦПК України не було надано суду жодних доказів на підтвердження належного та своєчасного виконання ним своїх фінансових зобов`язань та спростування позовних вимог позикодавця, зокрема й щодо укладення договору позики та отримання позики, а відсутність у нього коштів не може бути підставою для звільнення його від погашення заборгованості. Таким чином, враховуючи вищевказані обставини справи, даний позов ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за Договором позики є обгрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.1, 3 ст.133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать й витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з\~ч.1,\~2\~ст.141\~ЦПК України\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: 1)\~у разі\~задоволення позову\~-\~на відповідача; 2)\~у разі\~відмови в\~позові -\~на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. По даній справі ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн та на професійну правничу допомогу адвоката Ткаченко Ю.О. в сумі 3500 грн, які підтверджені належними й допустимими доказами (договір про надання правничої допомоги №01-11/24 від 01.11.2024р. з додатками №1 (акт приймання-передачі справ на надання правничої допомоги), №2 (акт №1-П від 02.12.2024р. приймання-передачі наданої правничої допомоги, у яких міститься детальний опис виконаних робіт і їх вартість у розмірі 3500 грн), свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, довіреність від 12.12.2024р., ордер на надання правничої допомоги від 01.11.2024р., платіжна інструкція від 12.12.2024р. про перерахування ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» Ткаченко Ю.О. коштів. При цьому, суд враховує, що до понесених позивачем витрат на професійну правову допомогу адвоката відносяться як оплачені, так і ті, що будуть оплачені ним у майбутньому, що відповідає умовам договору та усталеній практиці Верховного Суду (постанови від 27.07.2022р. у справі №686/28627/18, від 15.06.2021р. у справі №159/5837/19,\~від 03.10.2019р.\~у справі\~№922445/19та ЄСПЛ (п.115 рішення в справі «Бєлоусов проти України від 07.11.2013р»). Згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 02.06.2014р.); відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (рішення у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002р). Наведене також узгоджується й з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 12.05.2020р. у справі №904/4507/18, \~де ВП ВС зазначила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У зв`язку з цим, суд вважає, що заявлений у цій справі позивачем до відшкодування з відповідача розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3500 грн відповідає критеріям реальності, співмірності, розумності, обгрунтованості та пропорційності. Також прикметно, що відповідачем не було подано заперечень чи клопотань про зменшення пред`явлених позивачем до стягнення з нього витрат на професійну правничу допомогу адвоката. Таким чином, зважаючи на повне задоволення позову, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 2422,40 грн сплаченого ним при подачі заяви судового збору та 3500,00 грн понесених витрат на професійну правничу допомогу адвоката, а всього 5922,40 грн судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved