Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою шляхом направлення поштовою кореспонденцією 14.06.2024 (надійшла до суду 19.06.2024), в якій просила суд позбавити [PERSON] батьківських прав у відношенні їх малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому 23.05.2012. Від шлюбу вони мають спільного малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.12.2019 шлюб між подружжям було розірвано. Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03.04.2017 присуджено стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання їх малолітнього сина [PERSON] , до досягнення дитиною повноліття. При цьому, [PERSON] ніде не працює, аліменти на утримання сина не сплачує та злісно ухиляється від виконання такого обов`язку, свідченням чому є наявність заборгованості по аліментам понад 200 000 грн. та застосовані до нього державним виконавцем обмежувальні заходи. Участі у вихованні сина відповідач також не бере, не піклується про нього, не проявляє інтересу до його навчання, розвитку, стану здоров`я. Малолітній [PERSON] мешкає з матір`ю [PERSON] та її батьками - дідом [PERSON] , [INFO] , та бабою [PERSON] , [INFO] . Баба та дід допомагають [PERSON] у вихованні [PERSON] . За місцем навчання хлопчик зарекомендував себе виключно з позитивного боку як вихований, дисциплінований, товариський, самостійний, користується повагою серед однолітків та є дружнім. З огляду на самоусунення [PERSON] від виконання батьківських обов`язків, усі питання щодо виховання, навчання, розвитку, матеріального утримання сина [PERSON] вимушена вирішувати самостійно. Оскільки [PERSON] нехтує належним виконанням батьківських обов`язків у відношенні сина, не спілкується з ним, не цікавиться його життям, станом здоров`я, навчанням, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, а його поведінка є винною як свідчення свідомого самоусунення від виконання батьківських обов`язків, тому позивач просить позбавити його батьківських прав. На переконання позивача, вжиття цього крайнього заходу відповідатиме меті найбільш повноцінного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів їх сина. Ухвалою суду від 17.07.2024 позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження з призначенням підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 03.09.2024 задоволено заяву позивача про допит свідків [PERSON] , [PERSON] . Ухвалою суду від 03.09.2024 закрито підготовче провадження у справі з призначенням її до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Гаценко О.В. правом на участь в судовому засіданні 21.01.2025 не скористались, попередньо подавши заяву про проведення судового засідання за їх відсутності. Пред`явлені вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні, проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Будучи присутнім в судовому засіданні 29.10.2024, представник позивача наголошував на доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав у відношенні малолітнього сина [PERSON] з підстав, викладених у позові. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, будучи повідомленим належним чином в порядку ст.128 ЦПК України. Заяв про відкладення судового засідання, відзив чи заяви про надання додаткового часу для подання відзиву, від відповідача на адресу суду не надходили. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - [PERSON] правом на участь в судовому засіданні 21.01.2025 не скористалась, попередньо подавши заяву про розгляд справи за її відсутності. При вирішенні спору покладалась на розсуд суду та надала висновок органу опіки та піклування щодо вирішення спору. Допитана в судовому засіданні 29.10.2024 як свідок [PERSON] суду показала, що вона є матір`ю [PERSON] та відповідно бабусею [PERSON] . Батько дитини [PERSON] з 2019 року участі у вихованні сина не бере, матеріально не забезпечує, не сприяє розвиткові дитини. Дійсне місцеперебування [PERSON] їй не відоме, з сином він не спілкується взагалі. Наразі [PERSON] та малолітній [PERSON] перебувають закордоном. Будучи допитаним в судовому засіданні 29.10.2024 як свідок, [PERSON] суду показав, що він є батьком [PERSON] та відповідно дідом [PERSON] . З донькою у нього хороші стосунки, із колишнім зятем [PERSON] він не спілкується, дійсне його місцезнаходження не відоме. Батьківські обов`язки [PERSON] відносно сина [PERSON] не виконує протягом останніх 6 років, матеріально не утримує, має велику заборгованість по аліментам. На початку війни в Україні [PERSON] та малолітній [PERSON] виїхали закордон, де перебувають дотепер, а до виїзду мешкали разом з ним та [PERSON] . Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, який стосується інтересів малолітньої дитини, в інтересах якої безпосередньо пред`явлено позов, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідача, не подання ним відзиву у встановлений законом строк, суд постановив ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень позивача та її представника проти заочного розгляду справи. Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Процесуальні дії судом не вчинялись, заходи забезпечення позову/доказів, зупинення/відновлення провадження не застосовувались. Дослідивши письмові докази у справі, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінивши докази у справі в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, врахувавши позицію учасників справи, заслухавши покази свідків, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог з огляду на таке. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ) перебували у шлюбі, зареєстрованому 26.05.2012 Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №154. Від шлюбу сторони мають спільного малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що слідує зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 31.08.2012 Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області. Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.12.2019, ухваленим при заочному розгляді цивільної справи №214/5218/19, яке набрало законної сили 08.01.2020, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відомості про розірвання шлюбу також внесено до Державного реєстру актів цивільного стану громадян, що підтверджується Витягом з реєстру від 31.01.2023 №00042078570. Крім того, рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.01.2017, ухваленим при заочному розгляді цивільної справи №214/5790/16-ц, яке набрало законної сили 28.03.2017, за позовом [PERSON] присуджено стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання їх малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.10.2016. На виконання рішення 03.04.2017 Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області було видано виконавчий лист, який [PERSON] як стягувачем пред`явлено для примусового виконання до Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Постановою державного виконавця від 22.06.2017 відкрито виконавче провадження ВП [NUMBER] з примусового виконання вказаного виконавчого документу. Як вказувала позивач, [PERSON] жодної матеріальної допомоги на утримання сина не надав, зобов`язання за судовим рішенням зі сплати аліментів не виконував та не виконує, дитина перебуває на її матеріальному утриманні. Із наданого відділом ДВС розрахунку заборгованості за період з 01.10.2020 до 01.06.2024 слідує, що заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів на утримання сина [PERSON] складає 233 364 грн. 87 коп., заборгованість станом на 01.10.2020 обліковується окремо та становить 64536 грн. 37 коп. Жодних аліментів платежів протягом вказаного періоду [PERSON] не здійснив. Відомості про відповідача включено до Єдиного реєстру боржників. У зв`язку з ухиленням від сплати аліментів, у відношенні [PERSON] застосовано заходи обмежень у вигляді тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами, виїзду за межі України, праві полювання, а також накладено арешт на його майно, що підтверджується постановами державного виконавця від 01.04.2020. Як слідує з довідки про склад сім`ї №33 від 14.05.2024 ОСББ «ОБРІЙ-КР», [PERSON] , її син [PERSON] та [PERSON] (батько позивача), [PERSON] (мати позивача) зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки-характеристики з місця мешкання, сім`я [PERSON] характеризується позитивно, за результатами проведеного опитування та з показів сусідів відомо, що мати [PERSON] приділяє належну увагу вихованню сина, організовує правильне ведення вільного часу, відвідування гуртків та спортивних секцій. Бабуся та дідусь надають допомогу матері у догляді за [PERSON] . Батько [PERSON] з сім`єю не спілкується та не проживає, у вихованні дитини участі не бере. Допитані судом свідки [PERSON] та [PERSON] , кожен окремо, вказували, що [PERSON] разом з сином дійсно мешкали з ними за однією адресою, однак на початку війни виїхали за кордон, де перебувають наразі. На підтвердження факту перебування [PERSON] та малолітнього [PERSON] за кордоном, представник позивача надав довідки служби з питань населення та міграції Департаменту юстиції та безпеки кантону Базель-Штадт (в перекладі з німецької мови на українську), відповідно до яких [PERSON] та [PERSON] мешкають у [ADDRESS]. Як слідує з психолого-педагогічної характеристики, [PERSON] є учнем Криворізької гімназії №72 КМР, де навчається з І класу. Має навчальні досягнення достатнього рівня, добрий загальний розвиток, захоплюється різним конструюванням, полюбляє баскетбол, плавання та велосипедний спорт. У відносинах з однолітками та іншими учнями зарекомендував себе з позитивного боку, користується авторитетом, поважає старших, дотримується правил поведінки. Виховується у неповній родині, мати приділяє належну увагу його вихованню, навчальному процесу, цікавиться позакласним життям сина. Батько участі у шкільному житті не бере, успіхами дитини не цікавиться. Із 23.05.2022 [PERSON] навчається у початковій школі Нойбад Маршалкенштрассе 120, СН-4054 Базель, що підтверджується довідкою відділу освіти кантону Базель-Штадт (у перекладі з німецької мови на українську). У ст.2 Закону України «Про доступ до судових рішень» зазначено, що кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання, крім ухвал про арешт майна та тимчасовий доступ до речей та документів у кримінальних провадженнях, які підлягають оприлюдненню не раніше дня їх звернення до виконання. Згідно з ч.3 ст.6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру. З наведеного убачається, що при розгляді справи суд не позбавлений можливості самостійно перевірити відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень та є відкритими, що не є порушенням принципу диспозитивності, на чому акцентує увагу Верховний Суд у постанові від 24.10.2024 у справі №752/8103/13-ц та постанові від 23.03.2021 у справі №910/3191/20. За інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що [PERSON] засуджений вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09.02.2024 за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України (справа № 214/1348/24), із застосуванням ст.ст.75, 76 КПК України, до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік із звільненням від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік. Крім того, [PERSON] раніше неодноразово потрапляв у поле зору правоохоронних органів, притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема, за ч.1 ст.130 КУпАП постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.07.2020 (справа №212/4585/20). Відповідно до ч.1 ст.141, ст.150 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний, моральний стан. Як слідує з положень ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Відповідно до ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно з ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема: ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти (п.2). При цьому, в розумінні п.15, п.16 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 №3, який узгоджується з нормами ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Таким чином, з аналізу зазначених вище положень слідує, що позбавлення батьківських прав можливе лише у разі винної поведінки відповідача, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, при цьому докази, які б свідчили про ухилення відповідача від виконання обов`язків щодо виховання дитини мають бути безспірними. При вирішенні справи суд також приймає до уваги положення принципу 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй від 20.11.1959, відповідно до якого малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своїми батьками. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні №39948/06 від 18.12.2008 у справі «Савіни проти України» зазначив, що «… розірвання сімейних зв`язків між батьками та дитиною означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин, у зв`язку з чим рішення національних органів має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини. Вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання…». Відповідно до ч.5 ст.19 СК України, Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 866 від 24.09.2008, при розгляді спорів, що виникають із сімейних відносин та стосуються, зокрема, позбавлення батьківських прав, орган опіки та піклування надає письмовий висновок. Як слідує з висновку виконкому Саксаганської районної у місті ради №10/02.2.01-18-5405 від 31.10.2024, при вирішенні питання про доцільність або недоцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , орган опіки покладається на розсуд суду, зважаючи на те, що встановити позицію батька щодо спору не виявилось можливим. Так, під час здійснення неодноразових відвідувань адреси реєстрації місця проживання [PERSON] комісії двері ніхто не відчинив, доступ до помешкання надано не було, на запрошення до служби у справах дітей не відреаговано. Разом з тим, у висновку відображено факти, на підставі яких очевидним є самоусунення відповідача від виконання батьківських обов`язків (наявність заборгованості по аліментам), судимість за проступок у сфері обігу наркотичних речовин як свідчення анти суспільного способу життя. Крім того, допитані судом свідки [PERSON] та [PERSON] , кожен окремо, підтвердили обставини ухилення [PERSON] від виконання батьківських обов`язків протягом тривалого часу, а саме, з 2019 року, та зауважували, що судячи по його поведінці життя та доля дитини йому не цікаві. Встановлені судом обставини та обсяг наявних доказів в своїй сукупності, свідчать про те, що [PERSON] , будучи батьком малолітнього [PERSON] , тривалий час не проявляє увагу до дитини, не цікавиться життям, розвитком, не бере участь у вихованні, матеріальному забезпеченні дитини. Фактично усі ці обов`язки самостійно виконує мати дитини - позивач [PERSON] . Антисуспільний спосіб життя [PERSON] , ухилення від сплати аліментів на утримання сина, борг за якими становить понад 250 000 грн., відсутність працевлаштування та стабільного доходу не є тими факторами, які б виправдовували його самоусунення від виконання батьківських обов`язків, свідоме нехтування їх виконанням та відсутність жодного інтересу до дитини, напрочуд поведінка відповідача та вчинки свідчать про те, що він не має наміру та мети зберегти зв`язок з сином та не зацікавлений у подальшій долі дитини, його матеріальному благополуччі та розвитку. При цьому, така поведінка відповідача вочевидь є винною та свідомою. Провівши ретельний аналіз обставин справи, суд приходить до висновку, що застосування до відповідача крайніх заходів у виді позбавлення батьківських прав в даному випадку є доречним і достатнім з урахуванням обсягу наявних доказів, що відповідатиме інтересам дитини та узгоджується з правовими висновками Європейського суду з прав людини, викладеними в п.48 рішення від 18 грудня 2008 року № 39948/06 у справі «Савіни проти України» та в п.65 рішення №46544/99 у справі «Кутцнер проти Німеччини». Отже, з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість пред`явлених [PERSON] вимог та можливість позбавлення [PERSON] батьківських прав у відношенні малолітнього сина [PERSON] , у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Поміж іншим, суд вважає за необхідне звернути увагу відповідача на передбачене ст.169 СК України право на поновлення батьківських прав в судовому порядку після зміни його поведінки як особи, позбавленої батьківських прав, обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав з переосмисленням ставлення до дитини. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно зі ст.141 ЦПК України, суд враховує ухвалення рішення на користь позивача, а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 1 211 грн. 20 коп. в рахунок відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved