Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-16 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач), в особі свого представника - адвоката Шурубора Вячеслава Ігоровича (далі - представник позивача), звернувся до суду із позовом до [PERSON] (далі - відповідач 1), [PERSON] (далі - відповідач 2), Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області (далі - відповідач 3), в якому просить суд визнати за позивачем право власності на квартиру [ADDRESS] Іванківського) району Київської області. Свої вимоги обґрунтовує тим, що згідно ордеру на житлове приміщення №63 від 16.12.1980 року, виданого [PERSON] (батьку позивача) та членам його сім`ї - [PERSON] (мати позивача), [PERSON] (сестра позивача) та [PERSON] (позивач) на право зайняття жилого приміщення площею 26,2 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , позивач та його сім`я були вселені в дану квартиру. Після смерті батьків постало питання приватизації зазначеної квартири позивачем, однак рішенням Іванківської селищної ради йому було відмовлено в наданні дозволу на приватизацію вказаного житлового приміщення, у зв`язку з відсутністю назви населеного пункту в ордері № 63 від 16.12.1980 року, виданого на підставі рішення виконкому Іванківської районної Ради народних депутатів від 15.12.1980 № 252, що унеможливлює ідентифікацію жилого приміщення. Позивач вказує, що на даний час він не має можливості офіційно зареєструвати своє право власності на вищевказану квартиру, оскільки в ордері на житлове приміщення допущені помилки, які в адміністративному порядку виправити неможливо, і які стали перешкодою у приватизації квартири. Також позивач вважає, що має право у судовому порядку визнати своє право власності на належне житлове приміщення, так як останнє знаходиться фактично у його власності та володінні, квартира не має іншого власника, права інших осіб в даному випадку не порушуються, що є презумпцією правовірності її права власності на вказане вище майно, але його суб`єктивне право власності на вказане житлове приміщення не можливо підтвердити відповідним документом. Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 13.12.2024 року було відкрито провадження у даній справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 17.01.2025 року /а.с. 25/. Позивач та його представник - адвокат Шурубор В.І. в судове засідання не з`явилися. Представник позивача звернувся до суду з клопотанням в якому просить суд проводити розгляд даної справи у відсутність позивача та його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити повністю. Відповідачі, [PERSON] та [PERSON] , звернулися до суду із заявами про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позову не заперечують. Відповідач Іванківська селищна рада Вишгородського району Київської області звернулися до суду із листом, в якому просять розглядати справу без участі представника селищної ради, заперечень не мають. Враховуючи те, що сторони в судове засідання не з`явилися та подані до суду клопотання про розгляд справи без участі сторін та їх представників, суд вирішує справу за наявними матеріалами, які містяться у справі. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється, оскільки сторони в судове засідання не з`явилися. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом України. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном. Судом встановлено, що відповідно до рішення виконкому Іванківської районної ради народних депутатів від 15 грудня 1980 року № 253 «Про виділення квартири відомчого будинку ШБУ-39» було затверджено рішення комісії в житлових питаннях про виділення квартири відомчого будинку ШБУ - 39 та вирішено виділити [PERSON] та членам його сім`ї квартиру [ADDRESS] /а.с. 8/. Згідно ордеру на житлове приміщення №63 від 16.12.1980 року, виданого [PERSON] та членам його сім`ї - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на право зайняття 2-х кімнат загальною жилою площею 26,2 кв.м. в квартирі [ADDRESS] , позивач разом з членами його сім`ї були вселені в дану квартиру. При цьому, як вбачається з даного ордеру, в ньому не назначено назву населеного пункту (смт. Іванків), в якому надавалася зазначена квартира /а.с. 9/. Після смерті батьків позивача - батька [PERSON] , який помер [INFO] та матері [PERSON] , яка померла [INFO] /а.с. 10, 11/, позивач звернувся до Іванківської РДА Київської області про переоформлення договору найму житлового приміщення після померлої матері, де розпорядженням вищезазначеної РДА за №462 від 02.12.2004 року було змінено договір найму, і як наслідок цього [PERSON] , сім`я якого складається з 3-х осіб (він - 1975 р.н., сестра - [PERSON] , 1974 р.н., племінниця - [PERSON] , 1994 р.н.) є наймачем двокімнатної квартири [ADDRESS] , житловою площею 23,7 кв.м., оскільки квартира є не приватизованою /а.с. 13/. Як вбачається з витягу з реєстру територіальної громади №2023/008369872 від 16.10.2023 [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] /а.с. 7/. Позивач звернувся до КП «БТІ Києво-Святошинської районної ради Київської області» з проханням надати інформацію щодо реєстрації за ним права власності відповідно до ордеру №63 від 16.12.1980 року, а також було виготовлено новий технічний паспорт на вказане житлове приміщення /а.с. 15/. З технічного паспорту на квартиру вбачається, що до складу житлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] входить: житлова двокімнатна квартира (літ. А) загальною площею 40,7 кв.м, житловою площею 25,2 кв.м., та допоміжною площею 15,5 кв.м., що складається з приміщень: коридор 6,3 кв.м., житлова 10,5 кв.м, житлова 14,7 кв.м., кухня 5,9 кв.м., , ванна 2,3 кв.м, туалет 1,0 кв.м. /а.с. 16-17/. Згідно з повідомленням, яке видане КП «БТІ Києво-Святошинської районної ради Київської області» за № 2818 від 27.11.2024 року, слідує, що право власності на квартиру [ADDRESS] - не зареєстровано /а.с. 15/. Як вбачається з рішення виконавчого комітету Іванківської селищної Ради народних депутатів №45 від 10.03.1993 року «Про перейменування вулиць селища Іванків» вулицю Леніна перейменовано на вулицю Поліська /а.с. 14/ Рішенням Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області від 20.05.2024 року № VIII-69/5743, відмовлено позивачу в наданні дозволу на приватизацію житлового приміщення, у зв`язку з відсутністю назви населеного пункту в ордері № 63 від 16.12.1980 року, виданого на підставі рішення виконкому Іванківської районної Ради народних депутатів від 15.12.1980 № 252, що унеможливлює ідентифікацію жилого приміщення /а.с. 18/. Вирішуючи заявлений спір, суд керується також наступним. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом (ч. 1 ст. 55 Конституції України). Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. (ч. 2 ст. 41 Конституції України). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. (ч. 1 ст. 3 ЦПК України). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. (ч. 1 ст. 15 ЦК України). Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема визнання права. (п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Згідно із ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Відповідно до ст. 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Пункт 3 ст. 8 вказаного Закону визначає, що передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Згідно ст. 58 ЖК України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Виходячи з наведених норм вищевказане рішення про видачу ордеру №252 від 15.12.1980 року, а також ордер №63 від 16.12.1980 року видані у встановленому законом порядку та є дійсними. Судом встановлено, що в ордері №63 від 16.12.1980 року були допущено описку, зокрема не назначено назву населеного пункту, в якому надавалася зазначена квартира. Однак, суд звертає увагу на те, що допущені помилки та описки під час видачі зазначеного ордеру, не можуть бути перешкодою у реалізації права позивачем на безоплатну передачу зазначеної квартири, оскільки це буде порушення його конституційних прав на житло та мирне володіння майном. Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). З урахуванням положень частини першої статті 15 ЦК України та статті 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. Оскільки позови про визнання права власності, що пред`явлені на підставі статті 392 ЦК України, пов`язані з невизначеністю відносин права власності позивача щодо свого майна, то на ці позови не поширюються правила про позовну давність. (п. 37 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»). Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі, зокрема, судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити даний позов в повному обсязі та визнати за [PERSON] в цілому право власності на квартиру [ADDRESS] Іванківського) району Київської області. Судові витрати сплачені позивачем при подачі позову до суду, які він просить не стягувати з відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: approved