Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-15 00:00:00

Представник товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Смарт Пей» - Носалик О.В. звернулася до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що між Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» (далі - АТ «ПУМБ») та [PERSON] 20.09.2018 року укладено кредитний договір № 2001130525002 , на підставі якого відповідачу надано грошові кошти в якості кредиту у розмірі 15 000 грн, розмір процентної ставки - 47.88% річних, розмір комісії за користування кредитом -0%. Відповідач довготривалий строк не виконував належним чином свої кредитні зобов`язання перед Банком. Заборгованість відповідача перед банком станом на 07 травня 2024 року склала - 28402.79грн, з яких: 14985.02 грн - заборгованість за кредитом, 13417.77 грн. - заборгованість по процентам, 0 грн.- заборгованість за комісією. 08.05.2021 між АТ «ПУМБ» та ТОВ «ФК «Фінако» укладено договір відступлення права вимоги № 1, за яким ТОВ «ФК «Фінако» отримало право грошової вимоги до боржників банку вказаних у реєстрі боржників, в тому числі до відповідача. В наступному, 16.07.2024 року між ТО «ФК «Фінако» та ТОВ «ФК «Смарт Пей» було укладено договір факторингу №1, за яким ТОВ «ФК «Смарт Пей» отримало право грошової вимоги до боржників банку, вказаних у реєстрі боржників, в тому числі до відповідача. Просить стягнути з [PERSON] на користь Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«Смарт Пей»\~ заборгованість\~з кредитним\~договором у\~сумі 28402,79\~гривень, а також витрати з сплати судового збору. Справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в судове засідання, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 19 листопада року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.\~\~ 02.12.2024 року відповідач [PERSON] надала відзив на позовну заяву в якому просила відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог посилаючись на те, що у 2018 році був укладений договір і кредитна картка була строком дії до 2020 року. Про що підтверджено виписками з розрахунку заборгованості, оскільки заборгованість розрахована до 2020 року. Згідно ст. ст. 257,261 ЦК України строк позовної давності - 3 роки. Оскільки строк дії картки по вищевказаному договору закінчився у вересні 2020 року то і 3 роки позовної давності закінчилися у 2023 році. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Ніякої угоди вона не підписувала і позивач такої угоди не надавав. 13.12.2024 року представник позивача надав відповідь на відзив в якому зазначив, що позивач звернувся до суду з даним позовом в межах строку позовної давності, посилаючись на обставини викладені у відповіді. Крім цього, наявність та сума заборгованості відповідачем не заперечується. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надала письмову заяву про розгляд справи за відсутністю представника позивача. Заявлені позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. Просить відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, застосувавши строк позовної давності Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, приходить до наступного. Нормами ст. 129 Конституції України встановлено, що одним з основних принципів судочинства, є законність. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін. Частиною 2\~ст.\~124\~Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Нормами ст. 129 Конституції України встановлено, що одним з основних принципів судочинства, є законність. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається\~ЦПК України\~та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. Відповідно до ст.\~6\~Європейської конвенції\~з прав\~людини кожен має право на справедливий суд і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У частині четвертій\~статті 10 ЦПК України\~і\~статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України», національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Згідно до ст.ст.\~12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. \~Статтею\~ 13\~ЦПК України визначено, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до\~ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст.\~76,\~81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Водночас, відповідно до ч.1 ст.19\~ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно до статті 263\~ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Згідно зі статтею 264\~ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Пунктом 2 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~судове рішення\~у цивільній\~справі» №14\~від 18\~грудня 2009\~року передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом\~України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 263 ЦПК). \~ \~ Згідно\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позивальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71, якщо інше не встановлено парафом 2 цієї глави і не випливає із суті кредитного договору. 20.09.2018 року між Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2001130525002, на підставі якого відповідачу надано грошові кошти в якості кредиту у розмірі 15 000 грн, розмір процентної ставки склав 47.88% річних, а розмір комісії за користування кредитом 0% Відповідно до\~ст. 526 ЦК України, \~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а відповідно до ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу за весь час прострочення. Відповідач довготривалий строк не виконував належним чином свої кредитні зобов`язання перед Банком. Заборгованість відповідача перед банком станом на 07 травня 2024 року склала - 28402,79грн, з яких:14985.02 грн- заборгованість за кредитом, 13417,77 грн. - заборгованість по процентам, 0 грн.- заборгованість за комісією, що підтверджується розрахунком заборгованості. 08 травня 2021 між Акціонерним товариством " Перший Український міжнародний банк" та ТОВ "Фінансова компанія " ФІНАКО" укладено договір відступлення права вимоги № 1, за яким ТОВ «ФК «Фінако» отримало право грошової вимоги до боржників банку вказаних у реєстрі боржників, в тому числі до відповідача. 16 липня 2024 між ТО «ФК «Фінако» та ТОВ «ФК «Смарт Пей» було укладено договір факторингу №1, за яким ТОВ «ФК «Смарт Пей» отримало право грошової вимоги до боржників банку, вказаних у реєстрі боржників, в тому числі до відповідача. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає доведеним та документально підтвердженим факт утворення відповідачем по справі заборгованості у розмірі 28402,79 грн. в результаті невиконання умов кредитного договору. 16 січня 2025 року відповідачем надано письмову заяву, в якій вона просить відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог, застосувавши строк позовної давності. З розрахунку заборгованості за кредитним договором №2001130525002 від 20.09.2018 року вбачається, що останній платіж [PERSON] здійснено - 28.02.2019 року. Станом на 07.05.2024 року загальна сума заборгованості по кредиту погашена не була. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, в межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки ( ч.1 ст.257 ЦК України). За зобов`язаннями з визначеним строком виконання, перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання ( ч.5 ст.261 ЦК України). Таким чином початок строку перебігу позовної давності - з 29.02.2019 року. З позовом до суду позивач звернувся 14.11.2024 року пропустивши трирічний строк позовної давності. Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, отже в задоволені позовних вимог слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed