Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача [PERSON] , третя особа без самостійних вимог: Дар`ївська сільська рада Херсонського району Херсонської області про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без згоди другого законного представника (батька), в якому просить надати їй дозвіл на реєстрацією місця проживання дитини - [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] без згоди батька - [PERSON] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона з червня 2008 року перебуває з відповідачем у шлюбних відносинах, від яких мають дитину [PERSON] , [INFO] . З січня 2024 року шлюбні відносини між ними припинені, сторони проживають окремо, відповідач виїхав за межі України, внаслідок чого позивач звернулась до суду із заявою про розірвання шлюбу. Батько сином не цікавиться, участі у його вихованні не приймає. Дитина- син [PERSON] , [INFO] , проживає разом з позивачем за її зареєстрованим місцем проживання: [ADDRESS] без реєстрації місця проживання, знаходиться на її утриманні. Відтак, позивач звернулася до відділу ЦНАП Дар`ївської сільської ради Херсонського району Херсонської області з заявою про реєстрацію її сина [PERSON] , [INFO] за її зареєстрованим місцем проживання, однак, їй було відмовлено з підстав відсутності у неї письмової згоди батька дитини на реєстрацію місця проживання дитини. У зв`язку з цим вона змушена була звернутися до суду із заявою про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини за її зареєстрованим місцем проживання без згоди батька, оскільки батько дитини ухиляється від надання такої згоди. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 13.08.2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 26.11.2024 року підготовче провадження по справі закрито та справу призначено до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, вимоги задовільнити у повному обсязі, у разі неявки відповідача у судове засідання, не заперечувала проти винесення рішення в заочному порядку. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив. Заяв, клопотань, відзиву суду не надав. Представник третьої особи - Дар`ївської сільської ради Херсонського району Херсонської області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, при розгляді справи поклався на розсуд суду. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи, ухваливши заочне рішення. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно частини першої статті 4 ЦПК України та ст.15 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Підставою позову є фактичні обставини, з наявністю або відсутністю яких закон пов`язує виникнення чи припинення матеріально-правових відносин сторін. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] та відповідач [PERSON] , [INFO] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14.06.2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , та є батьками [PERSON] [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 03.06.2008 року Дар`ївською сільською радою Білозерського району Херсонської області, актовий запис № 17. Згідно копії паспорту громадянина України [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , виданого 16.05.2002 року Білозерським РВ УМВС України в Херсонській області та Витягу з реєстру територіальної громади, відомостей отриманих в Дар`ївської сільської ради Херсонського району Херсонської області, зареєстроване місце проживання позивача [PERSON] , [INFO] з 24.09.2002 року за адресою: [ADDRESS] . Разом з позивачем проживає її дитина - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до частини першої статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно з частиною першою статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. За приписами частини третьої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Відповідно до частини першої статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання. Відповідно до вимог ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що реєстрація місця проживання і зняття з місця реєстрації особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. Пунктом 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 02.03.2016 року №207 передбачено, що у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що Конвенція покликана гарантувати не теоретичні чи ілюзорні права, а права практичні та ефективні (справа «Вайт і Кеннеді проти Німеччини» (пункт 67), «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам ІІ проти Німеччини» (пункт 45). Відповідно до частини першої статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Закон України «Про охорону дитинства» визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини. За таких обставин, судом встановлено, що спір виник у зв`язку із бажанням матері зареєструвати місце проживання дитини за адресою: [ADDRESS] , а саме за місцем її зареєстрованого місця проживання, але згоду батька на це отримати не виявляється можливим через відсутність спілкування між сторонами. У відповідності до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлені законом. Проаналізувавши всі обставини справи, та враховуючи, що позивач має намір зареєструвати малолітнього сина за своїм зареєстрованим місцем проживання, що відповідає інтересам дитини. Тому відсутність згоди батька дитини порушує її права на вільне пересування, відпочинок, оздоровлення та навчання. Таким чином, суд вважає позовні вимоги повністю доведеними та приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати в сумі 1211 грн. 20 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки позов задоволено в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved