Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-27 00:00:00

У липні 2024 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Обґрунтовуючи позов, позивач [PERSON] зазначає про те, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] мають спільну малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , у шлюбі сторони ніколи не перебували. Після народження дитини, відповідач [PERSON] залишила малолітнього сина батьку та зникла у невідомому напрямку. Так, вже у квітні 2016 року матір взагалі припинила з`являтись у житті дитини, не вчиняла жодних контактів із малолітнім [PERSON] та не намагалась зв`язатись з ним у будь-який можливий спосіб. По теперішній час не відоме точне місце перебування відповідачки. З моменту народження сина та станом на момент звернення до суду, позивач [PERSON] здійснює утримання та виховання дитини самостійно. Так, позивач та син [PERSON] зареєстровані та разом проживають за адресою [ADDRESS] . Позивач належним чином виконує свій батьківський обов`язок. Так, для малолітньої дитини створені усі належні умови проживання, виховання та розвитку. Позивач доглядає за сином, здійснює медичні обстеження та лікування, провів усі медичні щеплення для дитини. Малолітній [PERSON] відвідував дитячий садок. Дитина достатньо соціалізована у суспільство. Станом на зараз, малолітній [PERSON] навчається у Ірпінському гуманітарному ліцеї «Лінгвіст» імені Заріфи Алієвої Ірпінської міської ради Бучанського району Київської області та відвідує 3-Г клас. Ще у 2018 році, розуміючи що відповідач [PERSON] не має наміру повертатись до сина з метою проживання однією сім`єю, позивач [PERSON] звернувся до органу опіки та піклування з питанням про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] з батьком. У висновку органу опіки та піклування від 02.07.2018 № 139/10 серед іншого встановлено, що мати не цікавиться життям та здоров`ям дитини від самого народження, а її місце перебування невідоме. Відповідач [PERSON] не цікавилась процесом розгляду питання місця проживання дитини у службі у справах дітей та сім`ї. З метою відшукування відповідача [PERSON] , позивач [PERSON] звернувся до відділу поліції №2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області із заявою про встановлення місця її перебування. У відповідь на таку заяву, Бучанське РУП ГУНП в Київській області повідомило, що відповідач [PERSON] , [INFO] , перетнула державний кордон 19.10.2021 р. о 10:22 год. пункту пропуску КПВВ Чонгар (Салькове) на тимчасово окуповану територію. Інформація щодо повернення відповідача на територію України відсутня. В силу свого віку, та зважаючи що матір залишила дитину через декілька місяців після народження, малолітній [PERSON] не знає та не пам`ятає своєї біологічної матері. Також, про те що син проживає разом із батьком у будинку [ADDRESS] та те, що дитина утримується та виховується батьком самостійно, будуть заявлені свідки, які є сусідами позивача. Факт проживання батька [PERSON] разом із сином також додатково встановлено депутатом Ірпінської міської ради Київської області Ковтун Є. І., про що складено відповідний акт. Враховуючи викладене, позивач просить: позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі усіх видів доходу щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області від 10 липня 2024 року відкрито загальне позовне провадження у даній цивільній справі та призначено підготовче судове засідання, зобов`язано Виконавчий комітет Ірпінської міської ради надати письмовий висновок щодо розв`язання спору між [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області від 17 жовтня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та просили задовольнити. Позивач [PERSON] при цьому пояснив, що познайомився з відповідачкою, почали зустрічатися, проживали у нього вдома, шлюб не укладали, [INFO] у них народився спільний син [PERSON] , з пологового будинку відповідачку разом з дитиною він забрав додому в [ADDRESS] , де також проживали з ними його батьки. Десь наприкінці квітня 2016 року відповідачка [PERSON] поїхала на територію Криму, оскільки помер її батько, її речі залишилися вдома. Після цього, [PERSON] до дитини не поверталася, через декілька місяців зателефонувала позивачу та зазначила, що їй потрібен час для того, щоб все обдумати. Позивачу відомо, що після цього відповідачка поверталася до м. Ірпеня, однак не намагалася зустрітися з дитиною, син її не пам`ятає, а мамою називає свою бабусю матір позивача. Таким чином, майже з самого народження позивач самостійно виховує та утримує сина [PERSON] , також йому допомагають батьки бабуся і дідусь дитини, які разом з ними проживають, матір дитини відповідачка [PERSON] не приймає участі у вихованні та утриманні дитини, долею дитини не цікавиться. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служби у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради - Співак Н.В. позовну заяву підтримала та просила задовольнити, підтвердивши обставини, викладені у позовній заяві. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до вимог ч.1 ст.280\~ЦПК України суд\~може ухвалити\~заочне рішення\~на підставі\~наявних у\~справі доказів\~за одночасного\~існування таких\~умов: 1)\~відповідач належним\~чином повідомлений\~про дату,\~час і\~місце судового\~засідання; 2)\~відповідач не\~з`явився в\~судове засідання\~без поважних\~причин або\~без повідомлення\~причин; 3)\~відповідач не\~подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача та його представника, пояснення представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, допитавши свідків, заслухавши думку малолітньої дитини [PERSON] , дослідивши письмові докази у справі, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] в м. Києві народився [PERSON] , про що Відділом ДРАЦС Ірпінського МУЮ у Київській області 27.01.2016 складено відповідний актовий запис №40, батьками якого зазначені: батько [PERSON] , мати [PERSON] . 02 липня 2018 року Виконавчим комітетом Ірпінської міської ради Київської області прийнято рішення №139/10, яким затверджено висновок про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з батьком, [PERSON] . Як видно із висновку органу опіки і піклування про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] , після народження малолітнього сина [PERSON] залишила родину, перші місяці несистематично відвідувала новонародженого сина за місцем його проживання, а пізніше зникла у невідомому напрямку, малолітня дитина проживає разом з батьком та його батьками, батьком створені належні умови для виховання та розвитку дитини, батько працює та утримує дитину. У декларації [PERSON] , [INFO] , про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, зазначено довірену особу пацієнта для повідомлення у разі настання екстреного випадку з пацієнтом та законного представника дитини [PERSON] . Згідно із наданою медичною документацією, а саме [PERSON] профілактичних щеплень та копією амбулаторної картки малолітньої дитини [PERSON] , дитині проведено профілактичні щеплення відповідно до календаря щеплень, та систематично проводився огляд лікарем. Відповідно до характеристики учня 3-Г класу Ірпінського гуманітарного ліцею «Лінгвіст» імені Заріфи Алієвої Ірпінської міської ради Бучанського району Київської області [PERSON] , під час навчання останній зарекомендував себе хорошим учнем, дисциплінований, слухняний, веселий і активний. Батько, [PERSON] , займається вихованням дитини самостійно, приділяє достатньо увагу навчанню та вихованню сина, з учителем спілкується та бере участь у батьківських зборах, до школи дитину приводить і забирає після занять батько. Протягом двох років навчання дитини в школі, мати жодного разу не цікавилася успіхами навчання [PERSON] , не відвідувала батьківські збори, не приймала участь у шкільному житті дитини. Згідно із актом від 17 червня 2024 року, складеним та підписаним депутатом Ірпінської міської ради Ковтун Є.Ю., а також підписаним сусідами [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] зареєстрований та фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , разом зі своїм сином [PERSON] , який знаходиться на утриманні батька. Відповідно до наданих [PERSON] медичних довідок КНП «ІЦМЛ» ІМР КО, останній на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Згідно із протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 31 травня 2024 року, а також письмових пояснень [PERSON] , останній 31.05.2024 звернувся із заявою до Відділу поліції №2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області, відповідно до якої просив встановити місцезнаходження його колишньої співмешканки, матері спільної малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з метою отримання можливості проінформувати її про судове засідання. Як видно із відповіді т.в.о. начальника Відділу поліції №2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області від 18.06.2024 №9217, адресованої [PERSON] , в ході відпрацювання повідомлення було встановлено, що гр. [PERSON] , [INFO] перетнула державний кордон 19.10.2021 о 10:22 пункту пропуску КПВВ Чонгар (Салькове) на тимчасово окуповану територію. Рішенням Виконавчого комітету Ірпінської міської ради від 24 вересня 2024 року №107/8 затверджено висновок органу опіки і піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] . Згідно із висновком органу опіки і піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , відповідно до акту обстеження умов проживання від 21.08.2024, малолітній [PERSON] проживає з батьком [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , умови проживання дитини задовільні, батько займається його вихованням та утриманням, піклується про подальшу долю сина, відповідно до пояснень малолітнього [PERSON] , свою біологічну матір [PERSON] він не знає, вона ніколи не телефонує йому, не вітає зі святами, матеріально не допомагає, [PERSON] мамою називає рідну бабусю, яка допомагає у вихованні онука. Відповідно до пояснень сусідів, характеристики зі школи, [PERSON] сам виховує малолітнього [PERSON] , є дуже відповідальним батьком, матір дитини вони ніколи не бачили, у зв`язку з чим орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] . Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] надав показання про те, що він є хрещеним батьком малолітньої дитини [PERSON] , зазначив, що матір [PERSON] відповідачку [PERSON] він бачив всього 1 чи 2 рази, коли народився [PERSON] , то він з дружиною приїжджали до них в гості. Після того, він відповідачку більше не бачив, йому відомо, що відповідачка покинула дитину та поїхала, коли дитині було 5 чи 6 місяців, після того до дитини не повернулася. На хрещенні дитини матір уже була відсутня, також була відсутня, коли дитині виповнився 1 рік. Вихованням [PERSON] майже з самого народження займаються позивач [PERSON] , а також його батьки, про це свідку достовірно відомо, оскільки він бачиться з позивачем та дитиною систематично, приблизно 1 раз на місяць. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] надав показання про те, що він є сусідом позивача [PERSON] , його будинок розташований навпроти будинку, де проживає [PERSON] . Зазначив, що відповідачку [PERSON] він не бачив в будинку, де проживає [PERSON] , з 2016 року. При цьому, за адресою: [ADDRESS] , постійно проживають [PERSON] , його син [PERSON] , а також батьки [PERSON] . [PERSON] займається вихованням [PERSON] та утримує його, також йому у вихованні сина допомагають батьки [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] регулярно возить дитину до школи. З позивачем [PERSON] свідок перебуває у дружніх стосунках, часто ходять один до одного в гості, а тому йому достеменно відомо, хто проживає в будинку та займається вихованням дитини. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] надав показання про те, що він є сусідом позивача [PERSON] , його будинок розташований поруч із будинком позивача. Свідок зазначив, що у будинку [ADDRESS] , постійно проживають [PERSON] , його син [PERSON] , а також батьки [PERSON] . Матір [PERSON] він ніколи не бачив, вона з ними не проживає. Вихованням дитини займається [PERSON] , також йому у вихованні сина допомагають його батьки, які з ними проживають. Також, в судовому засіданні було заслухано малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , який суду пояснив, що свою справжню маму не пам`ятає, не спілкується з нею, вона не приймає участі у його вихованні, не дарує подарунки, мамою називає бабусю. Щодо позовної вимоги про позбавлення батьківських прав, суд зазначає наступне. Згідно із частиною третьою статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11 червня 2021 року у справі № 758/9706/18 (провадження № 61-17898св20). У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). Згідно із частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Частиною першою статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Згідно із правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 17 червня 2021 року у справі № 466/9380/17 (провадження № 61-2175св20) ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Частиною четвертою статті 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу і повинен застосовуватись у випадках свідомого та умисного ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, та з врахуванням того, що такий захід буде застосований в інтересах дітей. Європейський суд з прав людини наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (Hunt v. Ukraine, № 31111/04, § 58, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Така позиція викладена Верховним Судом у постанові від 15 квітня 2021 року у справі № 243/13192/19-ц (провадження № 61-2237св21). У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. При цьому основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача. При встановлених обставинах, оцінюючі надані суду письмові докази, показання свідків та пояснення малолітньої дитини, суд дійшов висновку, що відповідач без поважних причин та свідомо не виконує свої батьківські обов`язки по вихованню дитини та її утриманню, не проявляє інтересу до внутрішнього світу дитини та її подальшої долі, що свідчить про її нехтування покладеними на неї правами та обов`язками по вихованню та утриманню власної дитини. Судом на підставі зазначених вище доказів встановлено, що [PERSON] з квітня 2016 року ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо виховання дитини. Враховуючи вказані вище обставини, суд погоджується із висновком органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Таким чином, враховуючи зазначені обставини, суд дійшов висновку, що слід позбавити батьківських прав [PERSON] на підставі ст. 164 СК України, як таку, що свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо виховання дитини. \~ \~ \~ \~ Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, суд зазначає наступне. Відповідно до вимог ст.\~180\~та ч. 1 ст.\~183 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. ч. 1, 2, 3\~ст. 181 СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом ст. ст.\~181,\~182 СК України\~кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначені розміру аліментів суд, враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. ч. 2 та 3\~ст. 182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття. Оскільки, судом встановлено, що відповідачка ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню свого малолітнього сина, не цікавиться долею дитини, не відвідує його, не піклується про фізичний і духовний розвиток, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, а тому є передбачені законом підстави для позбавлення відповідачки батьківських прав відносно її малолітньої дитини. Крім того, враховуючи, що відповідачка [PERSON] як мати, кошти на утримання дитини не надає в добровільному порядку, суд вважає за можливе стягнути з відповідачки аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. В силу\~ст. 141 ЦПК України\~судові витрати, суд покладає на відповідача. Відповідно до ч. 1, ч. 3\~ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч.ч. 2, 3\~ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При розподілі судових витрат суд враховує, що позов задоволено у повному обсязі, тому судові витрати підлягають стягненню з відповідача [PERSON] .

Outcome: approved