Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-26 00:00:00

У липні 2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просила стягнути з відповідача на\~її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 12 000 грн., щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви до суду та до завершення донькою навчання. В обґрунтуванні заявленого позову позивач посилається на те, що 06.05.2006 року між нею та [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований Виноградарською сільською радою Роздільнянського району Одеської області, актовий запис №2. Від вказано шлюбу [INFO] у сторін народилась донька [PERSON] 08.10.2013 року Рішенням Роздільнянського районного суду шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу донька проживає з позивачем, усі витрати по її утриманню та догляду несе позивач. Наразі донька здобуває вищу освіту за контрактом на 1 курсі Національного Університету «Одеська морська академія», термін навчання закінчується 30.06.2027 року. [INFO] донці позивача виповнилось 18 років і вона стала повнолітньою. Донька перебуває у скрутному матеріальному становищі і потребує матеріальної допомоги, у зв`язку із витратами за навчання за контрактом, проїздом до місця навчання, придбання підручників та канцелярських приладь. Відповідач [PERSON] з березня 2024 року був мобілізований до лав Збройних Сил України і як військовослужбовець отримує заробітну плату, але уваги до доньки не проявляє і матеріальної допомоги ні її утримання не надає, що стало підставою для звернення до суду з вищевказаним позовом. Ухвалою суду від 30.07.2024 року відкрито провадження та призначено розгляд даної справи у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження. 20.08.2024 року на адресу суду надійшов відзив від відповідача, в якому він погодився з тим, що позовні вимоги обґрунтовані щодо обов`язку батьків утримувати дитину на час навчання, однак вважає, що розмір аліментів повинен бути визначений в розмірі 4000 грн. Оскільки відповідно до ЗУ «Про державний бюджет на 2024 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб складає 3028,00 грн. Враховуючи викладене, відповідач вважає за доцільне призначити для нього розмір аліментів на утримання доньки у сумі 4000 грн. Таким чином, просив позовну заяву [PERSON] задовольнити частково та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 4000 грн. 10.10.2024 року на адресу суду від позивача надійшло клопотання про поновлення строку на подачу відповіді на відзив та відповідь на відзив, в якому вона зауважує, що відповідачем жодним чином не обґрунтовано чому саме він вважає 4000 грн. аліментів достатнім для утримання доньки на час її навчання. Також вказує на те, що донька останнім часом хворіє та її лікування були витрачені кошти, також навчання доньки потребує витрат на транспортні послуги, щоб доїхати з місця проживання з с. Виноградар до м. Одеса. та витрат на придбання одягу у сумі 500 грн. на місяць, витрат на харчування 4000 грн. на місяць, витрат на комунальні послуги 1390 грн. на місяць. Ухвалою суду від 26.11.2024 року було задоволено клопотання позивача про поновлення строку для подачі відповіді на відзив, відзив прийнято до розгляду. 16.12.2024року від представника відповідача на адресу суду надійшли письмові пояснення, в яких він звертає увагу, що більшість документів наданих позивачем датовано на дату до моменту звернення до суду. Заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача аліментів гуртуються на потребах оплачувати витрати на навчання у відповідному навчальному закладі, що підтверджено належними доказами наданими позивачем, які містяться в матеріалах справи та не оспорюються. Однак, представник позивача просить суд звернути увагу на те, що позивачем не надано жодного доказу, який підтверджував би розмір витрат позивача, які остання несе та планує понести у зв`язку із навчанням доньки, зокрема окрім вартості навчання, витрати на придбання підручників та інших речей, які є необхідні для доньки в контексті здобуття вищої освіти. Позивач до судового засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином, надала заяву на адресу суду, в якій просила суд здійснювати розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач до судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, у своєму відзиві просив розгляд справи здійснювати без його участі. Дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст.27 Конвенції про захист прав дитини батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ч.8\~ст.7 СК України\~регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до\~ст.198 СК України\~батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно\~ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно\~ст.200 СК України\~суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~ст.182 СК України. Нормами ч.1\~ст.182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Як роз`яснено у п.20\~постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але не меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено, що відповідач є батьком\~ [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , зареєстрованим Виноградарською сільською радою Роздільнянського району Одеської області, актовий запис №12. На даний час, [PERSON] досягла повноліття, однак є студенткою Національного університету «Одеська морська академія» 1 курсу (спеціальність «Морський та внутрішній водний транспорт»), що підтверджується довідкою Національного університету «Одеська морська академія» №514 від 08.04.2024 року. Суд вбачає, що відповідач є працездатною людиною за станом здоров`я, та спроможний платити аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання. Доказів на підтвердження зворотного представлено не було. Доводи позивача, з приводу необхідності стягнення з відповідача аліментів саме в розмірі 12000 грн., пов`язаних також з витратами на лікування, придбання одягу на суму 5000 грн., витрат на харчування на суму 4000 грн. на місяць, витрати на комунальні послуги на суму 1390 грн. на місяць, а разом на загальну суму 12990 грн., суд відхиляє, оскільки суд вважає, що зазначені витрати не входить до складу аліментів на навчання дитини, крім того мати і батько є працездатними особами та повинні усі витрати, пов`язані із навчанням повнолітньої дитини розподіляти порівну. Частиною 1 ст.191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З огляну на вищевикладене, враховуючи обставини справи, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання [PERSON] , [INFO] у розмірі 5000 грн, щомісячно, починаючи стягнення аліментів з дня пред`явлення позову до суду, тобто з 05.07.2024 року та до закінчення донькою Інною навчання в Національному університеті «Одеська морська академія», тобто до 30.06.2027 року. Суд зауважує, що такий розмір стягуваних аліментів є розумним та не суперечитиме чинному законодавству, інтересам позивача, відповідача та повнолітньої дитини. Одночасно суд роз`яснює, що ст.196 СК України передбачена відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Ухвалюючи рішення суду по цій справі, судом враховується, що Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно з\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень, зокрема, у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial