Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-16 00:00:00

23.01.2023 року позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів, у якому просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі 30% від заробітку щомісячно. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що шлюб між сторонами у справі розірваний рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 26.08.2022 року у справі №755/2815/22. Від шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Позивачка вказує, що після розлучення прохала свого чоловіка надавати матеріальну допомогу на утримання доньки, однак відповідач відмовляється від виконання такого обов`язку. Добровільно сплачувати аліменти відповідач бажання не має. Ухвалою суду від 23.02.2023 року відкрите провадження у справі, призначений розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. Ухвалою суду від 16.03.2023 року зупинене провадження у справі. Ухвалою суду від 25.07.2024 року відновлене провадження у справі. Заочним рішення суду від 16.09.2024 року позов задоволений частково, стягнуто з відповідача аліменти на утримання його неповнолітньої дитини в розмірі частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до повноліття дитини. Ухвалою суду від 08.11.2024 року заочне рішення скасоване, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін. 25.11.2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому сторона відповідача, з урахуванням власної заяви про уточнення відзиву від 05.12.2024 року, просить стягнути аліменти у розмірі 1/8 частини від заробітку/доходу платника аліментів. Представник вказує, що відповідач як батько розуміє необхідність утримання власної доньки і не ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків і в силу власних фінансових можливостей продовжує забезпечувати дитину. Відповідач частково визнає позовні вимоги і при визначенні розміру аліментів просить врахувати, що на його утриманні знаходиться ще двоє малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідач проходить військову службу в військовій частині [NUMBER] і його грошове забезпечення складає 23153,44 грн. а також додаткова винагорода на період воєнного стану сума якої кожного місяця різна. Загалом грошове забезпечення є не меншим 40000,00 грн. на місяць. На думку відповідача 1/8 частина від його доходу буде доцільним та розумним розміром аліментів на утримання спільної з відповідачкою дитини. 29.11.2024 року до суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивачка зазначає, що відповідачем не надано доказів матеріального забезпечення ним інших двох його неповнолітніх дітей. Крім того, відповідач проходить військову службу і отримує достатню заробітну плату, а тому має змогу належно фінансувати допомогу своїм дітям. Виховання дитини одним з батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини іншим з батьків. Тобто з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє батьків для розвитку дитини і тягар здебільшого лягає лише на одного. У даному випадку більший тягар на утримання та виховання дитини лежить на позивачці. Донька відвідує гуртки, додатково займається англійською мовою, всі витрати на харчування, одяг, навчання, відпочинок, розвиток тощо несе позивачка. Коштів, які надає відповідач у добровільному порядку, недостатньо для забезпечення рівня життя, достатнього для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку дівчинки. Відповідач не надав будь-якого спростування неможливості сплачувати аліменти в розмірі частини від доходу. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх взаємозв`язку і сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 25.07.2022 року у справі №755/2815/22 шлюб між сторонами у справі розірваний (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] (а.с. 3). Убачається, що 24.01.2023 року відповідач уклав другий шлюб з [PERSON] (а.с. 72). Відповідач є батьком двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 70-71). За змістом довідки Військової частини [NUMBER] про грошове забезпечення, з січня по вересень 2024 року відповідачу виплачено 717605,51 грн. Середній розмір місячного грошового забезпечення становить 79733,95 грн. Аліментів з відповідача не утримується (а.с. 133). Заперечуючи проти вимог позову відповідач надав суду також копію довідки ФОП « [PERSON] » від 28.11.2024 року згідно якої, [PERSON] отримує в підприємстві послуги зі стороннього догляду (а.с. 147). Також відповідачем надано три банківські квитанції за вересень, жовтень та листопад 2024 року, за якими ним сплачено ФОП « [PERSON] » 43500,00 грн., 45500,00 грн. та 45500,00 грн. (а.с. 148-150). Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до положень ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст.ст. 76-80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За змістом ст.ст. 81,89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Стосовно поданих стороною відповідача доказів про те, що його мати перебуває під постійним доглядом ФОП « [PERSON] » і відповідач щомісячно сплачує послуги по її утриманню в сумі 45500,00 грн., суд зазначає, що відповідачем жодними доказами не доведено, що [PERSON] є його матір`ю, а також не надано даних про розмір власних доходів та матеріального стану [PERSON] , із яких суд мав би змогу зробити висновок про необхідність надання відповідачем вказаної допомоги. Визначаючи розмір аліментів суд звертає увагу, що відповідач сплачує по 45500,00 грн. щомісячно за надання послуг із догляду [PERSON] , при цьому просить стягнути з нього аліменти на утримання власної неповнолітньої дитини в розмірі 1/8 частини від доходу, що з урахування вирахуваного судом середнього розміру грошового забезпечення відповідача (79733,95 грн.) становитиме 9966,74 грн. Суд ураховує, що окрім доньки [PERSON] , відповідач є батьком ще двох неповнолітніх дітей, яких згідно вимог законодавства має утримувати. За загальним принципом, аліменти у частці від доходу на утримання трьох дітей становлять частину від заробітку, тобто кожна дитина отримує 1/6 від доходу батька. Разом з цим, суд ураховує, що двоє неповнолітніх синів відповідача від другого шлюбу, і відповідно проживають із ним та його теперішньою дружиною. Відтак, об`єктивно такі діти отримують більше щоденного забезпечення ніж дитина, яка проживає окремо від батька, тому суд вважає, що дитина яка проживає окремо від батька має отримати матеріальне забезпечення в розмірі 1/5 від доходу платника аліментів. На переконання суду таке визначення розміру аліментів є справедливим та забезпечить якнайкращі інтереси дитини, яка проживає окремо від батька і це не матиме жодної дискримінаційної складової щодо дітей, які проживають батьком, оскільки вони проживаючи в родині щоденно користуються доходами батька. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Вбачається, що до суду з відповідним позовом позивачка звернулась 23.01.2023 року, отже саме з цієї дати підлягають стягненню аліменти на утримання дитини. Крім того, суд роз`яснює сторонам у справі, що згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial