Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-29 00:00:00

У жовтні 2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що з 16.01.2020 року перебуває з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось, відносини погіршились, заходи щодо примирення результату не дали. Сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Вважає, що подальше спільне життя і примирення є неможливим, а збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам та інтересам дітей, тому просить суд розірвати шлюб. Ухвалою суду від 31.10.2024 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, від представника позивача до суду надійшло клопотання про розгляд справи без його участі та участі позивача. Відповідач в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності у зв`язку з доглядом за малолітніми дітьми, в заяві зазначила про визнання позовних вимог у повному обсязі, висловила заперечення проти можливого примирення, після розірвання шлюбу просила відновити їй дошлюбне прізвище « [PERSON] » Розгляд справи проведено без участі сторін з урахуванням ч.1 ст. 223 ЦПК України. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши докази в межах заявлених позовних вимог та заперечень, суд дійшов наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що 16.01.2020 року сторони зареєстрували шлюб в Київському районному у місті Одесі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про що складено актовий запис №46 /а.с.15/. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] /а.с.16-17/. Сторони шлюбних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, подружнє життя сторін не склалося, примирення неможливе, про що зазначено у позовній заяві та заяві відповідача. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, вирішення питання про те, яким прізвищем іменуватися після розірвання шлюбу, є виключним правом того, хто у зв`язку із шлюбом змінив своє прізвище, відповідачка просить суд відновити їй дошлюбне прізвище « [PERSON] ». На підставі викладеного,

Outcome: approved