Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-19 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, вказавши суду, що саме відповідач є біологічним батьком дитини - [PERSON] , [INFO] , яку вона народила. Позивачка посилається на те, що після народження їх спільної дитини, відповідач перестав цікавитися життям його доньки, не бере участь у вихованні дитини, а також не надає будь якої матеріальної допомоги на її утримання. В судове засідання позивачка не з"явилася, проте подала суду заяву про слухання справи за її відсутності просить позов задовольнити у повному обсязі, а саме: визнати, що [PERSON] , [INFO] є батьком дитини [PERSON] , [INFO] ; внести зміни до актового запису №97 від 12.05.2020 року про народження [PERSON] , складеного Городоцьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) та в графі батько вказати « [PERSON] » замість « [PERSON] »; стягнути з [PERSON] , [INFO] аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] в розмірі частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з дня звернення до суду. Відповідач в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги визнав у повному обсязі та не заперечив щодо їх задоволення. Ч. 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Враховуючи дану норму закону, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін (їх представників). Суд, оголосивши заяви сторін, перевіривши матеріали справи в межах наданих суду доказів, вважає що позовна заява підлягає частковому задоволенню виходячи із такого. Щодо позовних вимог в частині визнання батьківства. Позивачка в своїй позовній заяві вказує, що вона з 2016 року знайома із відповідачем, а з 2019 року вони стали проживати разом у будинку її батьків, що узгоджується із наданими письмовими доказами. Як вбачається із копії свідчення старости с. Купин, с. Велика Левада, с. Мала Левада від 13.08.2024 р., [PERSON] проживав однією сім`єю з [PERSON] на погосподарському номері її матері за адресою [ADDRESS] (а.с.9). Згідно копії свідоцтва про народження дитини [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження від 12.05.2020 р. №0026319674 щодо [PERSON] 09.05.2020 р. вбачається, що відомості про батька записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (а.с.8). Позивачка вказує, що саме відповідач являється біологічним батьком дитини, в підтвердження чого до матеріалів справи долучено копію результату молекулярно-генетичного дослідження від 26.12.2024 року ТОВ «НМГЦ «ЛеоГЕН», у відповідності до якого встановлено, що ймовірність батьківства [PERSON] [INFO] відносно [PERSON] [INFO] становить 99.97136% (а.с.46-47). За правилом ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. За таких обставин, суд вважає обґрунтованими твердження позивачки що саме відповідач є батьком малолітньої [PERSON] . Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу (ст.122 СК України).\\ Дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини (ч.1 ст.122 СК України). За відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. За таких обставин, вимоги позивачки про визнання батьківства є обґрунтованими і підлягають до задоволення. Щодо вимог позивачки про внесення змін до актового запису №97 від 12.05.2020 р. про народження [PERSON] , складеного Городоцьким РВДАЦС ЦЗМУ Міністерства юстиції (м. Хмельницький) суд приходить до такого висновку. Так, вказані позовні вимоги не можуть пред`являтись до відповідача [PERSON] , оскільки він за встановлених обставин справи в цій частині вимог не є належним відповідачем. У відповідності до ст.134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Згідно Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затв. Наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 р. №96/5, а саме підп.2.13.1 п.2.13 визначено, що: Підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану; У відповідності до п.2.16.4 вищевказаних Правил також визначено, що: На підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Отже, за даних обставин, судом встановлено, що підставою для внесення змін до актового запису про народження дитини є рішення суду про визнання батьківства і додаткового заявлення позовних вимог в цій частині не вимагається, а тому такий спосіб захисту не передбачений діючим законодавством. Щодо заявлених позовних вимог про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки, то суд приходить до такого висновку. Як вказує позивачка, що не оспорюється відповідачем, останній не надає будь-якої матеріальної підтримки на виховання та утримання дитини, в той час як позивачка потребує цих коштів. Ст.180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до ч.1,2 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка посилається, як на підставу задоволення позову, на ті обставини, що вона несе значні витрати пов`язані із вихованням дитини, яка повністю перебуває на її утриманні.. За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявленого позову в цій частині та необхідності його задоволення. Крім того, оскільки визнання позову відповідачем мало місце до початку розгляду справи судом по суті, то у порядку, визначеному ч.1 ст.142 ЦПК України, суд приходить до висновку про можливість повернення позивачці з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову. Також, враховуючи той факт, що позивачка звільнена від сплати судового збору за заявлення позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, а відповідач визнав дану позовну вимогу до початку розгляду справи судом по суті, то у порядку, визначеному ч.1 ст.142 ЦПК України, суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача до державного бюджету 50 % судового збору, тобто 605 грн. 60 коп.

Outcome: partial