Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-29 00:00:00

Заявниця звернулась до суду із зазначеною заявою, в якій просила суд визнати недієздатною [PERSON] , [INFO] , а також встановити над нею опіку, призначивши заявницю опікуном, посилаючись на те, що [PERSON] , яка доводиться донькою заявниці, є інвалідом з дитинства першої «А» групи безстроково, хворіє на хронічну психічну хворобу, а саме їй встановлено діагноз: «Глибока розумова відсталість внаслідок хвороби Дауна». В силу свого психічного захворювання [PERSON] не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує постійного догляду та нагляду та з метою забезпечення її особистих немайнових і майнових прав та інтересів, виникла необхідність у визнанні її недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна, у зв`язку з чим заявниця звернулася до суду із зазначеною заявою. Заявниця [PERSON] у судовому засіданні вимоги заяви підтримала, просила їх задовольнити у повному обсязі. Представник [PERSON] , відносно якої вирішується питання про визнання її недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна, адвокат Риженко Д.О., який брав участь у судовому засіданні дистанційно в режимі відеоконференції, не заперечував проти вимог заяви, просив їх задовольнити у повному обсязі, оскільки [PERSON] підлягає визнанню недієздатною, що підтверджено висновком експерта. Представниця заінтересованої особи [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не з`явилась, але до суду від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти вимог заяви, просила їх задовольнити у повному обсязі. Суд, розглянувши заяву, заслухавши обґрунтування заявниці, представника особи, відносно якої вирішується питання про визнання її недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення вимог заяви по суті, дійшов висновку, що вказана підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно з статтею 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, у порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи, або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає у порядку окремого провадження також справи про визнання фізичної особи недієздатною (пункт 1 частини 2 статті 293 ЦПК України). Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] (а. с. 6), відносно якої вирішується питання про визнання її недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна, народилася [INFO] , її матір`ю зазначена [PERSON] (а. с. 4-5), заявниця у справі, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 16 листопада 2000 року, виданим Новоіванівською сільською радою Арцизького району Одеської області, актовий запис № 14. (а. с. 7). Згідно з паспортом громадянки України серії [NUMBER] від 17 липня 2002 року, виданим Арцизьким РВ УМВС України в Одеській області, довідкою про реєстрацію місця проживання особи № 1161, виданою Виконавчим комітетом Арцизької міської ради Одеської області, [PERSON] , заявниця у справі, та [PERSON] , відносно якої вирішується питання про визнання її недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна, зареєстровані за однією адресою, а саме: [ADDRESS] . (а. с. 4-5, 10). Відповідно до довідки № 19-01-08/289 від 11 вересня 2024 року, виданої Новоіванівським старостинським округом Арцизької міської ради Одеської області, [PERSON] , заявниця у справі, та [PERSON] , відносно якої вирішується питання про визнання її недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна, проживають за однією адресою, а саме: [ADDRESS] . (а. с. 101). Згідно з довідкою до акту огляду МСЕК серії 12 ААБ № 032336 від 24 вересня 2018 року, [PERSON] є інвалідом з дитинства першої «А» групи безстроково. (а. с. 8). Відповідно до епікризу № 2510 від 24 вересня 2018 року, довідки № 1331 від 29 березня 2023 року, виданих Комунальним некомерційним підприємством «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради, [PERSON] , [INFO] , знаходилася на лікуванні в лікарні з 31 серпня 2018 року по 24 вересня 2018 року та їй встановлено діагноз: «Глибока розумова відсталість внаслідок хвороби Дауна». (а. с. 9, 50). Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 416 від 03 червня 2024 року, виданого Одеською філією судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України», [PERSON] , відносно якої вирішується питання про визнання її недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна: страждає на хронічний стійкий психічний розлад у вигляді «Важкої розумової відсталості резидуально-органічного генезу, внаслідок хвороби Дауна»; за своїм психічним станом, внаслідок наявного у неї психічного розладу (хвороби) не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до положень статті 30 ЦК України, цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність в разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цивільним кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і у порядку, встановлених законом. Згідно із частиною 1 статті 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Законодавство України встановлює презумпцію психічного здоров`я людини, якщо інше не буде встановлено у законному порядку. Відповідно до статті 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» кожна особа вважається такою, що не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах і у порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Положення статті 1 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначає психічний розлад як розлад психічної діяльності (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам`яті), який позбавляє особу здатності адекватно усвідомлювати навколишню дійсність, свій психічний стан і поведінку. При цьому діагноз психічного розладу не може базуватися на незгоді особи з існуючими в суспільстві політичними, моральними, правовими, релігійними, культурними цінностями або з будь-яких інших підстав, безпосередньо не пов`язаних зі станом її психічного здоров`я (частина 1 статті 7 Закону України «Про психіатричну допомогу»). Зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] недієздатною, оскільки належними доказами у справі підтверджено, що в силу свого захворювання вона не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до вимог частини 1 статті 41 ЦК України, над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка, а частиною 1 статті 300 ЦПК України регламентовано, що суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Згідно з частиною 1 статті 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою в разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до частини 4 статті 63 ЦК України опікун призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Таким чином, вагома роль органу опіки та піклування, який зобов`язаний надати ґрунтовне подання суду щодо призначення опікуна, оскільки саме на вказаний орган покладається обов`язок знайти особу, яка за своїми якостями (стан здоров`я, родинні зв`язки, тощо) найбільш ефективно для особи, визнаної недієздатною, може виконувати обов`язки опікуна. Призначення опікуна у разі визнання особи недієздатною, є обов`язком суду за умови наявності відповідного подання органу опіки та піклування, оскільки в такому випадку у повному обсязі досягається мета цивільного судочинства захист порушених, невизнаних, або оспорюваних прав особи, а в даному конкретному випадку забезпечення повноцінного здійснення своїх прав недієздатною особою. Аналізуючи при цьому як норми ЦК України так і ЦПК України у даному питанні, слід дійти висновку, що законодавець, захищаючи недієздатну особу, покладає на суд обов`язок відразу у рішенні про визнання особи недієздатною вирішити питання захисту прав цієї особи шляхом призначення їй опікуна за поданням органу опіки та піклування. Призначення опікуна недієздатній особі на думку суду переслідує перш за все найважливішу мету не залишити безправною особу, яка за своїм статусом позбавлена самостійно здійснювати свої права у суспільстві. Відповідно до подання Виконавчого комітету Арцизької міської ради, як органу опіки та піклування, який затверджений рішенням № 258 від 22 листопада 2024 року, [PERSON] , заявниця у справі, може бути призначена опікуном [PERSON] (а. с. 120, 121-122). Обмежень, передбачених статтею 64 ЦК України, щодо призначення заявниці опікуном на підставі наданих суду доказів судом не встановлено. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що з метою не залишати безправною [PERSON] , яка за своїм статусом позбавлена самостійно здійснювати свої права у суспільстві, її опікуном необхідно призначити [PERSON] , оскільки в судовому засіданні не встановлено обмежень щодо її призначення опікуном. Вирішивши чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги заяви про визнання [PERSON] недієздатною, встановлення над нею опіки і призначення опікуна та якими доказами вони підтверджуються, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення над нею опіки і призначення опікуна підлягає задоволенню. Відповідно до частини 2 статті 299 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною відносяться на рахунок держави. Згідно з частиною 5 статті 300 ЦПК України, рішення суду після набрання ним законної сили слід надіслати органу опіки та піклування, органам ведення Державного реєстру виборців за місцем проживання фізичної особи. Відповідно до частини 1 статті 40 ЦК України, фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Згідно з частиною 6 статті 300 ЦПК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років, тому з метою дотримання зазначеної вимоги, суд зобов`язаний визначити строк дії даного рішення, який не може перевищувати двох років. Беручи до уваги, що вимоги заяви про визнання [PERSON] недієздатною, встановлення над нею опіки і призначення опікуна підлягають задоволенню, суд дійшов висновку про визначення строку дії рішення про визнання [PERSON] недієздатною у два роки. Роз`яснити, що клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення дворічного строку дії рішення суду про визнання особи недієздатною (частина 7 статті 300 ЦПК України). На підставі статей 30, 39, 40, 41, 60, 63 ЦК України,

Outcome: approved