Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-19 00:00:00

представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за Договором позики № 76634545 в розмірі 42120.00 грн., з яких: 12000.00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 30120.00 грн. - сума заборгованості за відсотками; судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування позову покликається на те, що 11 листопада 2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (Первісний кредитор) та [PERSON] (Позичальник) було укладено Договір позики №76634545. Згідно з умовами договору: позикодавець передав Позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на картковий рахунок; позичальник зобов`язався повернути отримані кошти у визначений строк, а також сплатити проценти; договір укладено в електронній формі відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Позичальник, підписавши договір, підтвердив, що ознайомився з його умовами та правилами надання фінансових послуг, які були розміщені на офіційному сайті кредитора. 14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» (Фактор) було укладено Договір факторингу №14/06/21, згідно з яким Первісний кредитор передав Фактору права вимоги до боржників, у тому числі до Відповідача. Згідно з цим договором: фактор набув права вимоги на суму непогашеного боргу, включаючи основну суму позики, проценти та інші платежі; перехід права вимоги підтверджено Актом прийому-передачі боржників. Первісний кредитор був зобов`язаний повідомити боржника про зміну кредитора. Згідно з Реєстром боржників №22 від 11.04.2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права вимоги до [PERSON] на загальну суму 42 120 грн, з яких: 12 000 грн основний борг; 30 120 грн проценти. Незважаючи на умови договору та зміну кредитора, Відповідач не виконав зобов`язань щодо погашення боргу. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України (Постанова від 23.09.2015, справа №6-979цс15), неповідомлення боржника про передачу права вимоги не звільняє його від обов`язку сплати боргу. При цьому, навіть якщо Відповідач не отримав повідомлення про відступлення права вимоги, він не був позбавлений можливості сплатити борг на рахунок Первісного кредитора, що було б належним виконанням зобов`язання. Однак станом на дату подання позову жодних платежів не здійснено, що є підставою для стягнення боргу через суд. Вказує, що Відповідач [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договором позики №76634545 у розмірі 42 120 грн, з яких: 12 000 грн основна сума боргу; 30 120 грн проценти. На момент отримання права вимоги Позивач не здійснював нарахування штрафних санкцій, що свідчить про обґрунтованість заявленої суми. Відсутність добровільного виконання зобов`язань є підставою для судового стягнення боргу. На підставі наведеного, просить позовні вимоги задоволити. Ухвалою від 11.11.2024 року відкрито провадження у справі, а розгляд такої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. У вказаний строк відповідач не надав суду відзиву на позовну заяву, відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України, без поважних причин. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279\~ЦПК\~України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень\~ЦПК України\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11.11.2023 року між ТзОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено Договір позики №76634545. Цей договір підписано електронним цифровим підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. За цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Підписанням цього Договору позики відповідач підтверджує, що він ознайомився на сайті з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги. А також погодився, що до моменту підписання Договору позики вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщені на сайті, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього Договору йому зрозумілі. Пунктом 20 договору позики визначено, що цей договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно\~телекомунікаційної системи, із застосування електронного підпису та електронного підпису з ідентифікатором згідно\~закону України «Про електронну комерцію». Згідно п.22 договору позики, позичальник ідентифікований та верифікований за допомогою Системи BankID НБУ. За цим договором відповідачеві надавалася позика в розмірі 12 000,00 грн. строком на 26 днів, процентна ставка (базова)/день 2.5 % (фіксована), дата повернення позики (останній день) 06.12.2023 року. Зобов`язання за цим договором відповідач не виконував, що призвело до виникнення у нього заборгованості. В подальшому ТзОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» за договором факторингу №14/06/21 від 14.06.2021р. передало ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», як новому кредитору, право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, в тому числі й до [PERSON] за Договором позики №76634545, Проте [PERSON] не здійснив жодного платежу ні на рахунки ТзОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», ні ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Таким чином, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за цим договором. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 42\~120,00 грн., з яких: 12\~000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою кредиту; 30\~120,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Також пунктом 4 Договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 76634545 від 11.11.2023 року визначено, що проценти за цим Договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок Позики, виходячи зі строку фактичного користування Позикою та до повного погашення заборгованості за Договором, проте не довше 90 календарних днів зі спливу первісного строку користування Позикою, визначеного Договром/додатковими угодами. Товариство на власний розсуд може зупинити нарахування процентів до спливу строку, визначеного у першому реченні цього пункту. Суд погоджується із сумою заборгованості за тілом кредиту 12 000,00 грн. та розміром відсотків 30\~120,00 грн. відповідно до розрахунку заборгованості за Договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 76634545 від 11.11.2023 року за період 11.04.2024 року по 30.09.2024 року та бере такий до уваги. Такий розрахунок відповідачем не спростований та не наданий свій, відповідно суд позбавлений можливості такий оцінити. Ухвалюючи рішення у справі, суд керується тим, що правовідносини між сторонами є договірними. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Стаття 526 ЦК України\~передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За нормами\~статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення\~параграфа 1\~глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частини 1 і 2). Відповідно до ч. 1\~ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, у такій самій кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Положення\~статті 625 ЦК України\~передбачають, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. Відповідно до\~статті 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із частиною першою\~статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, у такій самій кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625\~цього Кодексу; якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу\~(стаття 1050 ЦК України). Положення\~статті 625 ЦК України\~передбачають, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. Нормою\~статті 639 ЦК України\~передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Отже, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору кредитного договору, який оформлений сторонами в письмовій формі з використанням підписів сторін. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності суд дійшов висновку, що договір позики, укладений між сторонами у справі, з\~дотриманням вимог щодо їх укладення із зазначенням істотних умов. Факт укладення даного кредитного договору відповідачем не заперечується. Таким чином, оскільки відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплати процентів у строки передбачені наведеним кредитним договором, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача загальної суми заборгованості за вищезазначеним кредитним договором. За таких обставин, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі. При цьому, на підставі пункту 1 частини другої\~статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору слід покласти на відповідача

Outcome: approved