Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-22 00:00:00

21.10.2024 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, трьох процентів річних від простроченої суми та інфляційних витрат, В позові посилалася на те, що між сторонами був укладений усний договір позики, за яким позивач передав відповідачу кошти в сумі 99306,00 грн., які останній зобов`язався повернути до 01.01.2022 року. Про що відповідачем було надано відповідну розписку. До теперішнього часу відповідач кошти не повернув. В зв`язку з чим [PERSON] просила суд стягнути з відповідача [PERSON] на її користь суму заборгованості за договором позики від 16.12.2019 року в розмірі 99306,00 грн., 39265,59 інфляційних витрат, три проценти річних в розмірі 10524,14 грн. та понесені судові витрати в розмірі 1490,96 грн. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 22.10.2024 року відкрито спрощене позовне провадження по справі з повідомленням сторін. Відповідач, своїм правом щодо направлення відзиву на позовну заяву не скористався; відзив на позовні вимоги до суду не надіслав. Представник позивача в судове засідання не з`явився; про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином; надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності; на задоволенні позовних вимог наполягали в повному обсязі з підстав, викладених у позові; проти проведення заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився; про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку; письмовий відзив на позов не надсилав. Оскільки, позивач не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, суд, відповідно до ст.ст.223, 280 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 16.12.2019 року [PERSON] було надано в тимчасове користування [PERSON] грошові кошти в розмірі 99306,00 грн. на особисті потреби з кінцевим терміном повернення до 01.01.2022 року. Факт отримання позики [PERSON] підтверджується розпискою, оригінал якої знаходиться в матеріалах справи. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Згідно вимог ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Так, в постанові Верховного Суду України від 02.07.2014р. у справі № 6-79цс14 зазначено, що відповідно до норм ст.ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, яка викладена у постанові від 18.09.2013р. № 6-63цс13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладання договору, але й факту передачі грошей. Факт отримання позики підтверджується розписою, власноручно написаною позичальником в момент передачі йому суми позики, що з урахуванням норм ст.ст. 1046, 1047 ЦК України та вищенаведеної правової позиції Верховного Суду України від 02.07.2014р. у справі №6-79цс14, доводить факт отримання відповідачем грошей у борг. На час звернення до суду з позовними вимогами сума заборгованості за договором позики від 16.12.2019 року становить 99306,00 грн. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу за договором позики від 16.12.2019 року у розмірі 99306,00 грн. Згідно зі ст. 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Відповідно до ч. 1 ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. За нормами ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки судом встановлено, що відповідачем позивачу грошові кошти не повернуті, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума 3 % річних та інфляційний втрат у відповідних розмірах в межах заявлених позивачем [PERSON] позовних вимог. З цих підстав позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі, з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню заборгованість за договором позики від 16.12.2019 в розмірі 99306,00 грн., 3 % річних в розмірі 10 524,14 грн., інфляційні втрати в розмірі 39265,59 грн., всього 149095,79 грн. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначено нормами ст. 141 ЦПК України. Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Також з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати зі спати судового збору в розмірі 1490,96 грн.

Outcome: approved