Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-21 00:00:00

ТОВ «Кредитсервіс» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором №211021-001 від 21.10.2021 року за період з 21.10.2021 р. по 15.11.2023 р. в сумі 79273,81 грн, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору та на професійну правничу допомогу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 21.10.2021 року між ТОВ «Кредитсервіс» та [PERSON] відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» було укладено вказаний кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, за умовами якого відповідач отримав кошти в сумі 30000,00 грн, зі сплатою щомісячних процентів за користування кредитом, одноразової комісії в розмірі 2250,00 грн (7,5 % від початкової суми кредиту), строком повернення до 21.10.2023 р. Однак, відповідач свої зобов`язання за даним договором належним чином не виконав й станом на 15.11.2023 р. утворилась заборгованість в розмірі 79273,81 грн, яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту 29049,98 грн, прострочена заборгованість за процентами 50223,83 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку. Ухвалою суду від 02 вересня 2024 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання сторони не з`явилися. Позивач - ТОВ «Кредитсервіс» до матеріалів позову додав письмове клопотання, в якому просить суд розглянути справу без участі представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, необхідні докази є в матеріалах справи, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, належним чином був повідомлений про дату, час та місце слухання справи. Відповідно до статей 223, 280 ЦПК України (далі ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого порядку вирішення справи. Згідно з вимогами частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно з статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Статтями 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до статей 526, 530, 610, 611, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; зобов`язання повинні виконуватися сторонами належним чином і своєчасно; порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У\~судовому засіданні встановлено, що на підставі внутрішніх Правил надання фінансових послуг надання коштів у позику, в тому числі і на умовах споживчого кредиту ТОВ «Кредитсервіс», затверджених протоколом загальних зборів Учасників ТОВ «Кредитсервіс» №09/08/18 від 09.08.2018 р., Паспорту кредитного продукту «24 місяці» 21.10.2021 року між ТОВ «Кредитсервіс» та [PERSON] укладено кредитний договір №211021-001. За умовами договору ТОВ «Кредитсервіс» зобов`язувалося надати відповідачу на платіжну карту кредит в сумі 30000,00 грн строком до 21.10.2023 зі сплатою за користування\~кредитом процентів в розмірі 7,5 % від початкової суми кредиту (реальна річна процентна ставка -331,33 %, одноразової комісії за видачу кредиту 7,5 % від початкової суми кредиту (2250,00 грн, утримується при перерахуванні суми кредиту), а відповідач повинен був до 21 числа відповідного місяця вносити щомісячний платіж (24 платежі) в сумі 3800,00 грн. ТОВ «Кредитсервіс» згідно з правоустановчими документами зареєстроване й належать до фінансових установ з правом надання фінансових послуг. Оскільки зміст укладеного між сторонами кредитного договору зафіксований в кількох документах, вчинений в електронній формі за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (S49117), з огляду на їх неоспорювання відповідачем, письмова форма даного правочину дотримана, що відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про споживче кредитування» та не суперечить приписам статті 6, 205, 207, 627-628, 634, 639, 642 ЦК України. При цьому, на виконання вимог частини першої статті 638 ЦК України сторони у вказаному договорі досягли згоди щодо всіх істотних умов цього правочину, в зв`язку з чим він в силу положень статті 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами. Наведений висновок суду узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 16.12.2020 у справі № 561/77/19 за схожих обставин і практика судів касаційної інстанції у цій категорії справ є незмінною. Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Кредитсервіс» вищезазначені свої договірні зобов`язання виконало належним чином, перерахувавши 21 жовтня 2021 року на банківський рахунок [PERSON] кошти в розмірі 27750,00 (а.с. 38). Натомість [PERSON] свої договірні зобов`язання не виконав неналежним чином, кредит та проценти за його користуванням у відповідності до умов договору та графіку платежів не сплатив. Зазначені обставини підтверджуються довідкою про укладення договору, випискою з особового рахунку, розрахунком кредитної заборгованості за кредитним договором № 211021 від 21.10.2021 (а.с. 32, 31, 39). Згідно з наданим ТОВ «Кредитсервіс» розрахунком заборгованість [PERSON] за кредитним договором №211021-001 від 21.10.2021 року у період з 21.10.2021 до 15.11.2023 складає 79273,81 грн, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 29049,98 грн, прострочена заборгованість за процентами 50223,83 грн (а.с. 39). Направлена ТОВ «Кредитсервіс» на адресу [PERSON] досудова вимога від 12.12.2023 р. про погашення кредитної заборгованості залишена відповідачем без реагування (а.с. 37). [PERSON] всупереч положенням статті 12, 81 ЦПК України не було надано суду жодних доказів на підтвердження належного виконання нею своїх кредитних зобов`язань чи спростування позовних вимог. Враховуючи викладені обставини справи, даний позов ТОВ «Кредитсервіс» є обґрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі. Оскільки позовні вимоги ТОВ «Кредитсервіс» суд задовольняє в повному обсязі, то відповідно до положень статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2422,40 грн сплаченого судового збору та 7000,00 грн понесених витрат на правничу допомогу адвоката, а всього 9422,40 грн судових витрат. При цьому суд враховує, що за змістом положень статті 133, 137, 141 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу входять до складу судових витрат, пов`язаних з розглядом справи й процесуальне законодавство України передбачає право учасників справи на відшкодування витрат на правничу допомогу за рахунок сторони, яка програла судовий спір, проте розмір витрат підлягає доказуванню. У даній справі ТОВ «Кредитсервіс» понесено витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 7000,00 грн, які підтверджені належними та допустимими доказами: договір про надання правової допомоги між Адвокатським об`єднанням «Правовий діалог» та ТОВ «Кредитсервіс» №25-01/2023 від 25.01.2023 з фіксованим розміром винагороди в 7000 грн, Акт приймання-передачі справ на надання правової допомоги від 01.12.2023, Акт № 3 приймання-передачі наданої правової допомоги за договором про надання правової допомоги № 25-01/2023 від 04.01.2024, довіреність № 2 від 05.01.2024 на адвоката Павленка С. В., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю адвоката Павленка С. В. Одночасно суд зважує на ту обставину, що відповідачем не оспорювався вказаний розмір витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу, який є співмірним зі складністю даної справи, наданим адвокатом часом та обсягом послуг, відповідає критерію реальності та розумності таких витрат, й всупереч вимог статті 12, 13, 81, частини шостої статті 137 ЦПК України відповідачем нічим не спростований.

Outcome: approved