Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-23 00:00:00

[PERSON] (далі за текстом - позивач) звернулась до Подільського районного суду міста Києва з позовною заявою, в якій просила стягнути з [PERSON] (далі за текстом - відповідач) половину понесених нею додаткових витрат на утримання дитини, викликаних особливими обставинами, у розмірі 224 748 гривень. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано Рішенням Подільського районного суду від 24.10.2023 року. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, [PERSON] , [INFO] (далі за текстом - [PERSON] ). Після припинення шлюбних відносин малолітній [PERSON] залишився проживати разом з позивачем. На підставі судового наказу Подільського районного суду від 19.03.2024 року у справі № 758/3065/24 з відповідача стягнуто на користь позивача щомісячно аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно. Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 13 червня 2024 року у справі 752/23935/23, яке набрало законної сили 22 жовтня 2024 року, визначено місце проживання малолітнього [PERSON] почергово з кожним з батьків, у такому порядку: два тижні з батьком, два тижні з матір`ю. Внаслідок ухилення відповідача від повноцінного виконання обов`язку утримання спільної дитини, позивач вимушена була самостійно оплачувати пов`язані з необхідністю лікування, оздоровлення та розвитку дитини додаткові витрати у розмірі 224 748 гривень, які складаються з: витрат на навчання [PERSON] за 2024-2025 навчальний рік у закладі ТОВ «Академія сучасної освіти» приватний заклад загальної середньої освіти І ступеня «Республіка Кідс» (далі за текстом - ПЗЗСО І Ступеня «Республіка Кідс») в розмірі 304 000 гривень; витрат на оплату послуг з харчування [PERSON] у школі 2024 року у розмірі 19 225 гривень; благодійного внеску 15 000 гривень до благодійної організації «Благодійний фонд «Діти за майбутнє», що є необхідною умовою школи для переведення дитини [PERSON] до 2-Б класу; витрат на оплату групових занять з робототехніки [PERSON] з 01.11.2023 по 28.06.2024 р. на суму 11 100 гривень; витрат на оплату занять з плавання з 06.01.2024 р. по 27.06.2024 р. [PERSON] у розмірі 7 825 гривень; витрат на оплату групових занять з карате [PERSON] з 27.09.2023 р. по 28.06.2024 р. у розмірі 15 300 гривень; витрат на оплату групових занять з футболу з 05.09.2023 р. по 10.10.2023 [PERSON] у розмірі 3 300 гривень; витрат на стоматологічні послуги для [PERSON] в DMT Clinic у розмірі 4 550 гривень; витрат на медичне обстеження [PERSON] (взяття венозної крові одноразовими системами, імуноглобулін Е, пакет «Астма/Риніт» з алергокомпонентами) у розмірі 1 980 гривень; витрат на оплату консультації практичного психолога для [PERSON] 18.03.2024 р. на суму 750 гривень; витрат на оплату консультації дитячого психіатра 09.10.2024 р. у розмірі 1 550 гривень; витрат на онлайн тестування РАС за допомогою методики CASD 09.10.2024 р. у розмірі 790 гривень; витрат на онлайн діагностику РДУГ за допомогою методики Conners-З від 25.09.2024 р. у розмірі 2 300 гривень; витрат на консультацію дитячого ортопеда-травматолога від 10.09.2024 р. у розмірі 1 169 гривень; витрат на проведення рентгенографію кисті у двох проекціях у розмірі 1 049 гривень; витрат на відпочинок та оздоровлення дитини [PERSON] , до яких входить плата за оренду приміщення для проживання в умовах морського клімату в розмірі 46 960 гривень, витрати на оплату авіаквитків до місця відпочинку для [PERSON] у розмірі 10 668 гривень. Зазначила, що питання щодо вступу [PERSON] на навчання до першого класу (2023-2024 навчальний рік) в приватний навчальний заклад ТОВ «Академія сучасної освіти» приватний заклад загальної середньої освіти І ступеня «Республіка кідс» (далі за текстом -ПЗЗСО І ступеня «Республіка кідс») у білінгвальний клас було прийняте сторонами спільно 2022 році з метою розвитку комунікативних лінгвістичних здібностей дитини англійською мовою та розвитку креативного мислення, навчання по інноваційній двомовній системі. На переконання позивача, усі перелічені витрати були понесені нею у зв`язку з особливими обставинами: розвитком здібностей [PERSON] та його хворобою. Оскільки аліменти в розмірі, який сплачує відповідач, покривають лише половину звичайних витрат на утримання дитини, позивач вважає, що розподіл оплати за навчання сина у вказаній школі, розподіл оплати за позашкільне навчання дитини, харчування у школі, лікування та оздоровлення має здійснюватися порівну між батьками, зважаючи на викладені обставини та згідно чинного законодавства України. Також позивач зазначила, що відповідач є військовослужбовцем Служби безпеки України і має достатній дохід для оплати половини вартості додаткових витрат на дитину, про що свідчить довідка про його грошове забезпечення. Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 18 листопада 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 02.12.2024 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог. Відзив обґрунтовував тим, що питання утримання дитини та понесення витрат, пов`язаних із особливими обставинами, батьки мають вирішувати спільно. Такі витрати мають бути погоджені з іншим із батьків, крім випадків, коли вони були понесені одним із батьків як вимушені. При цьому, позивач не довела доказами необхідність таких витрат, обставин, що підтверджують їх особливість, спільного вирішення питання щодо кожної з витрат з відповідачем, наявність згоди батька дитини на виїзд малолітнього сина за межі України. Позивачем на власний розсуд приймалось рішення про час, терміни та місце відпочинку дитини в червні 2024 року за межами України, в матеріалах справи відсутнє погодження з відповідачем відпочинку дитини, надання консультації дитячого психіатра, щодо вказаних в позовній заяві витрат позивач приймала рішення самостійно, як і щодо всіх витрат, про стягнення яких ставить питання у позові, без урахування положень ст. ст. 181, 185 Сімейного кодексу України. Окрім того, позивач не надала доказів про те, що заняття сина у гуртках чи відвідування приватного навчального закладу пов`язане із розвитком певних здібностей дитини, що дитина має до цього хист і досягла у цьому об`єктивно виражених істотних результатів порівняно з іншими дітьми його віку, що у свою чергу доводило б наявність таких здібностей і необхідність їх подальшого розвитку. Отже, понесені позивачкою витрати на медичні послуги та консультації, а також навчання і позашкільні активності неможливо розцінювати як додаткові, тобто як такі, що викликані особливими обставинами. З цих підстав відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 04.12.2024 до суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій позивач зазначила, що додаткові витрати на дитину були викликані особливими обставинами, існування яких було доведено нею у позовній заяві, зокрема наявність у сина захворювання нервової системи. Необхідність навчання сина у звичній для нього обстановці в ПЗЗСО 1 ступеня «Республіка Кідс» була доведена доказами, які свідчать про необхідність дотримання щоденних звичних ритуалів без сильних змін в житті та змін місця перебування дитини, створення таких умови навчання, за яких буде мінімізовано ризик перезбудження та перенапруження нервової системи. Також зазначила, що відповідач надав свою згоду на навчання [PERSON] в ПЗЗСО 1 ступеня «Республіка Кідс», підписував власноруч заяву на освітні послуги у сфері повної загальної середньої освіти за рівнем початкової освіти та інші документи для вступу [PERSON] до зазначеного навчального закладу. Питання про необхідність відпочинку та лікування дитини закордоном було узгоджене з відповідачем, позивач неодноразово переконувала його в необхідності оздоровлення дитини в умовах морського клімату в безпечному середовищі за рекомендацією лікаря алерголога, надсилала йому листи з проханням надати дозвіл на перебування дитини закордоном в умовах морського клімату. Вартість проживання та перельоту позивачка фактично не могла узгодити із відповідачем, так як відповідач навмисне ухилявся від спілкування та заблокував мобільних номер позивачки, тим самим проявляючи батьківське недбальство. 04 квітня 2024 року позивачка надіслала відповідачу клопотання про надання ним згоди на проведення діагностичної консультації [PERSON] , у зв`язку з рекомендаціями лікарів, проте відповідач знову знехтував рекомендаціями лікарів, проявив батьківське недбальство та проігнорував звернення позивачки. Місця щодо вибору позашкільного дозвілля (гурток робототехніки) для дитини та відвідання спортивних секцій (плавання, футболу, карате) були багаторазово узгоджені із відповідачем, якому відомо, що [PERSON] має схильність до вказаних видів спорту, має значні успіхи та досягнення для свого віку, багаторазово брав участь в спортивних атестаціях та змаганнях. Необхідність оплати харчування дитини в школі позивач пояснила тим, що дитина протягом навчального дня перебування в школі могла отримувати харчування тільки в приміщенні школи, а не за її межами. Зазначила, що оплата лікування дитини та консультації стоматолога, ортопеда-травматолога були пов`язані з хворобою дитини і викликані терміновою необхідністю, позивач повідомляла відповідача про необхідність обстеження та лікування дитини відповідача, а вартість таких витрат є прийнятною в контексті надання медичних послуг в місті Києві. При цьому, отримати медичні послуги в державних закладах лікування не було можливим через відсутність електроенергії під час блекаутів. Оскільки розгляд справи відбувався в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі, не викликались. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано Рішенням Подільського районного суду від 24.10.2023 року у справі №583/990/23 (а. с. 21-24). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , підтвердженням чого є копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 04.05.2017 року Охтирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області (а. с. 12). 19 березня 2024 року Подільським районним судом міста Києва у видано судовий наказ у справі № 758/3065/24, яким стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини - [PERSON] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14.03.2024 року і до досягнення дитиною повноліття (а. с. 25). Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 13 червня 2024 року у справі 752/23935/23, яке залишено в силі Постановою Київського апеляційного суду від 22 жовтня 2024 року і набрало законної сили, визначено місце проживання малолітнього [PERSON] почергово з кожним з батьків, у такому порядку: два тижні з батьком, два тижні з матір`ю (а. с. 26-48). З довідки від 21.11.2023 № 11/6-4500 та довідки про доходи відповідача від 21.11.2023 № 21/2/2-1897 вбачається, що останній проходить військову службу в Службі безпеки України та отримує грошове забезпечення, з якого стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини (а. с. 52, 53). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України), загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до частин 1 і 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 Сімейного кодексу України (далі за текстом - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із частиною першою статті 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Отже, виходячи з аналізу положень статті 185 СК України, додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 185 СК України, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Аналіз вищенаведених норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні. У постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 у справі № 6-1489цс17 зроблено висновок, що «СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону, брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення». Згідно ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Причому, якщо причина, що зумовила додаткові витрати, є триваючою (тяжка хвороба або каліцтво) додаткові витрати можуть фінансуватися наперед із вказівкою або без вказівки кінцевого терміну їх виплати. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. З досліджених судом матеріалів справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу відмови відповідача від добровільної участі у витратах, які позивач вважає додатковими витратами на дитину в розумінні ст. 185 СК України. До згаданих витрат позивачем включено витрати на оплату навчання в школі, витрати на оплату харчування в школі, витрати на оплату позашкільного дозвілля та відвідання спортивних секцій, витрати на оренду житла для відпочинку дитини та авіаквитки, витрати на медичні послуги, медичні дослідження та консультації лікарів. Відповідно до позовної заяви, позивачем було сплачено 304 000 гривень на рахунок ТОВ «Академія сучасної освіти» за навчання [PERSON] в ПЗЗСО 1 ступеня «Республіка Кідс» у 2024-2025 навчальному році. Позивач вважає дані витрати додатковими витратами на дитину, оскільки навчання у зазначеному навчальному закладі по інноваційній двомовній системі сприятиме розвитку комунікативних лінгвістичних здібностей дитини англійською мовою та розвитку креативного мислення. Крім того, [PERSON] відвідує даний навчальний заклад з 2022 року, а тому, з огляду на хворобу нервової системи, зміна навчального закладу та дитячого колективу матиме негативний ефект на психічне здоров`я [PERSON] . Крім того, позивач стверджує, що рішення про навчання [PERSON] було прийняте нею спільно з відповідачем, на підтвердження чого надано копії підписаних відповідачем власноручно заяв до ПЗЗСО 1 ступеня «Республіка Кідс»: заяви на освітні послуги у сфері повної загальної середньої освіти за рівнем початкової освіти, дозвіл на здійснення відеоспостереження, проведення зйомки та використання отриманих результатів, згоду на збір та обробку персональних даних, заяву про ознайомлення з укриттям школи. Суд зазначає, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що вибір навчального закладу здійснено у зв`язку з особливими обставинами. Так, медична документація не містить рекомендацій лікарів, з яких можна зробити висновок, що виняткові особливості даного закладу відповідають потребам [PERSON] у зв`язку з його станом здоров`я. На підтвердження схильності [PERSON] до вивчення англійської мови, його особливих здібностей та успіхів, що обумовлюють необхідність подальшого їх розвитку, доказів суду також не надано. Крім того, відповідно до наданого позивачем витягу з прайс-листа ПЗЗСО 1 ступеня «Республіка Кідс», вартість освітніх послуг за рівнем початкової загальної середньої освіти без двомовного компоненту складає 280 000 грн за навчальний рік, а з двомовним компонентом - 320 000 грн за навчальний рік, тобто розмір витрат позивача на навчання [PERSON] у школі лише частково обумовлений поглибленим вивченням іноземної мови. З наданої позивачем копії заяви на освітні послуги у сфері повної загальної середньої освіти за рівнем початкової освіти від 12 червня 2023 року вбачається, що дана заява є заявою-приєднанням до умов Публічної пропозиції ТОВ «Академія сучасної освіти» на укладення Договору про надання освітніх послуг у сфері загальної повної середньої освіти за рівнем початкової освіти в ПЗЗСО 1 ступеня «Республіка Кідс» на поточний навчальний рік. Таким чином, з огляду на дату її підписання, заява підтверджує спільний вибір сторонами навчального закладу для [PERSON] саме на 2023/2024 навчальний рік, а відтак, не є підтвердженням згоди відповідача на навчання [PERSON] в даному зазначеному закладі у 2024/2025 навчальному році. Крім того, на підтвердження фактичного понесення витрат на навчання позивачем надано фіскальний чек № 14926 від 21.06.2024 на суму 304 000 грн, виданий дитячим дошкільним закладом, об`єднаним з початковою школою ТОВ «Академія сучасної освіти», за фактом оплати вартості навчання за 2024/2025 рік із зазначенням назви «Білінгвальний», а також довідку ТОВ «Академія сучасної освіти» про оплату позивачем освітніх послуг в 2024/2025 навчальному році за [PERSON] . При цьому, фіскальний чек не містить відомостей про особу платника та особу, яка отримує відповідні освітні послуги, а тому не є належним доказом витрат позивача на оплату навчання [PERSON] . Також, позивач відносить до додаткових витрат на дитину благодійний внесок у розмірі 15 000 гривень до Благодійної організації «Благодійний фонд «Діти за майбутнє», посилаючись на те, що даний внесок є необхідною умовою навчального закладу для переведення дитини до 2-Б класу. Разом з тим, дані посилання взагалі не підтверджені будь-якими доказами, а тому не беруться судом до уваги. Необхідність поділу між сторонами витрат на харчування [PERSON] у школі в період вересень 2023 - червень 2024 року у розмірі 19 225 грн позивач обґрунтовує тим, що протягом навчального дня останній може отримувати харчування виключно на території навчального закладу. З цього питання суд зазначає, що позивачем не надано відомостей про особливості такого харчування, не обґрунтовано його необхідність у зв`язку рекомендаціями лікаря за станом здоров`я або через інші особливі обставини. За таких умов, витрати на харчування є частиною звичайних витрат на утримання дитини і не можуть розглядатися як додаткові витрати в розумінні ст. 185 СК України. Доказів надання відповідачем згоди на здійснення даних витрат суду також не надавалось. Витрати на оплату позашкільного дозвілля та відвідання спортивних секцій, до яких входять витрати на оплату групових занять з робототехніки у розмірі 11 100 гривень, витрати на оплату занять з плавання у розмірі 7 825 гривень, витрати на оплату групових занять з карате Приймака у розмірі 15 300 гривень, витрати на оплату групових занять з футболу у розмірі 3 300 гривень, на підтвердження сплати яких позивач надала письмові докази, не можна вважати додатковими, тому що вони не викликані особливими обставинами, у розумінні ст. 185 СК України, відносяться до загального розвитку дитини, і є не обов`язковим, а добровільним волевиявленням одного із батьків без згоди іншого з батьків. Відвідування [PERSON] вказаних зайнять і секцій не обумовлено відповідними рекомендаціями, що дитина потребує цих занять для нормалізації свого розвитку, а враховуються судом при визначені розміру аліментів, достатнього для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Доказів, що такі витрати були пов`язані з розвитком певних здібностей дитини, що дитина має до цього хист і досягла у цьому об`єктивно виражених істотних результатів порівняно з іншими дітьми його віку, що у свою чергу доводить наявність таких здібностей і обумовлює їх подальший розвиток, позивачем суду також не надано. Необхідність витрат на відпочинок і оздоровлення [PERSON] , до яких входять плата за оренду приміщення для проживання в умовах морського клімату в розмірі 46 960 гривень та витрати на оплату авіаквитків до місця відпочинку для [PERSON] у розмірі 10 668 гривень, позивач обґрунтовує рекомендацією лікаря-алерголога. Разом з тим, позивачем не доведено необхідності здійснення витрат у таких розмірах, особливу потребу у відпочинку за межами України, переваг обраного місця відпочинку порівняно з іншими виходячи з потреб дитини. Крім того, надані позивачем на підтвердження витрат докази не підтверджують понесення додаткових витрат позивачем тільки на спільну дитину сторін, а містять загальний розмір отриманих послуг матір`ю, бабусею та дитиною спільно. Долучене позивачем до відповіді на відзив звернення позивача з метою отримання згоди на виїзд [PERSON] до Італії на період літніх канікул з 22.06.2024 по 30.08.2024 року не може бути прийняте як підтвердження намагань узгодити питання відпочинку дитини з відповідачем та ухилення останнього від відповіді, у зв`язку з відсутністю доказів надсилання даного звернення відповідачу поштовим зв`язком або іншими засобами. До витрат позивача на медичні послуги, медичні дослідження та консультації лікарів входять витрати на стоматологічні послуги в DMT Clinic у розмірі 4 550 гривень, витрати на медичне обстеження (взяття венозної крові одноразовими системами, імуноглобулін Е, пакет «Астма/Риніт» з алергокомпонентами) у розмірі 1 980 гривень, витрати на оплату консультації практичного психолога 18.03.2024 р. у розмірі 750 гривень, витрати на оплату консультації дитячого психіатра 09.10.2024 р. у розмірі 1 550 гривень, витрати на онлайн тестування РАС за допомогою методики CASD 09.10.2024 р. у розмірі 790 гривень, витрати на онлайн діагностику РДУГ за допомогою методики Conners-З від 25.09.2024 р. у розмірі 2 300 гривень, витрати на консультацію дитячого ортопеда-травматолога від 10.09.2024 р. у розмірі 1 169 гривень та на проведення рентгенографії кисті у двох проекціях у розмірі 1 049 гривень. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не доведено необхідність отримання медичних послуг та консультацій лікарів саме у платних медичних закладах за можливості отримання безоплатної медичної допомоги, а необхідність медичних обстежень, тестувань не підтверджена відповідними направленнями та рекомендаціями профільних лікарів. Крім того, у матеріалах справи відсутні докази того, що згадані витрати позивача на медичні послуги, медичні дослідження та консультації лікарів були узгоджені з відповідачем. Долучене позивачем до відповіді на відзив клопотання позивача про отримання письмової згоди на проведення діагностичної консультації за відсутності доказів надсилання такого відповідачу судом до уваги не береться. Таким чином, на підставі досліджених судом доказів було встановлено, що понесені позивачем витрати, половину яких вона просить стягнути з відповідача, не є додатковими витратами у розумінні ст. 185 СК України, оскільки стосуються саме розвитку дитини, її харчування, звичайних потреб у лікуванні, що охоплюються щоденними витратами на утримання та виховання дитини, які відповідач у вигляді аліментів сплачує позивачці. Позивачем не доведено достатніми та належними доказами, що зазначені витрати обумовлені особливими потребами, такими як тяжка хвороба, каліцтво або необхідність розвитку особливих здібностей дитини, крім того, витрати здійснювались без узгодження їх необхідності та їх розміру з відповідачем, тобто за одноособовим волевиявленням позивача. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог та покладення половини зазначених витрат на відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у разі відмови в задоволенні позову, судовий збір покладається на позивача.

Outcome: dismissed