Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-21 00:00:00

Описова частина Короткий зміст позовної заяви До Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 22 квітня 2024 року надійшла позовна заява представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення інфляційних витрат і 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між [PERSON] (даліВідповідач1) та ВАТ КБ «НАДРА» 18.07.2008 укладено кредитний договір №856408/ФЛ на підставі якого ВАТ КБ «НАДРА» (далі - Позивач) надав Відповідачу 1 кредитні кошти на суму 34 873,83 доларів США. Того ж дня, з метою забезпечення виконання умов кредитного договору між [PERSON] (далі Відповідач 2) та ВАТ КБ «НАДРА» укладено договори поруки, відповідно до якого Відповідач 2 у разі невиконання Відповідачем 1 умов кредитного договору, стає солідарним боржником та відповідає перед Банком всім своїм майном, яке їм належить на праві власності та особистими коштами. У зв`язку з невиконанням основного зобов`язання за вказаним кредитним договором ПАТ КБ «НАДРА» звернулося до Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовною заявою про солідарне стягнення заборгованості з Відповідачів 1, 2. Рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області стягнуто з Відповідачів 1, 2 заборгованість у розмірі 479 841,69 гривень та 3 441,00 гривень. Ухвалою Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.05.2023 у справі №210/41/14-ц замінено сторону стягувача у справі №210/41/14-ц за рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з ПАТ«КБ «Надра», як вибулої сторони, на його правонаступника ТОВ«ФК «Дніпрофінансгруп». Однак Відповідачі не вчинили жодних дій щодо погашення кредитної заборгованості. Щодо позовної давності позивач зазначає, що Законом України від 30.03.2020 №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу,продовжуються на строк дії такого карантину». Зазначений Закон України від30.03.2020 №540-IX набрав чинності 02.04.2020. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із наступними змінами і доповненнями) установлено з 12.03.2020 до 31.10.2020 на всій території України карантин, дію якого неодноразово було продовжено до 01.07.2023. З початком повномасштабного вторгнення 24.02.2022, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» №2120-IX від 15.03.2022, який набув чинності 17.03.2022 Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктом 19, яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені ст.ст. 257-259 (позовна давність) цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. З огляду на вищевикладене, оскільки трирічна позовна давність відраховується з дати нарахування інфляційних витрат та 3% річних, а саме з 01.05.2017, враховувати зміни до ЦК України, які введені в дію на підставі Закону України №540-ІХ з 02.04.2020 та Закону України №2120-IX з 17.03.2022, то позовна давність щодо стягнення інфляційних витрат та 3% річних починаючи з 02.04.2020 була продовжена та станом на дату подачі цього позову не пропущена. Відповідно до розрахунку інфляційних витрат і 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, яке становить 479841,69 гривень, за період з 01.05.2017 по 23.02.2022 розмір нарахованих інфляційних витрат і 3% річних на суму боргу становить 295704,26 гривень, що складається з: інфляційного збільшення -226330,98 гривень та 3% річних 69373,28 гривень. На виконання ст.175 ЦПК України, щодо попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, Позивач зазначає, що очікує нести витрати по сплаті судового збору в сумі 3548,45 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 25000 гривень. Враховуючи викладене, просить суд стягнути солідарно з [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] ; [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» (ЄДРПОУ 40696815) суму інфляційних витрат і 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, яке становить 295704,26 гривень та стягнути з відповідачів судові витрати. Аргументи учасників справи До початку судового засідання, 11 вересня 2024 року, від представника відповідача [PERSON] адвоката Ряснянської І.С. до суду надійшов відзив на позовну заяву, який обґрунтувала наступним. Позивачем замовчується факт звернення до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з заявою про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку для його пред`явлення до виконання та те, що в задоволенні цієї заяви Позивачу було відмовлено у зв`язку з тим, що строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив і не підлягає поновленню, тому за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви. З ухваленням 21 травня 2014 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області рішення у справі №210/41/14-ц про стягнення заборгованості за кредитним договором зобов`язання відповідачів сплатити заборгованість за кредитним договором не припинилося та триває до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання. Відтак, кредитор має право на отримання сум, передбачених ст.625 ЦК України, за увесь час прострочення до дати виконання рішення суду. Позивач ставить питання про стягнення 3% річних та інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 01.05.2017 року по 23.02.2022 року. Таким чином, з часу ухвалення та набрання законної сили рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.05.2014 року у справі №210/41/14-ц, яким вирішено спір між сторонами щодо боргових зобов`язань Відповідачів, правовідносини сторін перейшли в іншу площину - площину виконання судового рішення. Враховуючи, що судовим рішенням у справі №210/41/14-ц, яке набрало законної сили, стягувачу було відмовлено у видачі дубліката виконавчого документа та у поновленні строку на пред`явлення його до виконання, тобто його вимоги, які виникли на підставі рішення суду, не можуть бути захищені в судовому порядку, то між сторонами виникло натуральне зобов`язання, до якого не можуть бути застосовані положення ст.625 ЦК України. Таким чином, у цій справі ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» були нараховані 3% річних та інфляційні втрати до вимоги, яка існує в натуральному зобов`язанні. Тобто, Позивач втратив своє право вимоги на примусове виконання відповідачами своїх зобов`язань за кредитним договором та рішенням суду (строк пред`явлення до виконання рішення суду), і тому основне зобов`язання за кредитним договором від 18.07.2008 р. №856408/ФЛ, встановлене рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в справі №210/4114-ц від 21 травня 2014 року, вже не підлягає примусовому виконанню. Враховуючи викладене, просила суд позовні вимоги залишити без задоволення позовну заяву та стягнути з позивача на користь відповідача [PERSON] витрати на правничу допомогу у розмірі 10000,00 гривень. 19 вересня 2024 року від директора ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» - О. Скребець до суду надійшла відповідь на відзив, в обґрунтування якої зазначив, що підставами звернення з даним позовом є не нарахування відсотків, передбачених умовами кредитного договору, а саме захист прав кредитора відповідно до положень ст.625 ЦК України. Зазначив, що вимоги про стягнення грошових коштів, передбачених ст.625 ЦК України не є додатковими вимогами в розумінні ст.266 ЦК України, а тому закінчення перебігу позовної давності за основною вимогою в будь-якому випадку не впливає на обчислення позовної давності за вимогою про стягнення 3% річних та інфляційних втрат. Зауважив, що в даній справі основна сума боргу вже захищена в судовому порядку та з відповідачів стягнуто суму заборгованості за кредитним договором, а відсутність на виконанні виконавчих листів жодним чином не позбавляє нового кредитора на пред`явлення вимоги щодо стягнення інфляційних витрат та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання. Щодо вимоги відповідача, про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу, то ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» не погоджується з таким розміром витрат, оскільки заявлений розмір щодо складання та відправлення через електронний суд відзиву, явно завищений, оскільки справа не є складною, а отже заявлений розмір не відповідає критерію розумності їх розміру. Враховуючи викладене, просив позовні вимоги ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» задовольнити у повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» присутній не був, про місце і час судового розгляду повідомлений належним чином, 05.07.2024 року надав заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача. Зазначив, що позивачем будуть подані докази щодо розміру понесених витрат на правничу допомогу у строки, передбачені ч.8 ст.141 ЦПК України. Від представника відповідача [PERSON] - адвоката Мартинової Н.Ю. 22.01.2025 року до суду надано заяву, якою просила долучити до матеріалів справи практику Верховного суду у справі №904/6892/17, якою встановлено, що зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним і позивач втратив право на примусове стягнення боргу за кредитним договором, а тому не має права на стягнення інфляційних витрат та 3% річних. Крім того, представником відповідача [PERSON] - адвокатом Мартиновою Н.Ю. 22.01.2025 року, через канцелярію суду подано заяву про відкладення судового засідання. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, за зареєстрованим місцем проживання (перебування). У встановлений 15-ти денний строк відзив на адресу суду не надходив. Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках, коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій, направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове\~засідання у\~відсутність особи,\~якщо таке\~затягування може\~нашкодити справі чи іншим учасникам справи. В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Крім того, слід зазначити, що дана справа за своїм змістом не є складною в розумінні вимог цивільного процесуального законодавства. Ціна позову у даній справі становить 295704,26 грн., що не перевищує 250 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Спрощене провадження, як і загальне позовне провадження спрямовані на всебічний, повний та об`єктивний розгляд справи з дослідженням всіх наданих сторонами доказів, вивченням всіх заяв сторін по суті справи, тобто спрощене провадження не є провадженням в якому розглядаються безспірні вимоги. Отже, сторона відповідача не позбавлена була можливості викласти свої доводи, аргументи, міркування, заперечення у письмових заявах по суті справи, не позбавлена була можливості надавати суду свої докази на спростування позовних вимог, у строки визначені судом або законом, заявляти відповідні клопотання та в повній мірі користується правами, передбаченими ЦПК України. Як вбачається\~з ухвали\~суду про\~відкриття провадження\~від 07\~травня 2024\~року, розгляд вказаної справи вирішено проводити у порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін. Таким чином, явка сторін у справі не була визнана судом обов`язковою. Враховуючи, що 11 вересня 2024 року, від представника відповідача [PERSON] адвоката Ряснянської І.С. до суду надійшов відзив на позовну заяву, 19 вересня 2024 року від директора ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» - О. Скребець до суду надійшла відповідь на відзив, правом на подання письмових заперечень на відповідь на відзив відповідачі не скористались, суд приходить до висновку про розгляд справи за наявними у справі доказами. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Рух по справі Ухвалою суду від 07 травня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.30). Ухвалою суду від 27 червня 2024 року відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» - адвоката Чміль Ю.В. про проведення судового засідання в режимі відео конференції під час розгляду цивільної справи за позовом представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення інфляційних витрат і 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання (а.с.37-38). Фактичні обставини справи, встановлені судом Між [PERSON] та ВАТ КБ «НАДРА» 18.07.2008 укладено кредитний договір №856408/ФЛ на підставі якого ВАТ КБ «НАДРА» надав Відповідачу 1 кредитні кошти на суму 34 873,83 доларів США (а.с.9 зворот-11). 18 липня 2008 року, з метою забезпечення виконання умов кредитного договору між [PERSON] та ВАТ КБ «НАДРА» укладено договори поруки №856408/ФЛ-П, відповідно до якого [PERSON] у разі невиконання [PERSON] умов кредитного договору, стає солідарним боржником та відповідає перед Банком всім своїм майном, яке їм належить на праві власності та особистими коштами (а.с.11 зворот-12). Рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.05.2014 року стягнуто з Відповідачів заборгованість по кредитному договору №856408/ФЛ від 18.07.2008 у розмірі 479 841,69 гривень та судовий збір у розмірі 3 441,00 гривень (а.с.15 зворот-16 зворот). Ухвалою Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.05.2023 у справі №210/41/14-ц замінено сторону стягувача у справі №210/41/14-ц за рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з ПАТ«КБ «Надра», як вибулої сторони, на його правонаступника ТОВ«ФК «Дніпрофінансгруп» (а.с.18 зворот-20 зворот). Ухвалою Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 вересня 2023 року в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансової компанії «Дніпрофінансгруп», зацікавлені особи: [PERSON] та [PERSON] про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку для його пред`явлення до виконання виконавчого листа відмовлено (а.с.71-74). Відповідно до розрахунку інфляційних витрат і 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, яке становить 479841,69 гривень, за період з 01.05.2017 по 23.02.2022 розмір нарахованих інфляційних витрат і 3% річних на суму боргу становить 295704,26 гривень, що складається з: інфляційного збільшення в розмірі 226330,98 гривень та 3% річних в розмірі 69373,28 гривень (а.с.12 зворот-14 зворот). 22.08.2024 року між [PERSON] та Адвокатським об`єднанням «Приват юрист» укладено Договір про надання правничої допомоги №22/08/24 (а.с.68-69). 22.08.2024 року Адвокатським об`єднанням «Приват юрист» та [PERSON] підписано акт приймання-передачі наданих послуг до Договору про надання правничої допомоги №22/08/24 від 22.08.2024 р. Відповідно до п.2 Акту, сторони погодили надання та оплату таких юридичних послуг: підготовка та подання до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу по справі №210/2238/24 заяви про ознайомлення з матеріалами справи (орієнтовані затрати 1 година, розмір гонорару за надані послуги 1000 гривень); підготовка та подання по справі №210/2238/24 відзиву на позовну заяву про стягнення інфляційних витрат і 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання (орієнтовані затрати 3 години, розмір гонорару за надані послуги 9000 гривень) (а.с.67). [PERSON] сплатила Адвокатському об`єднанню «Приват юрист» гонорар за надання зазначеної правничої допомоги на загальну суму 10 000,00 грн., що підтверджується квитанцією № 1 від 28.08.2024 р. (а.с.70). Мотивувальна частина Позиція суду та застосовані норми права Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ст.\~12,\~13 ЦПК України\~суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Суди розглядають справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з пунктом 1 частини другої\~статті 11 Цивільного кодексу України\~(далі -\~ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Відповідно до\~статті 6 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша\~статті 627 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно зі\~статтею 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Частиною першою\~статті 1054 ЦК України\~передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною першою\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до\~статті 1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до\~статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Згідно з частиною другою\~статті 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відповідно до\~статті 524 ЦК України\~зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Згідно з частинами першою та другою\~статті 533 ЦК України\~грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Щодо застосування до спірних правовідносин\~статті 625 ЦК України\~в частині можливості стягнення трьох процентів річних за порушення грошового зобов`язання, суд зазначає наступне. Відповідно до частини першої\~статті 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з частиною другою\~статті 509 ЦК України\~зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу. За змістом статей\~524,\~533-535\~і\~625 ЦК України\~грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Отже, у\~статті 625 ЦК України\~визначені загальні\~правила відповідальності\~за порушення\~будь-якого\~грошового зобов`язання\~незалежно від\~підстав його\~виникнення (договір\~чи делікт). Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Відповідний правовий висновок викладено у\~постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц\~(провадження № 14-16цс18), яка відступила від висновків Верховного Суду України, викладених у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2759цс15. Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, які викладено у постанові від 26.01.2021 у справі №522/1528/15-ц закон не пов`язує припинення поруки з прийняттям судом рішення про стягнення з боржника або поручителя боргу за зобов`язанням, забезпеченим порукою. Крім того, слід зазначити, що в даній справі основна сума боргу вже захищена в судовому порядку, з відповідачів рішенням суду стягнуто суму боргу за кредитним договором, а отже постанови Верховного суду від 23.11.2022 року у справі №285/3536/20 та від 17.11.2020 року у справі №904/6892/17, на які посилаються представники відповідача, не можуть бути застосовані до даних правовідносин з підстав різних фактичних обставин у справах. Верховний Суд у постанові від 28.09.2021 року с справі №759/4755/19 зазначив, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 червня 2019 року № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18) зазначено, що чинне законодавство\~не пов`язує\~припинення зобов`язання\~з наявністю\~судового рішення\~чи відкриттям\~виконавчого провадження\~з його\~примусового виконання;\~наявність судових\~актів про\~стягнення заборгованості\~не припиняє\~грошових зобов`язань\~боржника та\~не позбавляє\~кредитора права\~на отримання\~передбачених частиною\~другою статті\~625\~ЦК України\~сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу. З огляду на викладене, доводи представника відповідача щодо пропуску на пред`явлення виконавчого документу не беруться судом до уваги, оскільки боржник,\~який прострочив\~виконання грошового\~зобов`язання,\~на вимогу\~кредитора зобов`язаний\~сплатити суму\~боргу з\~урахуванням установленого\~індексу інфляції\~за весь\~час прострочення,\~а також\~три проценти\~річних від\~суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно наданого стороною позивача в обґрунтування своїх позовних вимог розрахунок інфляційних витрат і 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, яке становить 479841,69 гривень, за період з 01.05.2017 по 23.02.2022 розмір нарахованих інфляційних витрат і 3% річних на суму боргу становить 295704,26 гривень, що складається з: інфляційного збільшення в розмірі 226330,98 гривень (479841,69 грн. х 1.47167845 (інфляційні витрати з 01.05.2017 по 23.02.2022) - 479841,69 грн.); 3% річних в розмірі 69373,28 гривень, з яких за період з 01.05.2017 по 31.12.2019 у розмірі 38453,07 гривень (479841,69 х 3% х 975 : 365 : 100); за період з 01.01.2020 по 31.12.2020 у розмірі 14395,25 гривень (479841,69 х 3% х 366 : 366 :100); за період з 01.01.2021 по 23.02.2022 у розмірі 16524,96 гривень (479841,69 х 3% х 419 : 365 : 100). Даний розрахунок перевірений судом та суд вважає його цілком прийнятним, а відтак приймається судом та покладається в основу рішення. Крім того, стороною відповідача зауважень чи заперечень щодо наданого розрахунку, суду надано не було. З урахуванням викладеного, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення інфляційних витрат і 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання підлягають задоволенню у повному обсязі. Щодо судових витрат Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 5 частини 3 статті 133 ЦПК України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються:\~1)\~у разі\~задоволення позову\~-\~на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Враховуючи задоволення позову у повному обсязі, заява відповідача [PERSON] про відшкодування витрат на правничу допомогу задоволенню не підлягає.

Outcome: approved