Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-29 00:00:00

Акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - АТ «Універсал Банк») звернулося до суду з даним позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідача на їх користь заборгованість у розмірі 35735,95 грн, яка складається із загального залишку боргу за наданим кредитом (тілом кредиту) 35735,95 грн. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 07.06.2018р. [PERSON] з метою отримання банківських послуг звернувся до банку, підписавши Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг про відкриття поточного рахунку № [NUMBER] та встановлення кредитного ліміту на суму, вказану у Мобільному додатку. Цим позичальник повністю та безумовно прийняв пропозицію банку й погодився з тим, що Анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, які розміщені на офіційному сайті банку, складають укладений в електронній формі шляхом приєднання Договір про надання банківських послуг, що є змішаним договором з елементами різних договорів, зокрема, договору банківського рахунка, договору про споживчий кредит. Банком на підставі вказаного Договору в рамках проекту «Monobank» відповідачу зарезервовано та відкрито поточний рахунок № [NUMBER] , операції за яким здійснюються з використанням платіжної картки та/або мобільного додатка, встановлено ліміт використання кредиту у розмірі 20000 грн, цим самим виконавши в повному обсязі свої зобов`язання за Договором. Однак відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту у терміни та на умовах, визначених Договором, не виконує. У зв`язку з порушенням відповідачем умов Договору банк просить вищевказану суму заборгованості стягнути з нього в судовому порядку. Позивачу ухвалу про відкриття спрощеного позовного провадження в справі без повідомлення (виклику) сторін від 25 грудня 2024 року було направлено в електронній формі через систему «Електронний суд», що підтверджується довідкою про доставку електронного документу до його електронного кабінету (ч.6-8 ст.128 ЦПК України), але той інших заяв по суті справи не подав; 27.01.2024р. через систему «Електронний суд» надіслав заяву, в якій просить прийняти пояснення по справі та долучити їх разом з додатковими доказами (Анкета-заява до Договору про надання банківських послуг від 07.06.2018р. [PERSON] ), а копію Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг від 14.07.2020р. не брати до уваги. При цьому, суд зважує на те, що позивач у п.4, 5 прохальної частини своєї заяви просив розглядати справу саме в такому порядку і без його участі, а приписи ст.274 ЦПК України не містять обмежень для вирішення даної категорії справ у порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачу ухвалу про відкриття спрощеного позовного провадження в справі без повідомлення (виклику) сторін від 25 грудня 2024 року разом із копією позовної заяви з копіями доданих до неї документів було надіслано за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (повернення судової кореспонденції з довідкою АТ «Укрпошта» ф.20 із зазначенням причини повернення «адресат відсутній» згідно з ч.6-8 ст.128 ЦПК України вважається належним сповіщенням особи), однак той відзиву на позов чи інших заяв з процесуальних питань не подав. Також в установлений строк від сторін не надходило заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін чи клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відтак, в силу положень ч.13 ст.7, ч.5 ст.279 ЦПК України розгляд даної справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами й у такому випадку судове засідання не проводиться та згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до такого висновку. Відповідно до ст.6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (свобода договору). За приписами ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно з ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Універсал Банк»). Умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч.1 ст.638 ЦК України). Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі (ч.2 ст.639 ЦК України). Приписами ст.525, 526, 530, 610, 612 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Згідно ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. У ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Відповідно до ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно з ч.1 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України). Згідно зі ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є\~докази,\~які у\~своїй сукупності\~дають змогу\~дійти висновку\~про наявність\~або відсутність\~обставин справи,\~які входять\~до предмета\~доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.80 ЦПК України). За змістом положень ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (засада змагальності цивільного судочинства). Згідно з ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У судовому засіданні встановлено, що АТ «Універсал Банк» створено проект «Monobank», у рамках якого клієнтам (фізичним особам) відкриваються поточні рахунки, спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки «Monobank». Після перевірки кредитної історії на платіжних картках «Monobank» за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю проекту «Monobank» є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. 07 червня 2018 року (згідно наданої позивачем уточнюючої заяви) [PERSON] звернувся до АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг і цього ж дня підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, в якій просив відкрити поточний рахунок № [NUMBER] у гривні на його ім`я та встановити кредитний ліміт на суму, вказану у додатку до умов Договору та наведених нижче умов (п.1). У п.2 Анкети-заяви зазначено, що позичальник погоджується, що ця анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають Договір про надання банківських послуг, укладення якого позичальник підтверджує і зобов`язується виконувати його умови. У п.6 Анкети-заяви вказано, що позичальник просить вважати наведені зразки його власноручного підпису або його аналоги (у тому числі його електронний/електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть йому відкриті в банку. З цією метою, засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем. Він буде використовуватися ЕП у додатку для засвідчення його дій. Він визнає, що ЕП є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Підтверджує, що всі наступні правочини (у т.ч. підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися ним із використанням ЕП або ЕЦП. До Анкети-заяви банком долучено: - розрахунок заборгованості за договором №б/н від 07.06.2018р., укладеного між Універсал Банк та клієнтом [PERSON] \~станом на\~25.10.2024р.,\~якаскладає 35735,95 грн, з яких: борг за наданим кредитом (тілом кредиту) 35735,95 грн, борг за відсотками 0,00 грн, борг за пенею 0,00 грн, борг за порушення грошового зобов`язання 0,00 грн; - довідку про розмір встановленого кредитного ліміту від 01 листопада 2024 року, згідно якої 07.06.2018р. [PERSON] в АТ «Універсал Банк» відкрито поточний рахунок № [NUMBER] у гривні шляхом підписання Анкети-заяви до Договору й розмір встановленого кредитного ліміту по цьому рахунку становить 20000 грн; - Умови і правила обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів. Загальні умови випуску та обслуговування платіжних карток (Мonobank) у редакції, чинній з 01 червня 2018 року (протокол №20 від 30.05.2018р.), додатками до яких є Тарифи, Паспорт споживчого кредиту «Картка monobank, Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача; - витяг із Статуту, виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб на підтвердження реєстрації АТ «Універсал Банк» як юридичної особи та копію банківської ліцензії №92 від 10 жовтня 2011 року, виданої Національним банком України на право надання позивачем банківських послуг. Водночас, окрім Анкети-заяви, надані банком Умови і правила обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, Тарифи, Таблиця обчислення загальної вартості кредиту та Паспорт споживчого кредиту не містять підпису позичальника, зокрема й електронного. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови і правила обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, Тарифи, Таблицю обчислення загальної вартості кредиту та Паспорт споживчого кредиту відповідач розумів та ознайомився і погодився з ними, підписуючи Анкету-заяву, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, неустойки саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Відтак, Умови і правила обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів. Загальні умови випуску та обслуговування платіжних карток (Мonobank) у редакції, чинній з 01 червня 2018 року (протокол №20 від 30.05.2018р., додатками до яких є Тарифи, Паспорт споживчого кредиту «Картка monobank, Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача, які містяться в матеріалах даної справи, без відповідного підпису (електронного підпису) відповідача не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 07.06.2018р. шляхом підписання Анкети-заяви. Тобто, в даному випадку до вказаних правовідносин неможливо застосувати правила ч.1 ст.634 ЦК України як укладення між сторонами договору приєднання. Відповідно до підрозділу 1 «Терміни та визначення» розділу І «Загальні умови» Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів (Мonobank), наданих до позовної заяви, Договір про надання банківських послуг «Monobank» (або Договір) - це укладений між Банком та Клієнтом договір про відкриття рахунку, випуск і обслуговування Платіжної картки з можливістю встановлення ліміту кредитування, що складається з Умов і правил обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, Загальних умов випуску та обслуговування платіжних карток, Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг «Monobank», Паспорту споживчого кредиту, Таблиці обчислення загальної вартості кредиту, Інформації щодо відкриття поточного рахунку та випуску електронного платіжного засобу (в разі наявності) та Тарифів. Анкета-заява до Договору про надання банківських послуг «Monobank» (Анкета-заява) - письмове або електронне звернення клієнта до Банку з проханням відкрити йому банківський рахунок та/або надання йому інших банківських послуг на умовах, визначених Договором. Підписана клієнтом Анкета-заява є підтвердженням укладення Договору. Мобільний додаток - сервіс Банку, що дозволяє надавати Клієнтові банківські послуги через смартфон за допомогою мобільного додатку. Згідно з п.2.1 підрозділу 2 «Основні положення» розділу І «Загальні умови» банк відкриває клієнту поточний рахунок, операції за яким здійснюються з використанням Платіжної картки та/або мобільного додатка, випускає та надає клієнту у користування Платіжну картку, а також забезпечує здійснення розрахунків за операціями, здійсненими з використанням Платіжної картки та/або мобільного додатка, згідно умов Договору в тому числі платіжної системи MasterCard, та відповідно до вимог чинного законодавства України, в тому числі нормативно-правових актів Національного банку України. Як визначено у пп.2.1, 2.3 підрозділу 2 «Випуск Платіжної картки» розділу ІІ «Загальні умови випуску та обслуговування Платіжних карток» для надання послуг Банк видає Клієнту картку. Підписанням Анкети-заяви Клієнт і Банк укладають Договір про надання банківських послуг «Monobank». Датою укладення договору є дата підписання клієнтом Анкети-заяви та отримання картки. Картка передається Клієнту особисто уповноваженим співробітником або доставляється рекомендованою поштою, кур`єрською службою за адресою, вказаною Клієнтом в Анкеті-заяві, або іншим способом, що дозволяє однозначно встановити, що Платіжна Картка була отримана Клієнтом. Відповідно до пп.4.1-4.4 підрозділу 4 «Надання та обслуговування кредиту» розділу ІІ «Загальні умови випуску та обслуговування Платіжних карток» ліміт кредитування та строк його дії встановлюється згідно умов, зазначених в цьому Договорі та відповідному Додатку до нього. Ліміт до використання розраховується та встановлюється Банком виходячи з внутрішніх процедур Банку та зазначається Клієнту в електронному вигляді через мобільний додаток або іншим способом з використанням каналів дистанційного обслуговування. Банк має право, на власний розсуд, переглядати ліміт до використання в межах суми ліміту кредитування, що зазначена в Договорі. Інформація щодо зміни ліміту до використання (новий розмір ліміту та строки уведення у дію) зазначаються Клієнту текстовим повідомленням в електронному вигляді на номер мобільного телефону Клієнта та/або у Мобільному додатку. Клієнт шляхом розрахунку за товари та послуги та/або отримання готівкових коштів з використанням Платіжної картки після встановлення або зміни ліміту до використання, підтверджує факт згоди з встановленням ліміту до використання. У п.4.26 підрозділу 4 «Надання та обслуговування кредиту» розділу ІІ «Загальні умови випуску та обслуговування Платіжних карток» сторони погодили, що зобов`язання Банку за цим Договором та Додатками до нього за невикористаною Клієнтом сумою кредиту/ліміту кредитування є відкличними і безризиковими (Банк має право відмовитись від надання кредиту/встановлення ліміту кредитування без будь-якого обґрунтування своєї відмови). Відповідно до підпункту 3 «Основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача» п.7.2 «Паспорт споживчого кредиту «Картка monobank» сума/ліміт кредиту встановлюється в розмірі від 0 до 100 000 грн (в залежності від суми, яка погоджена у заявці на кредит та відображена у мобільному додатку). З аналізу зазначених вище положень вбачається, що підписання Анкети-заяви не є обов`язковою умовою видачі картки і Банк має право відмовитись від надання кредиту/встановлення ліміту кредитування без будь-якого обґрунтування своєї відмови. За таких обставин банк повинен довести, що ним було прийнято рішення про видачу картки із встановленням кредитного ліміту, така картка видавалася клієнту і була ним отримана; також банк має підтвердити суму кредитного ліміту, що був встановлений на карту клієнта. Водночас Анкета-заява від 07.06.2018р. містить лише анкетні та паспортні дані [PERSON] , його контактну інформацію, відомості про майновий стан та трудову діяльність. У той же час, банком не надано ніяких доказів того, яке рішення було прийнято ним за цією Анкетою-заявою відповідача. Крім того, вказана Анкета-заява не містить ніяких даних про розмір кредитних коштів, встановлену процентну ставку, штрафні санкції, строки здійснення періодичних платежів. У цій Анкеті-заяві та будь-яких інших долучених до позовної заяви документах, які б відповідали критеріям належності, допустимості, достатності й достовірності доказів, не зазначена погоджена сума/ліміт кредиту, про отримання якого сторони дійшли згоди; відсутні відомості про те, що [PERSON] відкрито поточний рахунок на його ім`я й що він отримав відповідну платіжну картку, строк дії цієї картки, зарахування на картку кредитних коштів у межах встановленого розміру кредитного ліміту, користування відповідачем цими коштами та інші докази, які б підтверджували факт отримання й витрачання (проведення розрахунків за товари, послуги, зняття готівки) кредитних коштів відповідачем. Довідка про розмір встановленого кредитного ліміту та розрахунок заборгованості, на які посилається позивач, не є тими первинними документами, які беззаперечно підтверджують відкриття банком клієнту поточного рахунку й видачу платіжної картки у спосіб, що дозволяє однозначно встановити отримання ним такої картки, встановлення кредитного ліміту у погодженому розмірі, отримання позичальником кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані банком у позовній заяві, а отже не можуть вважатися належними, допустимими, достовірними й достатніми доказами існування боргу. Адже ці документи створені самим позивачем, а відтак, зазначена в них інформація, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких вони були складені, не може бути доказом наявності кредитної заборгованості, на якій наполягає банківська установа. Суд констатує, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Відповідно п.5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління НБУ від 18 червня 2003 року №254, п.62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління НБУ від 04 липня 2018 року №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз окреслених норм дає підстави для висновку, що саме банківські виписки з рахунків позичальника є належними й допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Як вже констатовано судом, виписка за рахунком, відкритим на ім`я [PERSON] ,у матеріалах цієї справи відсутня. Отже, розрахунок заборгованості, на який посилається позивач, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які наведені банком в позовній заяві, а, отже, не є належним доказом отримання кредитних коштів та їх повернення. Сам по собі розрахунок, без надання доказів отримання кредитних коштів позичальником, не підтверджує наявності заборгованості у відповідача перед банківською установою. Прикметно, що на підтвердження позовних вимог щодо наявності у [PERSON] заборгованості за кредитом АТ «Універсал Банк» мало можливість додати до позовної заяви документальне обґрунтування кредитної заборгованості, зокрема фінансові документи щодо перерахування кредитних коштів, виписку по особовому рахунку позичальника та докази відкриття поточного рахунку й встановлення кредитного ліміту та його розміру, на підставі яких, суд міг би перевірити розмір кредитної заборгованості. Однак позивач не надав таких належних і допустимих доказів, що є його процесуальним обов`язком в силу положень ст.12, 81 ЦПК України, на підтвердження визначеного ним у позові розміру заборгованості. Оцінюючи поведінку та спосіб ведення справ банком, суд враховує те, що він є професійним учасником ринку надання банківських послуг, у зв`язку з чим до нього висуваються певні вимоги щодо дотримання правил та процедур, які є традиційними в цій сфері, до обачності та розсудливості у веденні справ, тощо. Відповідно, вимоги до рівня та розумності ведення справ банком є вищими, ніж до споживача - фізичної особи, яка зазвичай є слабшою стороною в цивільних відносинах з такою установою. З врахуванням наведеного всі сумніви та розумні припущення мають тлумачитися судом на користь такої слабшої сторони, яка не є фактично рівною у спірних правовідносинах. Підсумовуючи викладене, суд вважає безпідставними твердження АТ «Універсал банк» у позовній заяві про досягнення сторонами усіх істотних умов Договору, оскільки вони спростовуються вищевинаведеним та не містять обґрунтованих посилань на докази, які б підтверджували факт укладення між сторонами кредитного договору в розумінні приписів ч.1 ст.634 ЦК України, відкриття поточного рахунку й видачі кредитної картки, встановлення кредитного ліміту, строк дії картки, строк повернення кредиту, досягнення згоди щодо процентної ставки за користування кредитом. Такий висновок суду узгоджується з правовими позиціями, викладеними Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, Верховним Судом у постанові від 18 травня 2022 року у справі №697/302/20 і позиція касаційного суду в даній категорії справ є незмінною. Таким чином, враховуючи вищевказані обставини справи, даний позов АТ «Універсал Банк» до [PERSON] про стягнення з нього заборгованості за Договором про надання банківських послуг «Monobank» є необгрунтованим і не підлягає задоволенню в повному обсязі. Оскільки в задоволенні позовних вимог АТ «Універсал Банк» суд відмовляє повністю, то у відповідності до положень ст.141 ЦПК України понесені банком у справі судові витрати по сплаті судового збору залишаються за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed