Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-19 00:00:00

28.10.2024 представник позивача Житлово-будівельного кооперативу «Молодіжний-19» Вербицький Я.В. звернувся до суду із позовом до [PERSON] (далі - відповідач), про стягнення заборгованості зі сплати внеску на управління (утримання) багатоквартирного будинку. Позовні вимоги мотивовано тим, що Житлово-будівельний кооператив «Молодіжний-19» зареєстрований та здійснює утримання багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] . Відповідачка є власником квартири № 308 у вказаному будинку та споживачем послуг, однак з червня 2020 року по серпень 2024 року не вносила плату за внески на управління (утримання) багатоквартирного будинку, в результаті чого утворилась заборгованість в сумі 28239,75 грн. Таким чином позивач просить стягнути з відповідачки на свою користь суму основного боргу у розмірі 28239,75 грн, інфляційні втрати в розмірі 6602,92 грн, 3% річних у розмірі 1734,06 грн, понесені витрати на професійну правову допомогу та сплачений судовий збір. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 06.11.2024 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 14.11.2024, відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та задоволено клопотання позивача про витребування доказів у справі. 27.11.2024 представник відповідача адвокат Спінов С.А. ознайомився із матеріалами цивільної справи (а.с. 50). Крім того, ухвала про відкриття провадження у справі та позовна заява з додатками були доставленні до електронного кабінету представника [PERSON] адвоката Спінова С.А. 27.11.2024 (.а.с. 52-53). Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Відповідачкою відзив у строк встановлений судом не подано. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Житлово-будівельний кооператив «Молодіжний-19» відповідно до свого статуту зареєстрований в [ADDRESS] та здійснює утримання багатоквартирного будинку та його прибудинкової території за цією адресою (а.с. 18-27). Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] зареєстрована та є власницею квартири за адресою [ADDRESS] (а.с. 10-12, 56). Основними обов`язками члена кооперативу є: додержання статуту кооперативу; виконання рішень органів управління кооперативу та органів контролю за діяльністю кооперативу; виконання своїх зобов`язань перед кооперативом; сплата визначених статутом кооперативу внесків (стаття 12 Закону України «Про кооперацію»). Відповідно до пункту 7.1, 7.3 статуту Житлово-будівельного кооперативу «Молодіжний-19», члени кооперативу та власники/співвласники квартир та/або приміщень зобов`язані виконувати вимоги статуту кооперативу, рішення загальних зборів (зборів уповноважених) членів кооперативу і правління кооперативу та зобов`язані своєчасно здійснювати оплату послуг, отриманих від кооперативу, згідно умов Публічного договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком. Обов`язки по здійсненню оплати послуг виникають у власника квартири або власника частки квартири з моменту набуття права власності на квартиру або нежитлове приміщення або їх частини. Відповідно до рішення загальних зборів членів Житлово-будівельного кооперативу «Молодіжний-19» оформленого протоколом від 18.12.2019, з 01.01.2020 щомісячний внесок на утримання будинку та прибудинкової території становить 6,50 грн за 1 кв.м. загальної площі квартири, а рішенням загальних зборів членів Житлово-будівельного кооперативу «Молодіжний-19» оформленого протоколом від 06.03.2024 встановлено розмір щомісячного внеску утримання будинку та прибудинкової території - 9,00 грн за 1 кв.м. загальної площі квартири. Суд виходить з самоврядності відносин між ЖБК та її членами, де статут, затверджений загальними зборами, є обов`язковим для органів управління та для всіх її членів - власників квартир у будинку; безпосередньої участі членів кооперативної організації у її діяльності та презумпції легітимності рішень органів управління юридичної особи, тобто такі рішення вважаються такими, що відповідають закону, якщо судом не буде встановлене інше. Висновки Верховного Суду презумпції легітимності рішень органів управління юридичної особи викладені у постанові від 06 вересня 2022 року у справі № 916/451/21. Відповідно до положень ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Положення ст.ст. 66-68 ЖК України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» і положення підзаконних актів у сфері житлово-комунальних послуг покладають на користувачів житла (власників) обов`язок щомісяця вносити плату за житлово-комунальні послуги (теплопостачання, газ, водопостачання, каналізація тощо) та витрати на утримання будинку (житла) та прибудинкової території пропорційно до займаної площі. Відповідно до ст. ст. 145,149 ЖК України, відповідач зобов`язаний своєчасно вносити платежі на покриття витрат по експлуатації та капітальному ремонту будинків та утримання прибудинкової території, внески до спеціальних фондів та плату за комунальні послуги. Представник позивача обґрунтовує позов тим, що відповідачка є членом Житлово-будівельного кооперативу «Молодіжний-19», відповідач стосовно вказаного заперечень не заявляла. Відповідачка, будучи членом кооперативу та власником квартири, зобов`язана виконувати рішення загальних зборів, зокрема щодо встановлення розміру та порядку сплати внесків. Однак з червня 2020 року по серпень 2024 року не сплачувала внески на управління (утримання) багатоквартирного будинку в результаті чого утворилась заборгованість в розмірі - 28239,75 грн., що підтверджується долученими позивачем розрахунком заборгованості. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Інфляційні втрати обраховуються шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на добуток індексів інфляції за період прострочення (сукупний індекс інфляції). Три проценти річних розраховуються по формулі: сума боргу х 3 х кількість днів прострочення платежу 365/100. Таким чином, ураховуючи порушення відповідачкою виконання зобов`язань по сплаті внесків на управління (утримання) багатоквартирного будинку, суд визнає правомірною вимогу позивача щодо стягнення з відповідачки на користь позивача втрат від інфляції у розмірі - 6602,92 грн, а також 3% річних від простроченої суми заборгованості у розмірі - 1734,06 грн. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У спростування вищенаведеного будь-яких доказів відповідачкою суду не надано. Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у загальному розмірі 3028,00 гривень. Що стосується вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу, суд дійшов до наступного. Як вбачається із матеріалів позову, позивачем понесені витрати на професійну правову (правничу) допомогу в сумі 4 500,00 грн., які останній просить стягнути з відповідачки. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч. 3 цієї статті визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. У матеріалах справи міститься копії: договору про надання правничої допомоги № 09/05-24 від 09.05.2024, укладеного між позивачем та адвокатом Вербицьким Ярославом Володимировичем, додатку № 1 до Договору про надання правничої допомоги (кошторис правничої допомоги), рахунок № INV-000143 від 11.09.2024 за подання та підготовку позовної заяви до [PERSON] на суму 4500,00 грн., платіжна інструкція № 1445 від 12.09.2024, відповідно до якої ЖБК «Молодіжний-19» перерахувало адвокату Вербицькому Я.В. суму в розмірі 4500,00 грн., призначення платежу «оплата за послуги адвоката з написання позовної заяви до суду [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , згідно з рах. № INV-000143 від 11.09.2024 без ПДВ» (а.с. 27-30). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (частина третя статті 141 ЦПК України). Тобто у ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі N 755/9215/15-ц (провадження N 14-382цс19), де Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Ці висновки узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі N 9901/350/18 (провадження N 11-1465заі18) та додатковій постанові у вказаній справі від 12 вересня 2019 року, у постановах від 12 травня 2020 року у справі N 904/4507/18 (провадження N 12-171гс19) та від 26 травня 2020 року у справі N 908/299/18 (провадження N 12-136гс19). При цьому, суд зазначає, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України), що узгоджується з практикою Верховного Суду, зокрема, постановою від 22.01.2021 року в праві 925/1137/19. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved