Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-29 00:00:00

[PERSON] звернувся в Соснівський районний суд м.Черкаси з позовною заявою до [PERSON] за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служби у справах дітей Чигиринської міської ради з позовними вимогами про позбавлення батьківських прав. 13 червня 2024 року на підставі ухвали Соснівського районного суду м.Черкаси цивільна справа направлена за підсудністю до Городищенського районного суду Черкаської області, тобто за останнім відомим місцем реєстрації відповідача в порядку ч.9ст.28 ЦПК України. 11 липня 2024 року цивільна справа №712/351/24, провадження №2/712/2452/24 зареєстрована канцелярією Городищенського районного суду Черкаської області і передана до провадження судді Городищенського районного суду Черкаської області Савенко О.М. (а.с.61) Обґрунтовуючи позовну заяву, позивач [PERSON] посилається на те, що є батьком неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Так, 25 серпня 2023 року ним було визнано батьківство стосовно доньок про що було внесено відповідні зміни до актів про народження та було змінено їхні прізвища на [PERSON] . Це підтверджується витягами з Державного Реєстру актів цивільного стану громадян про внесення змін до актового запису цивільного стану від 07 вересня 2022 року №00036748938 та від 07 вересня 2022 року №00036749022. Відповідач [PERSON] являється матір`ю неповнолітніх доньок, що підтверджується свідоцтвами про народження. Вона не приділяє їм належної уваги, не приймає участі в їх вихованні, не піклується про їхній фізичний і духовний, моральний розвиток, не забезпечує здобуття освіти, не надає коштів на їх утримання та оздоровлення, ставиться до своїх батьківських обов`язків безвідповідально, тобто свідомо ухиляється від них. З 2022 року діти проживають разом з ним в його будинку за адресою [ADDRESS] . За рік [PERSON] подзвонила лише один раз, більше вона не цікавилася життям дітей, не зустрічалася з ними. Через поведінку [PERSON] звернувся до Служби у справах дітей Чигиринської міської ради із заявою щодо надання висновку про доцільність позбавлення її батьківських прав. Рішенням Виконавчого комітету Чигиринської міської ради Черкаської області, як органу опіки і піклування, від 29 вересня 2023 року №820-47 було затверджено висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав і складено акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 21 серпня 2023 року із зазначенням про всі наявні умови в будинку для проживання доньок. Так, донька [PERSON] навчається у 9 класі Тіньківського ліцею Чигиринської міської ради Черкаської області і згідно до характеристики є старанною ученицею, володіє навчальним матеріалом на середньому рівні, уважна, організована, життєрадісна, добра, підтримує дружні стосунки з однокласниками. Донька [PERSON] навчається у ДНЗ «Черкаське вище професійне училище» та здобуває професію «Оператор лінії у виробництві харчової продукції. Кухар». Відповідно до характеристики має середній рівень навчальних досягнень, ставиться сумлінно до виконання громадських доручень, приймає активну участь в художній самодіяльності навчального закладу, підтримує дружні стосунки з багатьма учнями. На даний час виконанням батьківських обов`язків займається виключно він, створюючи всі належні умови для проживання та розвитку доньок. [PERSON] тривалий час не виконує своїх материнських обов`язків, а тому прийняв рішення звернутися до суду з позовом про позбавлення її батьківських прав стосовно неповнолітніх доньок (а.с.1-4). У судове засідання сторони у справі, будучи належно повідомленими про день, час та місце розгляду цивільної справи не прибули, що підтверджується врученням судових повісток згідно до рекомендованих повідомлень, трекінги від 23 серпня 2024 року, 24 серпня 2024 року, 31 серпня 2024 року, 18 листопада 2024 року, 20 листопада 2024 року, 21 листопада 2024 року, 23 листопада 2023 року, 07 грудня 2024 року,11 грудня 2024 року, 12 грудня 2024 року, та розміщеними оголошеннями про виклик до суду на офіційному веб-порталі «Судова влада України» за веб-адресою: https://gd. ck. court. gov. ua. від 12 серпня 2024 року, 30 вересня 2024 року,13 листопада 2024 року, 27 листопада 2024 року. Так, представник позивача, адвокат Семенюк О.Г. надіслала до суду заяви від 13 листопада 2024 року, 13 грудня 2024 року, 30 січня 2025 року про підтримання позовних вимог і їх задоволення в повному обсязі, розгляд у їх відсутність. Відповідач [PERSON] направила в суд письмові заяви від 16 жовтня 2024 року, 31 жовтня 2024 року у змісті яких просила проводити судовий розгляд без її участі, вказала на визнання позовних вимог і їх задоволення. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Служби у справах дітей Чигиринської міської ради Черкаської області Січовий С.В. до провадження суду електронною поштою 06 грудня 2024 року та 30 січня 2025 року подав заяви про відсутність заперечень проти позовних вимог позивача та слухання без їх участі. Неявка сторін у справі не перешкоджає розглядові справи по суті, так як повідомлені вчасно та належним чином. За таких обставин, суд, вбачає, що у справі достатньо доказів для об`єктивного розгляду і слухає справу у їх відсутність, з повідомленням про ухвалене судове рішення за результатами судового розгляду цивільної справи. Суд, розглянувши позов в межах заявлених вимог, враховуючи належне повідомлення сторін про судовий розгляд справи і згоду на його проведення без їх участі, дослідивши докази у справі, прийшов до висновку, що позов не обґрунтований і не підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 19.05.2009 року, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, що їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Відповідно до ст.12 вищевказаного Закону, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Батьки або особа, що їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У відповідності до ст. ст. 150, 155 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, тобто здійснювати батьківські права, які не можуть суперечити інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, і один із видів відповідальності, передбачений ст.164 СК України - позбавлення батьківських прав. Пункт 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», вказує, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками - п. 16 вищенаведеної Постанови. Згідно ч.2 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 Сімейного Кодексу України. Зокрема, п.2ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення п. 2 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Як вбачається із наданих до суду доказів, позивач [PERSON] , [INFO] , українець, громадянство України, ідентифікаційний номер [NUMBER] , місце реєстрації [ADDRESS] , що підтверджується паспортом громадянина України Серії [NUMBER] (а.с.6-7). Відповідач [PERSON] народилася [INFO] , останнє відоме місце реєстрації [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про надання інформації виконавчого комітету Мліївської сільської ради від 07 серпня 2024 року, дата зняття з реєстрації 09 січня 2023 року (а.с.67). У письмових заявах до Городищенського районного суду Черкаської області від 16 жовтня 2024 року та 31 жовтня 2024 року відповідач [PERSON] вказала адресу проживання [ADDRESS] , а на поштових конвертах зазначила адресу відправника [ADDRESS] (а.с.94-98). В свідоцтві про народження Серії [NUMBER] [PERSON] записано про народження [INFO] , а в свідоцтві про народження Серії [NUMBER] [PERSON] записано про народження [INFO] і в графі батьки [PERSON] і [PERSON] , запис відповідно до ст.133 Сімейного Кодексу України (а.с.8-9). Позивач [PERSON] 25 серпня 2023 року подав заяву про визнання батьківства стосовно доньок, про що було внесено відповідні зміни до актів про народження [PERSON] та [PERSON] і було змінено їхні прізвища на [PERSON] . Це підтверджується витягами з Державного Реєстру актів цивільного стану громадян про внесення змін до актового запису цивільного стану від 07 вересня 2022 року №00036748938 та від 07 вересня 2022 року №00036749022 (а.с.35-38). Рішенням виконавчого комітету Чигиринської міської ради Черкаської області від 29 вересня 2023 року №820-47 «Про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] » затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , як матері стосовно неповнолітніх доньок [PERSON] та [PERSON] (а.с.30). У висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно неповнолітніх доньок [PERSON] та [PERSON] від 29 вересня 2023 року зазначено, що 18 серпня 2023 року обстежено умови проживання дітей і складено акт, що такі є задовольні: будинок чистий, омебльований, просторий, затишний, наявна побутова техніка, у дітей власні кімнати, наявний одяг, забезпечені продуктами харчування, ведеться домашнє господарство (а.с.13-14). Спільно з дітьми батько почав проживати з 2022 року. [PERSON] не приділяє дітям належної уваги, не приймає участі в їх вихованні, не піклується про їхній фізичний і духовний, моральний розвиток, не забезпечує здобуття освіти, не надає коштів на їх утримання та оздоровлення, ставиться до своїх батьківських обов`язків безвідповідально, тобто свідомо ухиляється від них, та має на своєму утриманні ще двоє неповнолітніх дітей. На засідання Комісії з питань захисту прав дитини Чигиринської міської ради 28 серпня 2023 року не з`явилася, на телефонні зв`язки не відповіла. 26 серпня 2023 року [PERSON] повідомив колишню дружину про вирішення питання щодо позбавлення її батьківських прав стосовно неповнолітніх доньок [PERSON] та [PERSON] , однак інтересу відстояти свої права [PERSON] не виявила. Рекомендованим листом від 14 вересня 2023 року Служба у справах дітей Чигиринської міської ради надіслала запрошення [PERSON] за адресою [ADDRESS] на засідання Комісії з питань захисту прав дитини для розгляду питання стосовно неповнолітніх дітей і здійснені дії щодо виклику в телефонному режимі, але без повідомлення причин, не прибула. Зроблено висновок про доцільність позбавлення її батьківських прав стосовно неповнолітніх доньок [PERSON] та [PERSON] (а.с.31-32). Згідно характеристики виданої Тіньківським ліцеєм Чигиринської міської ради Черкаської області донька [PERSON] навчається у 9 класі і є старанною ученицею, володіє навчальним матеріалом на середньому рівні, уважна, організована, життєрадісна, добра, підтримує дружні стосунки з однокласниками (а.с.19). Згідно характеристики виданої ДНЗ «Черкаське вище професійне училище» донька [PERSON] навчається та здобуває професію «Оператор лінії у виробництві харчової продукції. Кухар» має середній рівень навчальних досягнень, ставиться сумлінно до виконання громадських доручень, приймає активну участь в художній самодіяльності навчального закладу, підтримує дружні стосунки з багатьма учнями (а.с.17). У довідці про склад сім`ї [PERSON] від 21 серпня 2023 року виданій Тіньківським Старостинським округом Чигиринської міської ради Черкаської області разом з ним без реєстрації проживають доньки [PERSON] та [PERSON] (а.с.20). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Європейський Суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. На час судового розгляду цивільної справи неповнолітнім дітям [PERSON] , [INFO] , виповнилося 17 років, а [PERSON] , [INFO] , - 13 років. Суд, проаналізувавши та оцінивши надані письмові докази, не вбачає у них, що за своїм змістом вони беззаперечно вказують на доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно неповнолітніх доньок [PERSON] та [PERSON] .. Згода відповідача [PERSON] на позбавлення її батьківських прав не є для суду безумовною підставою для позбавлення її батьківських прав, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом з чітким визначенням предмета спору та характеру спірних правовідносин, обставин справи, які підлягають встановленню. Справи про позбавлення батьківських прав мають особливе значення у контексті захисту прав дітей. Наявність визнання відповідного позову матір`ю не може бути основою для її позбавлення батьківських прав. Адже такі дії самі по собі є неправозгідними, суперечать моральним засадам суспільства та не відповідають інтересам дитини (постанова КЦС від 10.11.2023 у справі № 401/1944/22). У справі обов`язково повинні досліджуватися інші обставини. Верховний Суд неодноразово підкреслював, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом вирішення сімейних питань, на який йдуть лише у виняткових випадках. А головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку (постанова КЦС від 20.12.2023 у справі №522/20260/21). Саме ці докази і вважатимуться законними підставами для задоволення позову (постанова КЦС від 29.11.2023 у справі №607/15704/22). Зібрані позивачем [PERSON] письмові докази у справі отримані та сформовані станом на 2023 рік, а судовий розгляд цивільної справи здійснюється у 2024-2025 роках, без участі сторін, і тому за своїм змістом вони не є такими, що підтверджують відповідні обставини з плином часу. Суд, з повагою ставиться до права позивача звернутися до суду за захистом порушених прав та інтересів, але схильний до думки, що докази мають бути з ознаками належності, допустимості, достовірності і достатності, як то визначено ст.ст.77,78,79,80 ЦПК України. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Серед досліджених судом доказів відсутня інформація про реєстрацію шлюбу між сторонами чи відсутність такої з огляду на посилання у висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно неповнолітніх доньок [PERSON] та [PERSON] від 29 вересня 2023 року в якому зазначено, що 26 серпня 2023 року [PERSON] повідомив колишню дружину про вирішення питання щодо позбавлення її батьківських прав стосовно неповнолітніх доньок, а у витягах з Державного Реєстру актів цивільного стану громадян про внесення змін до актового запису цивільного стану від 07 вересня 2022 року №00036748938 та від 07 вересня 2022 року №00036749022 зроблено запис, що інформація про батька дітей внесена на підставі ст.135 Сімейного Кодексу України за заявою матері. Згідно характеристики, виданої ДНЗ «Черкаське вище професійне училище», дитина [PERSON] навчається та здобуває професію «Оператор лінії у виробництві харчової продукції. Кухар», а не як [PERSON] , що не узгоджується із змістом свідоцтва про народження Серії [NUMBER] про реєстрацію народження [PERSON] . При цьому суд виходить з того, що позивачем належних та допустимих доказів ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, які б були законною підставою для позбавлення її батьківських прав не надано, в чому полягає захист інтересів дітей шляхом позбавлення матері по відношенню до них батьківських прав не зрозуміло без детального представлення суду письмових доказів, з врахуванням і того, що старшій доньці [PERSON] через кілька місяців виповнюється 18 років, та чому це питання до вирішення постало саме в 2022 році в умовах дії воєнного стану в Україні. Звернуто увагу і щодо змісту висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно неповнолітніх доньок [PERSON] та [PERSON] від 29 вересня 2023 року, який складений у відсутності матері [PERSON] , що не може підтверджувати повноту перевірки обставин викладених батьком [PERSON] .. Так, слід розуміти, що саме [PERSON] інформував Службу у справах дітей Чигиринської міської ради Черкаської області про місце перебування [PERSON] , але іншої інформації стосовно місця її перебування не встановлено, в той час як при подачі позовної заяви до суду [PERSON] направила в суд письмові заяви від 16 жовтня 2024 року, 31 жовтня 2024 року у змісті яких просила проводити судовий розгляд без її участі вказавши адресу [ADDRESS] та зазначивши на поштовому конверті адресу відправника [ADDRESS] , не відреагувавши при цьому на виклик Соснівського районного суду м.Черкаси та не прибувши на засідання Комісії з питань захисту прав дитини Чигиринської міської ради для розгляду питання стосовно неповнолітніх дітей і здійснені щодо неї дії по виклику в телефонному режимі. Такі матеріали справи вказують на необхідність додаткового уточнення місця перебування чи місця реєстрації відповідача, остільки позивач [PERSON] вказав у позовній заяві адресу відповідача [PERSON] , яка не підтверджена стосовно сторони у справі на запит суду, що і стало підставою для зміни підсудності у справі. Із змісту письмових доказів у справі 26 серпня 2023 року [PERSON] повідомив колишню дружину про вирішення питання щодо позбавлення її батьківських прав стосовно неповнолітніх доньок [PERSON] та [PERSON] , однак інтересу відстояти свої права [PERSON] не виявила. Рекомендованим листом від 14 вересня 2023 року Служба у справах дітей Чигиринської міської ради надіслала запрошення [PERSON] за адресою [ADDRESS] на засідання, а у позовній заяві вказав позивач адресу [ADDRESS] . З врахуванням викладеного, суд допускає сумнів щодо написання заяв в Городищенський районний суд Черкаської області саме [PERSON] .. Представник Служби у справах дітей Чигиринської міської ради Черкаської області в підтвердження позовних вимог про позбавлення батьківських прав [PERSON] , посилався у Висновку на те, що відповідач не займається вихованням та утриманням дітей, але й не надав суду доказів загрози життю і здоров`ю дітей, неспроможність забезпечувати дітей належним харчуванням, одягом, підтримувати належні санітарні умови, належним чином дбати про здоров`я дітей, а також забезпечувати дітям соціальну адаптацію та справляти на них відповідний виховний вплив, і що така ситуація була небезпечною для життя, здоров`я та морального виховання дітей і її слід оцінювати саме в контексті доцільності позбавлення батьківських прав матері. У висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] зроблено посилання на те, що відповідачка систематично зловживає спиртними напоями і мало місце вилучення поліцією у неї інших неповнолітніх дітей в Будинок дитини та позбавлення щодо них батьківських прав за неналежне виконання своїх батьківських обов`язків, проте в підтвердження суду доказів не надано. У випадку, що є предметом розгляду в даній справі, відсутні підстави для висновку про винну поведінку відповідача та свідоме нехтування нею своїми обов`язками по вихованню малолітніх дітей і неповнолітніх дітей зі сторони органу держави Служби у справах дітей Чигиринської міської ради Черкаської області лише формально. Також, представник Служби у справах дітей Чигиринської міської ради не надав доказів, про те, чи фахівцем із соціальної роботи постійно проводилась роз`яснювальна, профілактична робота за місцем проживання, а саме бесіди з відповідачем щодо належного догляду, виховання та навчання дітей. Відсутні дані про те, що стосовно сім`ї відповідача здійснювався соціальний супровід, що сім`я перебувала на обліку як така, що опинилась в складних життєвих обставинах, які було вжиті заходи створеними в державі органами влади для захисту інтересів дітей та допомоги в складних життєвих ситуаціях щодо покращення умов проживання та утримання дітей в сім`ях, стосовно яких стоїть питання про позбавлення батьківських прав. Крім того, у Висновку, затвердженому рішенням виконавчого комітету Чигиринської міської ради від 29 вересня 2023 року №820-47, не наведено підстав та аргументів, які б вказували на доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, не зазначено, яка робота проведена органом опіки та піклування з відповідачем щодо зміни її поведінки, не вказано про встановлені фактичні обставини ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання малолітніх дітей. Згідно ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-1У «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику суду, як джерело права. Згідно п.п.58-60 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Савіни проти України», суд, зауважив, що витребувана конкретна інформація у цьому зв`язку могла б допомогти визначити, чи виконали відповідні органи свій конвенційний обов`язок зі збереження єдності сім`ї і чи дослідили вони достатнім чином ефективність менш суворих альтернативних заходів перед тим, як клопотати про відібрання дітей від батьків. Як зазначив Європейський Суд з прав людини у п.п. 86, 87 свого рішення у справі «МакМайкл проти Сполученого Королівства» від 24 лютого 1995 року - право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не «згідно із законом», не відповідає законним цілям, переліченим у пункті 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, і не може вважатися «необхідним у демократичному суспільстві». У справі «Ньяоре проти Франції» Європейський Суд з прав людини встановив, що національні органи повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини (справа «Скоццарі та Джюнта проти Італії», п. 148). Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Позивачем не доведено, що поведінка відповідача відносно неповнолітніх дітей є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками, а не збігом життєвих обставин, які склалися навколо неї: необізнаність з питання яке вирішується щодо її прав, відсутність матеріальних коштів для утримання дітей, відсутність підтримки рідних та належного супроводу соціальних служб, тощо. Суд, при прийнятті рішення, вважає за необхідне врахувати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими, що і зазначено в п.79 рішення Європейського Суду з прав людини від 10 січня 2008 у справі «Кірнс проти Франції» (заява № 35991/04). Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дітей або зловживають своїми батьківськими правами, жорстоко поводяться з дітьми, шкідливо впливають на них своєю аморальною, антигромадською поведінкою. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що мати ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що систематично, незважаючи на всі інші заходи попередження та впливу зі сторони територіальної громади, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, і, такі засоби впливу виявилися безрезультатними. Розрив правового зв`язку між дитиною та одним із батьків є вкрай негативним заходом, що може погано вплинути на стан здоров`я дитини, в тому числі психічного, подальше життя дитини, її самоусвідомлення. Згідно ч.ч.1,6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Будь-яких доказів, а саме наявності виключних обставин позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] позивачем не надано. При вирішенні спору, суд не заслуховував думки неповнолітніх дітей щодо обставин у справі на підставі недостатності доказів для стверджувального висновку про підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав. Враховуючи вищевикладене, оцінивши досліджені докази, надані сторонами, в їх сукупності, беручи до уваги інтереси дітей, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, а в судовому засіданні не доведена категорична необхідність вжиття цього заходу для забезпечення інтересів неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] , суд приходить до висновку про відмову у задоволені позову. Підстави передбачені чинним законодавством для позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] судом не встановлені.

Outcome: dismissed