Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-21 00:00:00

У вересні 2024 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 32\~743,53 грн. та судових витрат. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 11.10.2019 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля марки «SKODA FABIA» державний номерний знак [NUMBER] , під керування відповідача, та автомобіля марки «HYNDAI SONATA» державний номерний знак [NUMBER] , під керування [PERSON] , внаслідок чого транспортний засіб останнього отримав механічні пошкодження. Також були пошкоджені ковані ворота та бутовий стовп, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Цивільно-правова відповідальність відповідача перед третіми особами на момент вчинення ним ДТП була застрахована згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/3217002. Ні позивач, ні потерпілі не наполягали на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна і ними було досягнуто згоди, що розмір страхового відшкодування за страховим випадком, що мав місце 11.10.2019 року, складає 29\~270,59 грн. Разом з цим, вартість відновлювального ремонту майна, а саме кованих воріт та бутового стовпа склала 3\~472,94 грн. Отже, по страховому випадку, що мав місце 11.10.2019 року, страховиком було виплачено страхове відшкодування у загальному розмірі 32\~743,53 грн. Проте, оскільки відповідач після дорожньо-транспортної пригоди залишив місце пригоди за що останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124, 122-4 КУпАП, позивач, на підставі ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», після виплати страхового відшкодування набув право вимоги до відповідача в порядку регресу. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання , причин неявки не повідомив та не подав відзиву, а тому відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою сторін відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, суд встановив наступне. 15.03.2019 року між позивачем та відповідачем укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений полісом № АО/3217002, копія якого міститься в матеріалах справи. 11.10.2019 року близько 13 год. 50 хв. в м. Обухів по вул. Київська, 118 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «SKODA FABIA» державний номерний знак [NUMBER] , під керування відповідача, та автомобіля марки «HYNDAI SONATA» державний номерний знак [NUMBER] , під керування [PERSON] . Відповідач, керуючи забезпеченим транспортним засобом, не врахував дорожньої обстановки та допустив зіткнення з автомобілем потерпілого [PERSON] , а також пошкодив ковані ворота та бутовий стовп, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , після чого [PERSON] залишив місце дорожньо-транспортної пригоди. Зазначені обставини підтверджуються постановою Обухівського районного суду Київської області від 23.01.2020 року у справі № 372/101/20 та постановою Обухівського районного суду Київської області від 06.02.2020 року у справі № 372/124/20. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, факт винуватості відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 11.10.2019 року, є встановленим та не підлягає доказуванню. 21.10.2019 року ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» отримано письмові пояснення потерпілого щодо події та 31.10.2019 року складено Акт огляду транспортного засобу «HYNDAI SONATA» державний номерний знак [NUMBER] . 21.11.2019 року до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» подано Заяву щодо досягнення згоди в частині розміру та способу здійснення страхового відшкодування, з якої вбачається, що потерпіла [PERSON] погодилася із розміром страхового відшкодування в сумі 29\~270,59, а також із можливим застосуванням коефіцієнту фізичного зносу. Таким чином, 06.02.2020 року ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» здійснила виплату страхового відшкодування на користь [PERSON] у розмірі 29\~270,59 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 3Р013156. Разом з цим, за фактом пошкодження внаслідок ДТП кованих воріт та бутового стовпа, 05.11.2019 року ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» також отримано письмові пояснення потерпілої [PERSON] щодо події та отримано заяву на виплату страхового відшкодування. 03.02.2020 року ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» складено Страховий акт № 190000260615 та Розрахунок суми страхового відшкодування, здійснений на підставі Звіту ТОВ «ЕАК «Фаворит» № 15468 від 11.11.2019 року. Згідно вказаних документів вартість відновлювального ремонту майна, а саме кованих воріт та бутового стовпа становить 3\~472,94 грн., які ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» виплатили потепілій [PERSON] , що підтверджується платіжним дорученням № 3Р011934. Таким чином, по страховому випадку, що мав місце 11.10.2019 року в м. Обухів по вул. Київська, 118, Страховиком було виплачено страхове відшкодування у загальному розмірі 32\~743,53 грн. 26.07.2023 року позивач звернувся до [PERSON] з вимогою № 170с/11859, 11867 про відшкодування в порядку регресу грошових коштів, яку останній проігнорував, збитки не відшкодував. Згідно п.22.1ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до вимог п.п «в)» п. 38.1.1ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником. Відповідно до ч.1ст.1166ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. В силу ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до вимог ч.1ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, між сторонами виникли правовідносини щодо відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, в порядку зворотної вимоги (регресу) з винної особи, який після дорожньо-транспортної пригоди залишив місце пригоди та відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Згідно з підпунктом «а,в» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регрес ний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Враховуючи те, що за наслідками вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» здійснено виплату потерпілому страхового відшкодування в розмірі 32\~743,53 грн., суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача в порядку регресу 32\~743,53 грн. Стосовно вимоги про стягнення витрат на професійну правову допомогу суд враховує таке. Відповідно до ч.1 та п.1 ч.3 ст.133, ч.ч.1, 3 ст.137 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частини 1-3 ст.134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. На понесення позивачем витрат на правову допомогу суду було надано: попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, договір про надання правової допомоги № 27 від 12.08.2021 року, додаткову угоду № 1 від 31.07.2024 року, детальний опис робіт. Суд враховує, що вказана категорія справ відноситься до малозначних та розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням ціни позову, а також те, що представник позивача безпосередньої участі у судових засіданнях не брав, тому заявлена сума у 8158,88 грн. є завищеною. Таким чином, суд вважає за необхідне, виходячи з засад розумності, беручи до уваги співмірність розміру витрат на виконання професійної правничої допомоги з ціною позову та обсягом фактично виконаних робіт, а також пропорційності стягнення судових витрат, стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 4 000 грн. Зазначений розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони, що узгоджується з правовими висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19). Відповідно до вимог ч.1ст.141ЦПК України з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути і судовий збір у розмірі 3028 грн.

Outcome: approved