Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-19 00:00:00

У серпні 2024 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із зазначеною позовною заявою, у якій просили визнати право власності кожного на частину квартири [ADDRESS] у порядку спадкування за заповітом після померлої [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло №\~ [NUMBER] від 13 січня 1993 року, виданого Управлінням ЖКГ Кременчуцької міської ради народних депутатів, належить квартира [ADDRESS] . Померла 19 лютого 2021 року [PERSON] все своє майно заповіла своїм дітям [PERSON] та [PERSON] , які у встановлений строк звернулися з заявами про прийняття спадщини та отримання свідоцтв про право власності на спадщину. Постановою від 12 червня 2024 року державний нотаріус Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області Горбенко Л.\~В. відмовив [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтв про право власності на спадщину за заповітом на зазначену вище квартиру, оскільки в спільній сумісній власності частка спадкодавця не визначена. Ураховуючи наведене, позивачі позбавлені можливості оформити у встановленому законом порядку право власності на спадкове майно, у зв`язку з чим звернулися до суду. Ухвалою від 29 серпня 2024 року Автозаводський районний суд міста Кременчука прийняв позовну заяву, відкрив провадження та призначив підготовче засідання, яке ухвалою від 28 листопада 2024 року закрив і призначив до розгляду по суті. Позивачі, відповідач та третя особа у судове засідання не з`явилися, надали суду заяви, у яких просили проводити судовий розгляд справи без їх участі. Відповідач позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Суд установив, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Чеською Республікою (а. с. 19). 19 вересня 2006 року [PERSON] склала заповіт, яким усе своє майно у рівних частках заповіла [PERSON] та [PERSON] , які є її дітьми відповідно до свідоцтв про народження серії [NUMBER] та [NUMBER] відповідно (а.с. 10, 11, 21). Постановою від 12\~червня 2024 року державний нотаріус Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області Горбенко Л.\~В. відмовив [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтв про право власності на спадщину за заповітом, оскільки в спільній сумісній власності частка спадкодавця не визначена. При цьому нотаріус встановив, що спадкове майно складається з частки квартири [ADDRESS] , яка належить [PERSON] та померлій [PERSON] на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності №\~ [NUMBER] (а.с. 22). Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на квартиру №\~ [NUMBER] , виданого Управлінням ЖКГ Кременчуцької міської ради народних депутатів 13 січня 1993 року, вбачається, що квартира [ADDRESS] , належить [PERSON] та [PERSON] на праві особистої власності (а.с. 13). У довідці №\~61/4759, виданій 04 жовтня 2021 року Комунальним підприємством «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області» зазначено, що власниками квартири [ADDRESS] , є [PERSON] та [PERSON] ; частка 1/1, спільна сумісна (а.с. 14). За змістом статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі статтею першою Протоколу 1 до Конвенції про захист прав і основних свобод людини кожна людина має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 328\~ЦК України\~передбачено,\~що право\~власності набувається\~на підставах,\~що не\~заборонені законом,\~зокрема із\~правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Частиною першою статті 15 та пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема , визнання права. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 січня 1993 року №\~34 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, зокрема, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За правилами частини першої статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Згідно з частиною першою статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю (частина перша статті 368 ЦК України). У розумінні частини першої статті 357 та частини другої статті 372 ЦК України частки співвласників у праві спільної сумісної/часткової власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У пункті 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року №\~20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, зокрема, що частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою частки визначаються рівними. Аналіз наведених норм та роз`яснень, дає підстави вважати, що померлій [PERSON] у спільній сумісній власності належала частка на квартиру [ADDRESS] , що не заперечується і відповідачем [PERSON] , відповідно позивачі [PERSON] та [PERSON] успадкували за заповітом по частці зазначеної квартири. Ураховуючи наведене, суд вбачає наявність підстав для задоволення позовних вимог про визнання права власності в порядку спадкування.

Outcome: approved