Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-21 00:00:00

27 листопада 2023 року до Ленінського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява Акціонерного товариства «УкрСиббанк» до [PERSON] , [PERSON] в якій позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру за адресою [ADDRESS] в рахунок погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №11190527000 на користь Акціонерного товариства «УкрСиббанк» шляхом проведення електронного аукціону. Обґрунтовуючи позовні вимоги банк зазначає, що між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту № 11311955000 від 07.03.2008 та Додаткову угоду від 24.12.2009, у відповідності до яких банк надав позичальнику кредит в іноземній валюті у розмірі 40800,00 доларів США, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом не пізніше ніж до 07.03.2018. В забезпечення виконання кредитних зобов`язань за вказаним кредитним договором, прийнята в іпотеку квартира [ADDRESS] , яка належить на праві спільної часткової власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] по 1/3 частки за кожним. [INFO] [PERSON] померла. На момент смерті [PERSON] залишилися невиконаними зобов`язання за кредитним договором у розмірі 46232,01 доларів США. 1/3 частка квартири [ADDRESS] , яка належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та обов`язок щодо повернення кредиту у розмірі 46232,01 доларів США увійшли до складу спадщини. У вересні 2023 року банку стало відомо про осіб-спадкоємців [PERSON] та [PERSON] , які фактично прийняли спадщину, вимогу банку не задовольнили та порушили права банку. Посилаючись на Закон України «Про іпотеку», ст. 1282 Цивільного кодексу України позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду шляхом проведення електронного аукціону. 30 листопада 2023 року ухвалою суду відкрито провадження у даній справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. 03 березня 2024 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. 24 квітня 2024 року від представника позивача на адресу суду надійшло клопотання про витребування у приватного нотаріуса належним чином посвідчених копій всіх документів, що стали підставою для посвідчення договору іпотеки. Ухвалою суду від 25 квітня 2024 року клопотання представника позивача про витребування документів задоволено та у приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Літвінчук А.А., належним чином завірені копії всіх документів, що стали підставою для посвідчення 07.03.2008 договору іпотеки, з подальшими змінами та доповненнями, між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Витребувані судом матеріали надійшли на адресу суду 23 травня 2024 року. Представник позивача АТ «УкрСиббанк» у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, причини своєї неявки суду не повідомила, відзиву на позовну заяву не надала. За таких обставин, з урахуванням положень статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. 07 березня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту № 11311955000, відповідно до якого [PERSON] отримала кредитні кошти в іноземній валюті в сумі 40800,00 доларів США, що дорівнює еквіваленту 206040,00 грн. за курсом НБУ на день укладення договору, зі сплатою процентної ставки шляхом внесення ануїтетних платежів у розмірі 620,00 доларів США в день сплати ануїтетних платежів, строком не пізніше 07 березня 2018 року. 07 березня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» (далі іпотеко держатель) та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (далі іпотекодавці) укладено Договір іпотеки, відповідно до якого, в забезпечення виконання Договору про надання споживчого кредиту № 11311955000, іпотекодавці передали в іпотеку іпотеко держателю трикімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 57,30 кв.м., житловою площею 40,70 кв.м., яка належить іпотекодавцям на праві приватної спільної часткової власності на підставі Договору дарування квартири, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Барсковою Л.Є., 12 жовтня 2002 року за реєстровим № 3467. 30 січня 2009 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» та [PERSON] укладені Додаткові угоди до Договору про надання споживчого кредиту № 11311955000 від 07.03.2008. 04 квітня 2009 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» (далі іпотекодержатель) та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] укладено Договір про внесення змін № 1 до Договору іпотеки, відповідно до якого змінено строк повернення кредитних коштів до 07 березня 2028 року. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається, зокрема, з 1/3 частки квартири [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] залишились невиконані зобов`язання за кредитним договором, які станом на 01.11.2023 року становлять 46\~232,01 дол. США, які складаються з 38\~787,68 дол. США основна сума боргу по кредиту на момент смерті [INFO] ; 7\~333,04 дол. США за процентами за користування кредитом, що нараховані по 11.06.2010; 111,29 дол. США за процентами за користування грошовими коштами понад встановлений договором термін, що нараховані по 11.06.2010 року. З матеріалів спадкової справи № 269/2011 до майна померлої [INFO] [PERSON] , вбачається, що крім претензії кредитора АТ «УкрСиббанк» до нотаріальної контори спадкоємці не зверталися з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . 07 квітня 2011 року ПАТ «УкрСиббанк» до співвласників квартири, як потенційних спадкоємців [PERSON] та [PERSON] , як законному представнику неповнолітньої [PERSON] направлено повідомлення про наявність кредиторської заборгованості за кредитним договором № 11311955000 від 07.03.2008. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно сформованої 27.01.2023, вбачається, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] по 1/3 частки за кожним, на підставі Договору дарування квартири від 12.10.2002, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Барсковою Л.Є., зареєстрованого в реєстрі за № 3467. Витягом з реєстру територіальної громади міста Миколаєва від 28.11.2023 року за № 16.27-32661-2023, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 10 грудня 2002 року. Рішенням Ленінського районного суду м.Миколаєва від 04.09.2023 року встановлено факт проживання за однією адресою [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на момент смерті останньої, які вважаються такими що прийняли спадщину та які є співвласниками нерухомого майна. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирішуючи даний спір, суд виходить з наступного правового врегулювання. Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц сформулювала висновок щодо застосування приписів статей 192, 524, 533 ЦК України: гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України; чинне законодавство не передбачає заборони на виконання грошового зобов`язання в іноземній валюті, зазначеній у договорі; у разі отримання в позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму коштів (суму позики), тобто таку ж суму в іноземній валюті, яка отримана у позику; як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема повернення позики, не суперечить чинному законодавству. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України). З наданого розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач отримав кредитні кошти, однак погашення за кредитним договором останній здійснював не у повному обсязі і не регулярно, внаслідок чого закономірною є наявність заборгованості станом на 01.11.2023. Суд наголошує на тому, що на позивача покладено обов`язок довести належними та допустимими доказами наявність та розмір заборгованості, який підлягає стягненню з позичальника (у цій справі - іпотекодавця) на користь банку, а відповідач має довести, що у нього немає такого обов`язку щодо заборгованості, яка підлягає стягненню. Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачами існування заборгованості за кредитом не спростовано, власного розрахунку суду не надано та взагалі жодних заперечень не подано. Обов`язок доказування - це міра належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі. Тоді як пасивна поведінка відповідачів, обізнаних із умовами кредитування та його частковим виконання, що убачається зі змісту розрахунку в графі "сума повернених грошових коштів (сплачено) в валюті кредиту", не може бути підставою для звільнення їх від виконання зобов`язання та повернення боргу. Відповідно до частини 1 статті 548 ЦК України, виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Відповідно до частини першої статті 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Частиною четвертою статті 25 ЦК України встановлено, що цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. У випадку смерті боржника за кредитним договором, його права і обов`язки за цим договором переходять до спадкоємців, які зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором інше не встановлено (стаття 1282 ЦК України). За змістом зазначеної норми у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника в зобов`язанні, який відповідає перед кредитором в межах вартості одержаного у спадок майна. Законодавством визначено, що у подібних випадках відбувається припинення одних правовідносин і виникнення інших, при цьому правовідносини за змістом і природою продовжують існувати за основними своїми характеристиками. Іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (неподільним об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом (абзац четвертий статті 1 Закону України № 898-IV «Про іпотеку»). У разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом (частина перша статті 12 Закону України № 898-IV «Про іпотеку»). Аналогічне правило передбачене у частині другій статті 590 ЦК України. У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону (частина 1 статті 33 Закону України № 898-IV «Про іпотеку»). У разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку (частини 1 та 2 статті 35 Закону України № 898-IV «Про іпотеку»). За змістом частини другої статті 35 Закону № 898-IV визначена у частині першій цієї статті процедура подання іпотекодержателем вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору (яка передує прийняттю іпотекодержателем рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовий спосіб на підставі договору) не є перешкодою для реалізації іпотекодержателем права звернутись у будь-який час за захистом його порушених прав до суду з вимогами: 1) про звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб його реалізації шляхом проведення прилюдних торгів (статті 41-47 Закону № 898-IV) - незалежно від того, які способи задоволення вимог іпотекодержателя сторони передбачили у відповідному договорі (в іпотечному застереженні); 2) про звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб продажу предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 Закону № 898-IV), - якщо у відповідному договорі (в іпотечному застереженні) сторони цей спосіб задоволення вимог іпотекодержателя, встановлений статтею 38 Закону № 898-IV, не погодили, а передбачили тільки можливість передання іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону № 898-IV (постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 310/11024/15-ц (пункт 63), від 12 червня 2019 року у справі № 205/578/14-ц (пункт 36)). Судом встановлено, та зазначалось вище, що Банк звертався із досудовою вимогою від 05.04.2011 року № 1091 до [PERSON] та [PERSON] про виконання зобов`язань за кредитним договором. Згідно з цією вимогою банк вимагав повернути борг за кредитом та відсотки. Позивач обрав захист не шляхом задоволення вимог іпотекодержателя у позасудовому порядку, а у вигляді звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу предмета іпотеки на електронному аукціоні за рішенням суду, що відповідає як умовам Іпотечного договору (п. 4.2.1) так і Закону України «Про іпотеку». Відповідно до ст. 11 Закону України № 898-IV «Про іпотеку», майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. У разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки майновий поручитель набуває права кредитора за основним зобов`язанням. Враховуючи, що позивачем доведено невиконання відповідачами умов кредитного та іпотечного договорів, відповідачі не надали заперечень щодо розміру заборгованості, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача в частині звернення стягнення на предмет іпотеки. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовна заява АТ «УкрСиббанк» підлягає задоволенню. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При пред`явленні позову банком сплачено судовий збір 25\~148,57 грн (платіжна інструкція № 0022917947 від 16 листопада 2023 р.). Враховуючи що позов задоволено повністю, з кожного з відповідачів слід стягнути по 12 574,28 грн. судового збору.

Outcome: approved