Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-28 00:00:00

26.10.2024 року позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просила суд, з урахуванням уточненої позовної заяви від 03.06.2024 року: - визначити частки співвласників, [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] у власності на домоволодіння під [ADDRESS] , яке складається з житлового будинку літ. «А» загальною площею 101,5 кв. м. та житловою площею 68,2 кв. м.; літ. «К» - вбиральня, літ. «И» - сарай, літ. «З» - гараж, літ. «Е» - літня кухня, літ «О» - навіс, 1 - мостіння та 1-4 - огорожа; - визнати за [PERSON] право власності на частку домоволодіння під [ADDRESS] , яке складається з житлового будинку літ. «А» загальною площею 101,5 кв. м. та житловою площею 68,2 кв. м.; літ. «К» - вбиральня, літ. «И» - сарай, літ. «З» - гараж, літ. «Е» - літня кухня, літ «О» - навіс, 1- мостіння та 1-4 - огорожа - в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] матері позивачки - [PERSON] ; - визнати за відповідачкою, [PERSON] право власності на 18/300 ( вісімнадцять трьохсотих) частки нерухомого майна - домоволодіння під [ADDRESS] , що включає : в житловому будинку літ. «А» - 18/300 ( вісімнадцять трьохсотих) часток житлової №3-1 площею 17,3 кв.м. та 18/300 ( вісімнадцять трьохсотих часток) літньої кухні літ. «Е»; - визнати за відповідачкою, [PERSON] право власності на 18/300 ( вісімнадцять трьохсотих) частки нерухомого майна - домоволодіння під [ADDRESS] , що включає : в житловому будинку літ. «А» - 18/300 ( вісімнадцять трьохсотих) часток житлової №3-1 площею 17,3 кв.м. та 18/300 ( вісімнадцять трьохсотих) часток літньої кухні літ. «E»; - визнати за відповідачем, [PERSON] право власності на 18/300 ( вісімнадцять трьохсотих) частки нерухомого майна - домоволодіння під [ADDRESS] , що включає : в житловому будинку літ. «А» - 18/300 ( вісімнадцять трьохсотих) часток житлової №3-1 площею 17,3 кв.м. та 18/300 ( вісімнадцять трьохсотих) часток літньої кухні літ. «Е»; - визнати недійсними: Свідоцтва про право власності на спадщину за законом номер 2-730 від 16 вересня 2015 року на ім?я [PERSON] ; Свідоцтва про право власності на спадщину за законом номер 2-731 від 16 вересня 2015 року на ім?я [PERSON] ; Свідоцтва про право власності на спадщину за законом номер 2-732 від 16 вересня 2015 року на ім?я [PERSON] ; -зобов?язати Юридичний департамент Одеської міської ради в особі Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради внести зміни до інформації в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо часток співвласників домоволодіння під [ADDRESS] , посилаючи на наступні обставини справи. [INFO] померла мати позивачки - [PERSON] . Згідно заповіту, посвідченого 13 серпня 2021 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Рогатіним В.О. - все своє майно [PERSON] заповідала [PERSON] . Після смерті [INFO] [PERSON] , залишилось спадкове майно - частка домоволодіння ( житлового будинку з надвірними спорудами) під [ADDRESS] Згідно позовної заяви, при зверненні до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Рогатіна В.О. з заявою про видачу свідоцтва про право власності на спадкове майно - позивачка отримала відмову нотаріуса від 05 серпня 2023 року за вихідним №12/02-14 мотивовану тим, що на підставі поданих позивачкою документів, а саме технічного паспорта, в якому зазначена загальна площа житлового будинку 101,5 кв. м. та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, в якому в 2015 році на ім?я спадкоємців співвласника відкрито розділ на нерухоме майно на загальну площу 67,7 кв. м., виникла невідповідність в площі та розмірі часток на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Позивачка стверджує, що провести розрахунок часток між співвласниками домоволодіння під [ADDRESS] не представляється можливим, в зв?язку з відсутністю згоди на це співвласників - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Згідно позовної заяви, домоволодіння під [ADDRESS] складається з житлового будинку літ. «А» загальною площею 101,5 кв. м. та житловою площею 68,2 кв. м.; літ. «К» - вбиральня, літ. «И» - сарай, літ. «З» - гараж, літ. «Е» - літня кухня, літ «О» - навіс, 1- мостіння та 1-4 - огорожа. Позивачка стверджує, що споруда під літ. «а1» - прибудова, загальною площею 35,0 кв. м., житловою площею 19,2 кв. м., прибудова літ. «а3» загальною площею 6,3 кв. м. - побудовані до 05 серпня 1992 року та підставі пункту 1 Переліку будівельних робіт, затвердженого Постановою Кабінета Міністрів України від 07 червня 2017 року №406, не потребують здачі до експлуатації. Також,\~позивачка вважає,\~що житловий\~будинок під\~ [ADDRESS] \~має загальну\~площу 101,5\~кв.\~м.\~та житлову\~площу -\~68,2\~кв.\~м.,\~де будівля\~під літ. «О» - навіс є тимчасовою будівлею, яка на підставі пункту 6 Переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, затвердженого Постановою Кабінета Міністрів України від 07 червня 2017 року №406 - не підлягає прийняттю в експлуатацію. У підтвердження обставин справи, позивачка надала до суду лист КП « Одеське міське проектно-виробниче бюро архітектури та містобудування» Одеської міської ради від 28 січня 2022 року за вихідним №48/3. Враховуючи вищевикладене, позивачка звернулась до суду з даною позовною заявою. Також, 25.10.2023 року, до позовної заяви, позивачка додала заяву про забезпечення доказів, у якій просила суд: витребувати у КП « Бюро технічної інвентаризації» ОМР копії матеріалів інвентаризаційної справи щодо домоволодіння ( житлового будинку) під [ADDRESS] станом на період з березня 1995 року та дотепер; зобов?язати КП «Одеське міське проектно-виробниче бюро архітектури та містобудування» Одеської міської ради здійснити розрахунок часток співвласників домоволодіння ( житлового будинку) під [ADDRESS] ; звільнити [PERSON] , від сплати судового збору за розгляд судом заяви про забезпечення доказів. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 27.10.2023 року відстрочено сплату позивачкою судового збору за подання позовної заяви до ухвалення судового рішення у справі Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 20.11.2023 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 28.12.2023 року представник Юридичного департаменту ОМР подав до суду відзив, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог стосовно Юридичного департаменту ОМР. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 09.01.2024 року заяву представника позивачки про забезпечення доказів у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , юридичного департаменту Одеської міської ради про визначення часток власності, задоволено частково, витребувано у комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» ОМР копії матеріалів інвентаризаційної справи щодо домоволодіння ( житлового будинку) під [ADDRESS] станом на період з березня 1995 року та дотепер, зобов`язано КП «Одеське міське проектно-виробниче бюро архітектури та містобудування» Одеської міської ради здійснити розрахунок часток співвласників домоволодіння ( житлового будинку) під [ADDRESS] , без урахування самовільних забудов, відстрочено сплату судового збору [PERSON] за подачу заяви про забезпечення доказів у розмірі 536 гривень 80 копійок до ухвалення судового рішення по справі. 07.02.2024 року представник позивачки подала до суду клопотання про витребування доказів. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 14.02.2024 року клопотання про витребування доказів задоволено та витребувано у відповідачів копії правовстановлюючих документів та технічної документації щодо належної їм частки домоволодіння під [ADDRESS] . 08.05.2024 року КП «Одеське міське проектно-виробниче бюро архітектури та містобудування» Одеської міської ради надало до суду, на виконання ухвали 09.01.2024 року, розрахунок часток співвласників домоволодіння ( житлового будинку) під [ADDRESS] , з урахуванням самовільних забудов. 03.06.2024 року представник позивачки подала заяву про уточнення позовних вимог. 04.09.2024 року відповідач - [PERSON] подала до суду відзив, у якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 14.11.2024 року підготовче провадження у справі закрито та призначено розгляд справи по суті. В судове засідання позивачка не з`явилася, повідомлялася про дату, час та місце судового засідання належним чином та своєчасно, представник позивачки подав до суду заяву, в якій просив слухати справу без його особистої участі, та зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином та своєчасно. Відповідачка - [PERSON] подала до суду заяву, в якій просила слухати справу без її особистої участі. Представник третьої особи в судове засідання не з`явилася, повідомлялася про дату, час та місце судового засідання належним чином та своєчасно, подала до суду заяву, в якій просила слухати справу без її особистої участі. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до\~ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, [INFO] померла мати позивачки - [PERSON] . Згідно заповіту, посвідченого 13 серпня 2021 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Рогатіним В.О. - все своє майно [PERSON] заповідала [PERSON] . Після смерті [INFO] [PERSON] , залишилось спадкове майно - частка домоволодіння (житлового будинку з надвірними спорудами) під [ADDRESS] . Судом встановлено, що [PERSON] (померла [INFO] ), на підставі Свідоцтва про право на спадщину по закону від 05.03.1999 року, що зареєстровано в реєстрі за №40452, володіла житловим будинком з надвірними спорудами, під [ADDRESS] та складався в цілому з одного кам`яного житлового будинку, загальною житловою площею 38,2 кв.м. та надвірних споруд: «Д » - кухня, «Е» - сарай, «З» - гараж, «И» - сарай, «К» вбиральня, №1-3 огородження, І мостіння, що розташовуй на земельній ділянці розміром 590 кв.м.. У свідоцтві про право на спадщину по закону від 05.03.1999 року є примітка, що самовільно зведені будови: пр-ка «Д», навіс «Л» свідоцтво не видавалось. При зверненні до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Рогатіна В.О. з заявою про видачу свідоцтва про право власності на спадкове майно - позивачка отримала відмову нотаріуса від 05 серпня 2023 року за вихідним №12/02-14 мотивовану тим, що на підставі поданих позивачкою документів, а саме технічного паспорта, в якому зазначена загальна площа житлового будинку 101,5 кв. м. та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, в якому в 2015 році на ім?я спадкоємців співвласника відкрито розділ на нерухоме майно на загальну площу 67,7 кв. м., виникла невідповідність в площі та розмірі часток на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Судом встановлено, що провести розрахунок часток між співвласниками домоволодіння під [ADDRESS] не представляється можливим в зв?язку з відсутністю згоди на це співвласників - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободи від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, проголошено принцип справедливого розгляду справи, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно зі статтю 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України). Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У частині другій цієї статті визначається перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів, одним з яких, зокрема, є визнання права (пункт 1). Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Як проголошено у статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). Аналогічний припис закріплений у частині першій статті 10 ЦПК України. Елементом верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоб виключити ризик свавілля. Захист права власності гарантовано Першим протоколом до Конвенції, відповідно до статті 1 якого передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення частини першої цієї статті дозволяє позбавлення власності лише "на умовах, передбачених законом", а частина друга цієї статті визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом уведення в дію "законів". Більше того, верховенство права як один з фундаментальних принципів демократичного суспільства є наскрізним принципом усіх статей Конвенції (див. рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах: від 20 травня 2010 року "Україна-Тюмень" проти України" (заява № 22603/02); від 25 червня 1996 "Амюр проти Франції" (Amuur v. France); "Колишній Король Греції та інші проти Греції" (Former King of Greece and Others v. Greece), № 25701/94, § 79, ECHR 2000-XII; "Малама проти Греції" (Malama v. Greece), № 43622/98, § 43, ECHR 2001-II). Стаття 41 Конституції України гарантує кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У статті 321 ЦК України закріплено конституційний принцип непорушності права власності. За частинами першою та другою цієї статті ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. За вимогами частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зміст права власності полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном (стаття 317 ЦК України). Згідно з вимогами статті 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном,

Outcome: dismissed