Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-16 00:00:00

Позивач звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просив зняти арешт та заборону здійснювати відчуження з квартири [ADDRESS] , що зареєстрована на праві спільної часткової власності за [PERSON] , який помер [INFO] , [PERSON] , яка померла [INFO] , накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ДВС у Фрунзенському районі м. Харкова серії АА № 714609 від 24.10.2006 року (реєстраційний номер обтяження 4104362 від 23.11.2006 року, реєстратор Дванадцята харківська державна нотаріальна контора) та виключити запис про обтяження з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. В обґрунтування позову зазначено, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 19 липня 2022 року, а [INFO] померла бабуся позивача - [PERSON] , свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 12 серпня 2022 року. Після їх смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] . Спадкоємцем після смерті [PERSON] була його мати [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав, про що зазначено у постанові про відмову у вчиненні нотаріальних дій державного нотаріуса Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори Козєєвої С.М. від 20.10.2023 року. 21.10.2022 року позивач звернувся до Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті бабусі [PERSON] , померлої [INFO] , на підставі якої була заведена спадкова справа № 641/2022. Згідно відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно (номер інформаційної довідки 343773271 від 22.08.2023 року) квартира [ADDRESS] зареєстрована на праві спільної часткової власності наступним чином: 1/3 частка за [PERSON] на підставі договору купівлі- продажу № 46 від 19.01.1999 р., посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Лисих Л.1. 1/3 частка за [PERSON] на підставі договору купівлі- продажу № 46 від 19.01.1999 р., посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Лисих Л.І. 1/3 частка за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, р.№3-3024 від 09.11.2011 року, виданого Четвертою Харківською міською державною нотаріальною конторою. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори Козєєвої С.М. від 20.10.2023 року позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, яка залишилась після смерті [PERSON] , померлої [INFO] відмовлено. Підставою відмови стало те, що постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження винесеною ДВС у Фрунзенському районі м. Харкова серії АА № 714609 від 24.10.2006 року, накладено арешт та заборонено здійснювати відчуження майна, що належить [PERSON] , 1966 року народження. Дана постанова ухвалена в рамках виконавчого провадження розпочатого на підставі виконавчого листа №2-4424 від 21.06.2005 року виданого Орджонікідзевським районним судом м. Харкова по справі про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] (позивача по справі) до його повноліття. Таким чином, арешт на спадкову квартиру накладений в інтересах відповідача (стягувача за виконавчим провадженням) [PERSON] . Отже, прийняти спадщину, зареєструвати її належним чином позивач не має можливості, оскільки, згідно Інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, на зазначену квартиру постановою ДВС у Фрунзенському районі м. Харкова серії АА № 714609 від 24.10.2006 року накладено арешт. Згідно відповіді Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України №47865 від 24.05.2024 року, за результатами здійсненої перевірки даних пошуку ВД/ВП, що обліковуються у Відділі встановлено, що виконавчий документ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] [INFO] , на примусовому виконанні у Відділі не значиться. Запропоновано позивачу вирішити питання щодо зняття арешту за рішенням суду. Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкоємця на таке майно та перевірки відсутності заборон або арешту цього майна. Згідно з п.п. 4.17 п. 4 глави 10 розділу II вказаного Порядку, якщо на спадкове майно накладено арешт судовим чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту. Таким чином, позивач, прийнявши спадщину, до складу якої входять майнові права на квартиру, є власником з моменту її відкриття, однак, у зв`язку з наявністю арешту, не може реалізувати своє право на її оформлення. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18 листопада 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. 09 грудня 2024 року до суду надійшла заява від відповідача - [PERSON] про визнання позову. У заяві відповідач просила суд розглянути позов за її відсутності. 09 грудня 2024 року до суду надійшли пояснення від представника третьої особи - Сушицької Ю.С. У поясненнях представник ВДВС просила розгляд справи проводити за відсутності представника третьої особи, зазначила, що у даному випадку арешт може бути скасовано лише за рішенням суду. Позивач та його представник адвокат Кашура М.Ю. в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно і належним чином. Представником позивача подано суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача. Відповідач, представник третьої особи в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно і належним чином, правом на участь в судовому засіданні не скористалися, клопотань про відкладення розгляду справи не подавали. Суд, перевіривши матеріали цивільної справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до приписів ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 19 липня 2022 року, а [INFO] померла бабуся позивача - [PERSON] , свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 12 серпня 2022 року. Після їх смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] . [PERSON] перейменовано на бульвар «Дмитра Антоновича» розпорядженням начальника Харківської обласної військової адміністрації № 513В від 26.07.2024 року «Про перейменування об`єктів топонімії міста Харкова». Спадкоємцем після смерті [PERSON] була його мати [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав, про що зазначено у постанові про відмову у вчиненні нотаріальних дій державного нотаріуса Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори Козєєвої С.М. від 20.10.2023 року. 21.10.2022 року позивач звернувся до Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті бабусі [PERSON] , померлої [INFO] , на підставі якої була заведена спадкова справа № 641/2022. Згідно відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно (номер інформаційної довідки 343773271 від 22.08.2023 року) квартира [ADDRESS] зареєстрована на праві спільної часткової власності наступним чином: 1/3 частка за [PERSON] на підставі договору купівлі- продажу № 46 від 19.01.1999 р., посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Лисих Л.1. 1/3 частка за [PERSON] на підставі договору купівлі- продажу № 46 від 19.01.1999 р., посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Лисих Л.І. 1/3 частка за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, р.№3-3024 від 09.11.2011 року, виданого Четвертою Харківською міською державною нотаріальною конторою. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори Козєєвої С.М. від 20.10.2023 року позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, яка залишилась після смерті [PERSON] , померлої [INFO] відмовлено. Підставою відмови стало те, що постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження винесеною ДВС у Фрунзенському районі м. Харкова серії АА № 714609 від 24.10.2006 року, накладено арешт та заборонено здійснювати відчуження майна, що належить [PERSON] , 1966 року народження. Дана постанова ухвалена в рамках виконавчого провадження розпочатого на підставі виконавчого листа №2-4424 від 21.06.2005 року виданого Орджонікідзевським районним судом м. Харкова по справі про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] (позивача по справі) до його повноліття. Таким чином, арешт на спадкову квартиру накладений в інтересах відповідача (стягувача за виконавчим провадженням) [PERSON] . Отже, прийняти спадщину, зареєструвати її належним чином позивач не має можливості, оскільки, згідно Інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, на зазначену квартиру постановою ДВС у Фрунзенському районі м. Харкова серії АА № 714609 від 24.10.2006 року накладено арешт. Згідно відповіді Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України №47865 від 24.05.2024 року, за результатами здійсненої перевірки даних пошуку ВД/ВП, що обліковуються у Відділі встановлено, що виконавчий документ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] [INFO] , на примусовому виконання у Відділі не значиться. Запропоновано позивачу вирішити питання щодо зняття арешту за рішенням суду. Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкоємця на таке майно та перевірки відсутності заборон або арешту цього майна Згідно з п.п. 4.17 п. 4 глави 10 розділу II вказаного Порядку, якщо на спадкове майно накладено арешт судовим чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту. Таким чином, позивач, прийнявши спадщину, до складу якої входять майнові права на квартиру, є власником з моменту її відкриття, однак, у зв`язку з наявністю арешту, не може реалізувати своє право на її оформлення. Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Згідно з ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Частиною 4 статті 41 Конституції України визначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 387 ЦК України передбачено право власника витребувати своє майно, а статтею 391 цього Кодексу визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно Постанови пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», № 5 від 03.06.2016 р., а також позиції Верховного суду, викладеній у постанові від 06.05.2024 р. (справа № 725/3352/23) відповідачами в справі про зняття арешту з майна є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби. Боржник за виконавчим провадженням помер [INFO] , тому не може бути залучений до участі у справі в якості відповідача, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно - стягувач за виконавчим провадженням, відповідач по справі [PERSON] . Позивач позбавлений можливості звернутися до суду зі скаргою на дії державного виконавця, оскільки відповідно до вимог ст. 447 ЦПК України, право на подання такої скарги є тільки у сторін виконавчого провадження. Окрім того, згідно відповіді відділу державної виконавчої служби виконавчий документ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на примусовому виконанні у Відділі не значиться, тому позивач позбавлений можливості звернутися до суду з заявою про заміну боржника у виконавчому провадженні його правонаступником. Згідно Постанови КЦС ВС від 18 травня 2022 року у справі № 642/4263/21, за змістом статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» до суду з позовом про зняття арешту з майна може звернутися не сторона виконавчого провадження, а інша особа, яка є власником, чи претендує на таке майно. За таких обставин, позивач позбавлений можливості оформити право власті на спадкове майно до вирішення питання про зняття арешту з спадкового майна, оскільки постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори Козєєвої С.М. від 20.10.2023 року позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, яке залишилось після смерті [PERSON] , померлої [INFO] відмовлено. Відповідно до приписів статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1218 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог пункту 6 частини 1статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», підставою для відмови в державній реєстрації прав є наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно. У постанові від 13.07.2022 у справі №2/0301/806/11 Верховний Суд зауважив, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.05.2023 р. у справі №463/3251/22 зробила висновок про право спадкоємця звертатися в порядку позовного провадження шляхом подання позову про визнання права власності на спадкове майно і зняття із нього арешту. Враховуючи зазначені обставини, суд погоджується з доводами позовної заяви та вважає, що відомості в реєстрі про заборону на нерухоме майно впливають на права позивача, а тому, з метою недопущення порушення права власності позивача на вказану квартиру, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити. На підставі\~вищевикладеного,\~

Outcome: approved