Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-27 00:00:00

Позивач, ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів», звернувся у суд з позовом до відповідача, [PERSON] , в якому просить стягнути з останнього на свою користь заборгованість за кредитним договором №002/9598514-SP від 04.03.2021 в розмірі 46796,14 грн., з яких 19941,31 грн. загальна заборгованість по тілу кредиту; 26854,83 грн. загальна заборгованість по відсоткам. Також позивач просив стягнути з відповідача на свою користь понесені судові витрати. В обґрунтування позову зазначає, що 04 березня 2021 року між АТ «Таскомбанк» та [PERSON] було укладено договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №002/9598514-SP. Підписанням договору відповідач акцептував Публічну пропозицію АТ «Таскомбанк», яка розміщена на веб сайті банку. Строк дії кредитного ліміту за кредитним договором становить 365 днів з моменту повідомлення банком про факт встановлення кредитного ліміту. При цьому після закінчення зазначеного періоду, строк дії кредитного ліміту автоматично пролонгується, окрім випадків; якщо банк прийняв рішення не продовжувати строк дії кредитного ліміту; направлення клієнтом до банку письмової заяви про відмову від користування лімітом кредитної лінії та/або закриття поточного рахунку. 15 травня 2024 року між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція повернення боргів» укладено договір факторингу № НІ/11/19-Ф, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Європейська агенція повернення боргів» зобов`язалося передати (сплатити) банку суму фінансування, а АТ «Таскомбанк» зобов`язалося відступити ТОВ «ФК «Європейська агенція повернення боргів» право вимоги за кредитними договорами, договорами поруки, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Відповідно до додатку №1 до договору факторингу № НІ/11/19-Ф від 15.05.234 реєстру прав вимог, ТОВ «ФК «Європейська агенція повернення боргів» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 46796, 14 грн., з яких: 19941 грн 31 коп. загальна заборгованість по тілу кредиту; 26854 грн 83 коп. загальна заборгованість по відсоткам. Відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором, у зв`язку з чим має перед позивачем заборгованість у вищевказаному розмірі. Представник позивача до судового засідання не з`явився, у позовній заяві просив проводити розгляд справи без його участі, не заперечував щодо розгляду справи в заочному порядку. Відповідач до судового засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі, про час дату та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Ухвалою суду від 25.11.2024 року вирішено розгляд справи поводити в порядку заочного розгляду. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч.4\~ст.223\~ЦПК\~України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 ст.\~2\~ЦПК\~України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.13\~ЦПК\~України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено,\~що 01\~березня 2021\~року [PERSON] \~підписав анкету\~-\~заяву №198903\~щодо приєднання\~до публічної\~пропозиції на\~укладення договору\~про відкриття\~поточного рахунку\~та видачу\~платіжної картки,\~надання банківських,\~фінансових та\~інших послуг\~в межах\~проекту sportbank.\~У вказаній\~заяві [PERSON] \~просив відкрити\~поточний рахунок\~№ [NUMBER] \~у національній\~валюті України\~на його\~ім`я та\~встановити ліміт\~кредитування.\~У даній\~заяві-\~анкеті зазначені\~персональні дані\~ [PERSON] ,\~натомість будь-яких\~інших відомостей,\~в тому\~числі щодо\~умов видачі\~кредиту,\~сплати процентів\~за користування\~кредитними коштами,\~сплати неустойки\~тощо,\~анкета-заява\~не містить. Підписанням заяви відповідач визнав, що всі правочини при здійсненні електронної взаємодії з банком через мобільний додаток можуть вчинятися ним з використанням аналогу власноручного підпису уповноваженої особи банку та аналогу печатку банку та позичальником з використанням удосконаленого електронного підпису.Позичальник прийняв додаткові умови Договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank», що вказано у п. 3 Заяви. Іншого договору, крім зазначеної анкети\~заяви, матеріали справи не містять. Згідно розрахунку заборгованості, здійсненого позивачем, за кредитним договором № 002/9598514-SP від 04 березня 2021 року, станом на 31 жовтня 2024 року утворилася заборгованість у розмірі 46796,14 грн. У вказаному розрахунку зазначено боржником [PERSON] , а реквізитами рахунку [NUMBER] . 15 травня 2024 року між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № НІ/11/19-Ф, за умовами п.2.1 якого в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, фактор зобов`язався передати (сплатити) клієнту суму фінансування, а клієнт зобов`язався відступити фактору права вимоги за кредитними договорами в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Перелік позичальників, підстави виникнення права вимоги до позичальників, сума боргу та інші дані зазначаються в реєстрі прав вимог, який формується згідно додатку № 1 та є невід`ємною частиною цього договору. Пунктом 2.3 договору передбачено, що відступлення права вимоги і всіх інших прав, належних клієнту за кредитними договорами та їх перехід від клієнта до фактора відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру прав вимог згідно додатку №2, але не раніше здійснення оплати фактором згідно п.3.1 цього договору, після чого фактор стає кредитором по відношенню до позичальників стосовно боргу та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру прав вимог\~підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги боргу та є невід`ємною частиною цього договору. Згідно акту прийому-передачі реєстру прав вимоги за договором факторингу № НІ/11/19-Ф від 15.05.2025 клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників, кількість яких не зазначена, після чого, з урахуванням п.2.1 договору факторингу №НІ/11/19-Ф від 15.05.2024, від клієнта до фактора переходять права вимоги боргу від позичальників і фактор стає кредитором по відношенню до позичальників стосовно їх боргів. Розміру загальної суми заборгованості вказаний акт не містить. До позовної заяви ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було надано витяг з реєстру прав вимог до договору факторингу № НІ/11/19-Ф від 15 травня 2021 року, щодо передання права вимоги відносно боржника [PERSON] , номер кредитного договору 002-9598514-SP ВІД 04.04.2021, загальна заборгованість по тілу кредиту 19941,31 грн, сума заборгованості за відсотками 26854,83 грн, загальна сума боргу 46796,14 грн. Вказаний Витяг не містить підписів уповноважених осіб клієнта та фактора, засвідчений лише особою, яка сформувала цей витяг. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина першастатті 1048 ЦК України). За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із зазначеною нормою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, передбачено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Аналогічний висновок викладено в постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 (провадження № 61-9618св19), від 28 серпня 2023 року у справі № 206/3009/15 (провадження № 61-5576св23) та ін. Матеріали справи взагалі не містять копії кредитного договору №002/9598514-SP, укладеного між АТ «Таскомбанк» та відповідачем, заборгованість за яким ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» просить стягнути з відповідача на свою користь. Як вбачається з анкети-заяви відповідача №198903, долученої до позовної заяви, в ній не зазначена погоджена сума/ліміт кредиту, про отримання якого сторони дійшли згоди. В доданих до позовної заяви документах відсутні відомості про те, що відповідач отримав платіжну картку та йому було відкрито поточний рахунок, розмір кредитних коштів/встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Розрахунок заборгованості, на який посилається позивач, не є первинним документом, який підтверджує отримання відповідачем кредиту від АТ «Таскомбанк», користування ним, укладення договору на умовах, які вказані банком в позовній заяві, а отже не є належним доказом існування боргу. У розрахунку заборгованості зазначено, що розмір заборгованості за наданим кредитом складає 46796,14 грн і вказана сума заявлена банком до стягнення. Проте, будь-яких доказів користування кредитними коштами, підвищення (збільшення) кредитного ліміту до матеріалів справи позивачем також надано не було. Позивачем не надано до суду банківської виписки з рахунку позичальника, або іншого бухгалтерського документу, що підтверджує рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Таким чином, з вищенаведеного слідує, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18 та від 28 жовтня 2020 року у справі №760/7792/14-ц. В той же час, відповідна виписка по картковому рахунку відповідача разом із матеріалами позовної заяви чи безпосередньо під час розгляду справи судом надано не було. Відповідно до вимог частин 3 та 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами, зокрема що стосується договорів кредиту: письмовими, речовими і електронними доказами. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Посилання позивача на наявність розрахунку заборгованості за договором, як на підставу задоволення позовних вимог, є необґрунтованими, оскільки сам розрахунок заборгованості є внутрішнім документом банку та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи взагалі укладався між АТ «Таскормбанк» та відповідачем кредитний договір №002/9598514-SP, чи видавалася кредитна картка та чи було відкрито поточний рахунок, на який строк, правильність нарахування відсотків позивачем, а також, зробити висновок, що ця заборгованість виникла саме внаслідок порушення відповідачем умов кредитного договору №002/9598514-SP, та неможливо встановити, які саме умови спірного договору порушені відповідачем. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 13 травня 2020 року, справа №219/1704/17, провадження №61-1211св19. Крім того, слід зазначити, що Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина третя статті 512 ЦК України). Правочинами, на підставі яких відбувається відступлення права вимоги, можуть бути, зокрема, купівля-продаж, дарування, факторинг. Предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 656 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні\~в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги. Частиною 1 статті 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі №905/306/17 зазначив, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Позивачем, всупереч зазначених вимог закону, не надано суду витягу з реєстру прав вимог до договору факторингу від 15 травня 2024 року №НІ/11/19-Ф підписаного уповноваженими особами АТ «Таскомбанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», яким би підтверджувалося набуття позивачем права вимоги за кредитним договором 002/9598514-SP т від 04.03.2021, відсутня відповідна оплата за договором, сам договір наданий суду не в повному обсязі. Отже, неподання стороною позивача належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог, зокрема, укладення між АТ «Таскомбанк» та відповідачем спірного кредитного договору, наявність у останнього заборгованості саме за цим кредитним договором, відкриття відповідачу АТ «Таскомбанк» зазначеного у анкеті заяві [PERSON] поточного рахунку та встановлення на нього кредитного ліміту, користування відповідачем кредитними коштами, наданими за договором кредиту, зазначеному у позові, набуття позивачем права вимоги за спірним кредитним договором 002/9598514-SP твід 04.03.2021, дає суду підстави прийти до висновку про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог. Враховуючи викладене, суд вважає у задоволенні позовних вимог відмовити. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, суд не стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed