Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-22 00:00:00

Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов обґрунтовано тим, що 20.08.2018 року [PERSON] уклала з АТ «Перший Український Міжнародний Банк» кредитний договір № 1001107693101. Відповідно кредитного договору, банк надав позичальнику кредит в сумі 47500,00 грн. на строк до 20.08.2020 року, з процентною ставкою за користування кредиту 12,00% річних. Однак, відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконала, внаслідок чого, станом на 30.04.2024 року, заборгованість за кредитним договором становить 89907,37 грн., з яких: 40345,30 грн. заборгованість за кредитом, 22010,90 грн. - заборгованість процентами, 27551,17 грн. заборгованість за комісією. Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути з [PERSON] в користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість за кредитним договором № 1001107693101 від 20.08.2018 року в розмірі 89907,37 грн. та судові витрати по справі в сумі 2422,40 грн. Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області [PERSON] від 23.07.2024 року відкрито провадження в цивільній справі. Згідно розпорядження № 114/02.10 від 29.08.2024 року, у зв`язку зі звільненням з посади судді [PERSON] у відставку, справу було передано на повторний автоматичний розподіл. Згідно протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 29.08.2024 року, вказану справу було розподілено судді Бойчуку П.Ю. Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області Бойчука П.Ю. від 11.09.2024 року справу прийнято до провадження та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У строк, встановлений судом, в тому числі повторно, відповідач відзив на пред`явлений позов не подала. Таким чином, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК України). Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку про те, що позов підставний та підлягає до задоволення. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач подав докази, які підтверджують існування між сторонами договірних відносин, докази невиконання умов кредитного договору відповідачем. Згідно вимог ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З матеріалів справи вбачається, що, відповідно до укладеного кредитного договору № 1001107693101 від 20.08.2018 року, [PERSON] отримала кредит в сумі 47500,00 грн. на строк до 20.08.2020 року зі сплатою річно процентної ставки 12,00% річних. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором № 1001107693101 від 20.08.2018 року, станом на 30.04.2024 року, заборгованість відповідача перед позивачем становить 89907,37 грн., з яких: 40345,30 грн. заборгованість за кредитом, 22010,90 грн. - заборгованість процентами, 27551,17 грн. заборгованість за комісією. Судом встановлено, що відповідачем умови договорів належним чином не виконано, порушено вимоги правил надання банківських послуг, якими передбачено зобов`язання позичальника погашення заборгованості за кредитом, процентів за його користування. Відповідно до положень ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. За таких\~обставин та\~враховуючи,\~що доказів\~належного виконання\~своїх договірних\~зобов`язань відповідачем\~суду не\~надано,\~факт отримання\~кредиту та\~розмір заборгованості\~відповідачем не\~спростовано належними\~та допустимими\~доказами,\~суд вважає\~обґрунтованими та\~такими,\~що підлягають\~задоволенню позовні\~вимоги в\~частині стягнення\~з відповідача на користь позивача 62356,20 грн. заборгованості за основним боргом та заборгованості за відсотками. У той же час, позовні вимоги про стягнення заборгованості за комісією в розмірі 27551,17 грн. до задоволення не підлягають з огляду на наступне. Так, пунктом 4 кредитного договору № 1001107693101 від 20.08.2018 року встановлено, що позичальник сплачує у комісію за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,9%. Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 зазначила, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною, відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». В п. 4. кредитного договору № 1001107693101 від 20.08.2018 року передбачено комісію за обслуговування кредиту. Тобто, фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо передбачена частиною першою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Отже, вимоги п. 4. кредитного договору № 1001107693101 від 20.08.2018 року про обов`язок позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними. З урахуванням наведеного, позовна вимога щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за комісією задоволенню не підлягає. Крім цього, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені і документально підтверджені останнім судові витрати в сумі 2422,40 грн., пов`язані зі сплатою судового збору при зверненні до суду з даним позовом.

Outcome: partial