Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить зобов`язати відповідача виключити з обліку по особовому рахунку № [NUMBER] квартири за адресою [ADDRESS] заборгованість попереднього власника квартири за період до 11 серпня 2023 року. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що 11 серпня 2023 року на підставі договору купівлі-продажу придбав у КП «Озон» квартиру за адресою [ADDRESS] . Після набуття права власності та користування квартирою отримав рахунок 8/2023 за централізоване водопостачання та водовідведення, згідно з яким заборгованість перед РОВКП ВКГ «Рівнеоблводоканал» станом на 31 серпня 2023 року складає 19489,60 грн. Вказана заборгованість утворилася внаслідок несплати попереднім власником квартири КП «Озон» цих послуг. Договір купівлі-продажу, на підставі якого він набув у власність квартиру, не містить застережень про переведення боргу попереднього власника й не містить згоди кредитора на таку зміну, тому вимоги РОВКП ВКГ «Рівнеоблводоканал», сформульовані у рахунку 8/2023 про сплату 19489,60 грн, скерованому до нього, як нового власника, є безпідставними. Правочинів щодо прийняття боргу з оплати послуг за централізоване водопостачання та централізоване водовідведення попереднього власника квартири не вчиняв, а тому на нього не може бути покладений обов`язок зі сплати вказаної заборгованості, нарахованої РОВКП ВКГ «Рівнеоблводоканал» попередньому власнику до 11 серпня 2023 року, тобто до набуття ним у власність кватири. Відповідач належним чином не відреагував на його звернення і не звернувся з вимогами до попереднього власника квартири. Той факт, що квартира використовувалася його матір`ю згідно договору оренди для проживання, не є підставою для стягнення боргів за комунальні послуги, оскільки відповідно до умов договору оренди мешканці відшкодовують власнику вартість спожитих комунальних послуг в період оренди. Згідно з довідкою від 01 серпня 2023 року [PERSON] не має заборгованості зі сплати вартості проживання у квартирі та відшкодування вартості спожитих комунальних послуг. У відзиві на позовну заяву представник відповідача [PERSON] просить в задоволенні позову відмовити. Заперечення проти позовних вимог мотивує тим, що позивач, приймаючи квартиру, бачив всі документи, якими визначалася повірка приладів обліку та квитанції, розрахункові книжки, довідки обслуговуючих організацій, що підтверджують відсутність чи наявність заборгованостей. При цьому, покупець таки 11 серпня 2023 року прийняв квартиру з боргами за послуги водопостачання та водовідведення в розмірі 19489,60 грн. Довідка КП «Озон» від 01 серпня 2023 року не є підтверджуючим документом, що визначає проведення оплати за послуги з водопостачання та водовідведення. Ухвалою від 20 серпня 2024 року позовну заяву [PERSON] суд прийняв до розгляду та відкрив спрощене позовне провадження у справі з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою від 22 жовтня 2024 року суд за клопотанням представника відповідача залучив до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, КП «Озон». Протокольною ухвалою від 22 жовтня 2024 року суд відмовив у задоволенні клопотання представника відповідача про витребування доказів. У клопотанні від 22 жовтня 2024 року позивач просить розглянути с праву без його участі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Пояснення щодо позову до суду не надходили. Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цієї статтею. Підстави для відкладення розгляду справи, передбачені ч.2 ст.223 ЦПК України, у справі відсутні. Суд, дослідивши наявні у справі докази, дійшов таких висновків. Суд встановив, що 11 серпня 2023 року позивач набув право власності на квартиру [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 11 серпня 2023 року, укладеного між Колективним підприємством «Озон» та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Кострикіним В.І., зареєстрованого в реєстрі за № 529, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав № 342455230 від 11 серпня 2023 року. В рахунку 8/2023 за централізоване водопостачання та водовідведення за серпень 2023 року, сформованому за особовим рахунком № [NUMBER] за адресою [ADDRESS] , зазначено про наявність боргу на початок розрахункового місяця в розмірі 18683,93 грн. 30 квітня 2024 року позивач звернувся до РОВКП ВКГ «Рівнеоблводоканал» із заявою про виключення з обліку по особовому рахунку № [NUMBER] за належною йому квартирою заборгованості попереднього власника квартири за період до 11 серпня 2023 року. Листом № 1989 від 15 травня 2024 року відповідач відмовив у задоволенні заяви позивача, оскільки утворена заборгованість не має жодного відношення до попереднього власника. За змістом листа, оспорювана заборгованість по особовому рахунку № [NUMBER] , що обліковується за адресою [ADDRESS] , утворилася внаслідок зміни кількості користувачів відповідною послугою, про що позивачу було відомо ще до набуття права власності на помешкання. Нарахування за послуги централізованого водопостачання та централізованого водовідведення здійснювалися виходячи із затверджених нормативів (норм) споживання води та відповідно до кількості зареєстрованих осіб за весь період фактичного користування послугами (з моменту реєстрації), а саме: з 30 березня 2021 року на 2 особи ( [PERSON] , 1980 р.н., та [PERSON] , 2008 р.н.), а з 11 січня 2022 року на 3 особи (проведено реєстрацію [PERSON] , 2003 р.н.). Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно зі ст.509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього кодексу. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 14 ЦК України передбачено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Відповідно до ст.66, 67, 162 Житлового кодексу України, за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Пунктом першим частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Такому праву відповідає визначений п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок індивідуального споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. З наведених вище норм закону випливає, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відповідно до ст.322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Хоча тягар утримання майна покладається на власника, проте новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо суд установить, що він не брав на себе обов`язку їх сплатити. Договори про надання послуг не обтяжують майна. Чинним законодавством не передбачено обов`язку покупця квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, якщо це прямо не оговорено в договорі купівлі-продажу. Такі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 686/6276/19, від 14 вересня 2022 року у справі № 201/1807/21, від 15 березня 2023 року у справі № 176/522/22, які суд враховує відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України. Договір купівлі-продажу від 11 серпня 2023 року, на підставі якого позивач набув у власність спірну квартиру, не містить застережень про переведення боргу попереднього власника (КП «Озон») чи наймача ( [PERSON] ) та не містить згоди кредитора на таку заміну боржника у зобов`язанні. Пунктом 9 договору купівлі-продажу від 11 серпня 2023 року передбачений обов`язок саме продавця (КП «Озон») погасити заборгованість по платежах, пов`язаних з обслуговуванням квартири. У договорі купівлі-продажу від 11 серпня 2023 року відсутня умова про прийняття позивачем боргу з оплати за послуги централізованого водопостачання та водовідведення попереднього власника (наймача) спірної квартири, а тому на [PERSON] не може бути покладено обов`язок зі сплати такої заборгованості, нарахованої відповідачем до набуття ним у власність квартири. Обізнаність позивача про наявність заборгованості за послуги централізованого водопостачання та водовідведення на момент укладення договору купівлі-продажу спірної квартири, на що посилається відповідач, не зумовлює виникнення у позивача обов`язку з її сплати, оскільки такий обов`язок не передбачений умовами договору купівлі-продажу квартири. Суд також звертає увагу, що позивач не є стороною договору оренди спірної квартири від 29 березня 2021 року, укладеного між Комунальним підприємством «Озон» та [PERSON] . З огляду на встановлені обставини справи вимога [PERSON] про зобов`язання РОВКП ВКГ «Рівнеоблводоканал» виключити з обліку по особовому рахунку № [NUMBER] за квартирою [ADDRESS] заборгованість попереднього власника квартири за період до 11 серпня 2023 року обґрунтована, а тому позов належить задовольнити. При цьому, відповідач не позбавляється права звернутися до суду з позовом до попереднього власника (наймача) спірної квартири про стягнення заборгованості за послуги централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла за період до набуття позивачем квартири у власність. За правилами ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним документально підтверджені витрати на оплату судового збору в розмірі 1211,20 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved