Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-26 00:00:00

Позивач звернувся до Першотравневого районного суду м. Чернівці із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилався на те, що з відповідачкою перебуває у шлюбі, який між ними зареєстровано 11.08.2000 року у якому у них народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають з ним. Вказував, що протягом останніх років відносини з відповідачкою поступово погіршувались. В результаті чого, між ними зникло взаєморозуміння та спроби примиритися результату не дали. Вважає, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу є неможливим та таким, що суперечить його інтересам та інтересам дітей У зв`язку з тим, що неповнолітні діти перебувають на його одноособовому утриманні та вихованні, у нього виникла необхідність у встановленні даного факту, що надасть можливість йому отримати соціальну допомогу на дітей, які виховуються одним із батьків та надасть можливість звертатись в інтересах дітей без згоди матері. На підставі викладеного просив розірвати шлюб між ними та встановити факт, що він самостійно виховує та утримує неповнолітніх дітей. У судове засідання позивач не з`явився. Від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з`явилася. Від неї надійшла заява у якій просила розглянути справу без її участі. Позов визнала в повному обсязі та не заперечувала, щодо позовних вимог. Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 11.08.2000 року виконкомом Тисовецької сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області, актовий запис №15. У шлюбі у сторін народилися дочка [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , відповідно до копій свідоцтв про народження. Як було встановлено в ході розгляду справи, спільне життя сторін на склалось через різні погляди на сімейне життя та інтереси та постійні конфлікти внаслідок цього. Фактичні шлюбні відносини та ведення спільного господарства між ними припинено. Таким чином, суд вважає, що збереження їх сім`ї неможливе, оскільки сім`я сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені. Враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сім`я у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже неможливо. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, спільне небажання сторін зберігати сім`ю, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Щодо встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини батьком суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Так Верховний Суд у складі колегії суддів третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.01.2020 року у справі №200/952/18, зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно із вимогою про розірвання шлюбу. Відповідно до копій довідок №463 від 23.12.2024 року та №464 від 23.12.2024 року, виданих в.о. директора Великокучурівської сільської ради матір дітей [PERSON] за час навчання дітей у закладі контакту зі школою не підтримує, успішністю дітей не цікавиться та з вчителями не спілкується. Натомість батько забирає дітей та контактує зі школою. Зазначене свідчить, що дійсно неповнолітні діти проживають разом із батьком та перебувають на його самостійному утриманні та вихованні. Також суд приймає до уваги, що відповідачкою визнано позовні вимоги у повному обсязі, що свідчить про відсутність спору між батьками щодо місця проживання дітей. Виходячи з того, що із змісту заяв по суті наданих як позивачем так і відповідачкою жодного сумніву щодо відсутності спору з приводу того з ким із батьків проживають діти, у суду не виникає, обидві сторони справи згідні з тим, що [PERSON] та [PERSON] , після розірвання шлюбу залишаються й надалі проживати разом із батьком та перебуватимуть на його утриманні та вихованні, суд вважає, що дане питання можливо вирішити одночасно із вимогою про розірвання шлюбу.

Outcome: approved