Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-21 00:00:00

В грудні 2024 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення на її користь аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 5 000 грн. щомісячно і до досягнення повноліття, починаючи з дня звернення з позовом до суду. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що із 25.09.2016 перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. У шлюбі в подружжя народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Рішенням Теплицького районного суду від 27.05.2024 шлюб між подружжям розірвано. Донька проживає разом з матір`ю. Відповідач є фізично здоровим і працездатним, а тому спроможний та зобов`язаний сплачувати аліменти. Домовленості між сторонами про участь в утриманні дитини не досягнуто. Ухвалою судді від 05.12.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. 30.12.2024 від відповідача [PERSON] надійшов відзив, відповідно до якого позовні вимоги визнає частково, готовий сплачувати 2000 грн щомісячно на утримання доньки. Також відповідач у своєму відзиві зазначив, що допомагає фінансово на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , та ніс необхідні витрати для потреб дитини, квитанції не зберігав та розписки від позивача не вимагав та не отримував. На даний момент відповідач не має можливості сплачувати аліменти у розмірі 5000 грн, оскільки є безробітнім та має нерегулярні доходи. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримує повністю. Заперечила проти обставин, викладених відповідачем у відзиві на позов, вони є правдою лише частково. Пояснила суду, що за чотирнадцять місяців, які вони разом не проживають, відповідачем надано на утримання дитини добровільно кошти в сумі 7000 гривень, що є недостатнім для утримання дитини, яка вже ходить в школу. Покупку телефону для дочки шестирічного віку вважає недоцільною, яка з нею не обговорювалась. Продукти харчування відповідачем не надавались. Не відповідає дійсності та інформація, що відповідач безробітний, їй відомо, що він має роботу, але офіційно не працевлаштований. Вона з дитиною зареєстрована по [ADDRESS] , проте фактично проживають та користуються житлом її батьків. Просить суд при стягненні аліментів не брати до уваги зазначену у відзиві обставину про те, що на утриманні відповідача знаходиться [PERSON] , оскільки [PERSON] він не усиновлений і відповідно він не зобов`язаний його утримувати. При вирішенні позовних вимог просить врахувати діючі ціни та прийняті прожиткові мінімуми. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить розписка, дана 30 грудня 2024 року. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, враховуючи наступне. Судом встановлено, що з 25.09.2016 [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] . Від шлюбу подружжя має неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] від 18.01.2018. Рішенням Теплицького районного суду від 27.05.2024 шлюб між подружжям розірвано. Домовленості між сторонами про участь в утриманні дитини не досягнуто. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ст. 4 ЦПК України). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою ВРУ №789-ХІІ від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Отже, предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 179 СК України визначено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. У статті 51 Конституції України та ст. 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 ст. 182 СК України). Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено у 2024 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць, зокрема, для дітей віком від 6 до 18 років становить 3 196 гривень, який діє і цього року. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, встановивши, що відповідача немає на утриманні інших осіб, він є працездатного віку, оцінивши докази, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме: слід стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 3500 грн. щомісячно. При цьому, варто зазначити, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ст. 192 СК України). Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч. 1 ст. 191 СК України). Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача у дохід держави підлягає стягненню судовий збір, від сплати якого відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена при зверненні до суду з позовом.

Outcome: partial