Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-26 00:00:00

В обґрунтування заявлених вимог позивач покликається на те, що 04 травня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» (далі ТОВ «ІННОВА ФІНАНС») та [PERSON] укладено договір про надання грошових коштів у позику № 3889650524. Невід`ємною частиною та умовами цього договору є Правила надання споживчих кредитів, затверджені 23.04.2024 р., які містять всі істотні умови договору та з якими була ознайомлена позичальник. Зазначений договір був укладений у письмовій формі у вигляді електронного документа, підписаного сторонами в інформаційно-телекомунікаційній системі одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію». За умовами цього договору відповідач 04.05.2024 року отримала кредит у сумі 8000 грн. строком на 360 днів, шляхом зарахування кредитних коштів на її платіжну картку та зобов`язалася повернути кредит до 29.04.2025 р., сплатити відсотки за користування ним у розмірі 1,5 % в день та за зниженою процентною ставкою 0,75 % в день, якщо позичальник 03.06.2024 року сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту. Вказує, що ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» виконало у повному обсязі свої зобов`язання за договором, 04.05.2024 року перерахувало суму кредиту на картковий рахунок позичальника. Відповідач [PERSON] своїх зобов`язань за вказаним кредитним договором належним чином не виконала, порушила порядок та періодичність внесення платежів, кредитні кошти не повернула, проценти за користування кредитом не сплатила. Станом на 16 грудня 2024 року прострочена заборгованість за кредитом становить 34680 грн. 40 коп., з яких: 8000 грн. 00 коп. заборгованість за тілом кредиту, 22680 грн. 00 коп. заборгованість за процентами, 8000 грн. 00 коп. неустойка за кожен день прострочення повернення позики, з розрахунку 1,5 % процентної ставки, 189 днів прострочення. Покликаючись на вимоги ст. 525-530, 610-612, 631, 1046-1049 ЦК України, просив стягнути з відповідача заборгованість за вказаним кредитним договором у сумі 34680 грн. 00 коп. Відповідно до вимог ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було надано строк п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. Відповідно до положень ч. 7\~ст. 178 ЦПК України відзиву на позовну заяву відповідачем не подано, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що не суперечить вимогам ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково. Статтею 626 ЦК України\~передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно\~до ст. 628 ЦК України\~ зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до\~ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначено\~\~статтею 639 ЦК України, яка вказує на те, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення\~параграфа 1\~цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до положень ст. 1046, 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Із прийняттям\~ Закону України «Про електронну комерцію»\~на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Статтею 3 цього Закону \~визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» \~електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 2\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Статтею 12 цього ж Закону\~визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; у тому числі електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Положення ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» \~передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України "Про електронний цифровий підпис", так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Як зазначено в правій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 02.11.2021 року у справі №243/6552/20 (провадження №61-1347св21) будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Судом встановлено, що 04 травня 2024 року між ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи укладено електронний договір про надання грошових коштів у позику № 3889650524, за умовами якого відповідач отримала кредит у сумі 8000 грн. строком на 360 днів, шляхом зарахування кредитних коштів на її платіжну картку та зобов`язалася повернути кредит до 29.04.2025 р., сплатити відсотки за користування ним у розмірі 1,5 % в день. Наведене підтверджується анкетою-заявою [PERSON] , договором надання грошових коштів у позику № 3889650524 від 04.05.2024 р., паспортом споживчого кредиту, графіком платежів, які підписані відповідачем одноразовим ідентифікатором. Вказане також свідчить про ознайомлення відповідача з умовами договору та належне укладення зазначеного кредитного договору, шляхом проставляння сторонами електронного цифрового підпису. 04 травня 2024 року позикодавцем на виконання умов зазначеного договору позики було перераховано грошові кошти в сумі 8000 грн. на картковий рахунок позичальника, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції № 19847-1354-105671981. У встановлений договором строк відповідач не виконала свої зобов`язання за договором позики, порушила порядок та періодичність внесення платежів, внаслідок чого прострочена заборгованість за кредитом станом на 16 грудня 2024 року становить 34680 грн. 40 коп., з яких: 8000 грн. 00 коп. заборгованість за тілом кредиту, 22680 грн. 00 коп. заборгованість за процентами, 8000 грн. 00 коп. неустойка за кожен день прострочення повернення позики, з розрахунку 1,5 % процентної ставки, 189 днів прострочення. Згідно зі ст. 526\~ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). З урахуванням викладеного суд вважає за вірне відмовити позивачу у стягненні з відповідача нарахованої неустойки за кожен день прострочення виконання зобов`язання в сумі 8000 грн. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. За наведених обставин, суд дійшов висновку, що позичальник [PERSON] взяті не себе зобов`язання за договором про надання грошових коштів у позику № 3889650524 від 04.05.2024 року не виконала, у передбачений в договорі строк грошові кошти (суму позики) та нараховані проценти за користування позикою не повернула, внаслідок чого станом на 16.12.2024 року виникла заборгованість за тілом кредиту в сумі 8000 грн. 00 коп. та заборгованість за процентами в сумі 22680 грн. 00 коп., всього 30680 грн. Доказів пртилежного суду не надано. Відповідачем не спростовано факт укладення зазначеного кредитного договору та наявність простроченої заборгованості за кредитом. Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені визначені ст. 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплатити суму боргу кредитору. Відповідно до ч.1 ст.1048,\~та ч.1 ст.1049 ЦК України \~позикодавець має право на одержання від позичальника суми позики та процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково та з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 30680 грн. 00 коп. заборгованості за договором позики. Питання про розподіл судових витрат зі сплати судового збору суд вирішує відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, зокрема вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Зокрема (30680 х 100) : 34680 = 88,5 %, тобто позов задоволено на 88,5 %. При визначенні розміру судового збору, що підлягає стягненню з відповідача, суд наводить наступний розрахунок: 2422 грн. 40 коп. х 88,5 % = 2143 грн. 82 коп., тобто з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 2143 грн. 82 коп. судових витрат зі сплати судового збору. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, зокрема вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: partial