Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-21 00:00:00

У жовтні 2024 р. директор ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» Наваренко В.Г. звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з вищезазначеним позовом, у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором, укладеним 17.06.2013 р. між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем у розмірі 46023,05 грн., посилаючись на перехід права вимоги за договором факторингу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 17.06.2013 року між АТ "Альфа - Банк" та [PERSON] шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) уклали угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Мета Кредиту для особистих потреб. Ліміт кредитної лінії у розмірі 75000 грн. 00 коп. Процентна ставка 24% річних. Тип процентної ставки фіксований. Обов`язковий мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 5% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн. АТ "Альфа банк" прийняв пропозицію відповідача на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ "Альфа- Банк". Тобто відповідач погодився на приєднання до публічної пропозиції, підтвердив акцептування публічної пропозиції на укладення зазначеного договору і приєднання до умов договору, погодився з усіма умовами обраної програми кредитування в редакції, що діяла на час його підписання. Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором позивач виконав своєчасно і в повному обсязі, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти. 23.02.2021 року між АТ "Альфа-Банк" та ТОВ "Фінансова компанія "Еліт Фінанс" укладено Договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином, ТОВ "ФК "Еліт Фінанс" набуло статусу кредитора за кредитним договором від 17.06.2013 року, укладеним між АТ "Альфа-Банк" та відповідачем. Оскільки у позасудовому порядку відповідач свої договірні зобов`язання не виконує, заборгованість за таким кредитним договором не погашає, тому позивач звернувся до суду. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 28.10.2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву, позивачу роз`яснено право подати відповідь на відзив, та відповідачу право на подання заперечень. Відповідач не скористався правом подачі відзиву. Відповідач повідомлений про розгляд справи згідно п. 11 статті 128 ЦПК через оголошення на офіційному веб-порталі "Судова влада України". Суд, розглянувши подані документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, доходить наступного висновку. Судом встановлено, що 11.04.2017 року між АТ "Альфа - Банк" та [PERSON] шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) уклали угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Мета Кредиту для особистих потреб. Ліміт кредитної лінії у розмірі 75000 грн. 00 коп. Процентна ставка 24% річних. Тип процентної ставки фіксований. Обов`язковий мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 5% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн. Згідно анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб [PERSON] 17.06.2013 р. прийняв пропозицію банку на оформлення карти «Максимум» та виявив бажання відкрити в банку рахунок СПЗ та отримати картку від банку шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії з лімітом 75000,00 грн. АТ "Альфа банк" прийняв пропозицію відповідача на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ "Альфа-Банк". Тобто відповідач погодився на приєднання до публічної пропозиції, підтвердила акцептування публічної пропозиції на укладення зазначеного договору і приєднання до умов договору, погодилася і усіма умовами обраної програми кредитування в редакції, що діяла на час його підписання. Так, 22.02.2021 року між АТ "АЛЬФА БАНК" та ТОВ "ФК ФОРТ" було укладено договір факторингу, за умовами якого права вимоги до відповідача за кредитним договором перейшло до ТОВ "ФК ФОРТ". В подальшому 23.02.2021 року між ТОВ "ФК ФОРТ" та ТОВ "ФК "ЕЛІТ ФІНАНС" було укладено договір факторингу, за умовами якого права вимоги за кредитним договором перейшли до ТОВ "ФК "ЕЛІТ ФІНАНС". Таким чином, ТОВ "ФК " ЕЛІТ ФІНАНС" набуло статусу кредитора за кредитним договором від 17.06.2013 року, укладеним між АТ "АЛЬФА БАНК" та відповідачем. Факт користування кредитними коштами підтверджується випискою по рахунку за період з 17.06.2013 р. по 23.02.2021 р. Згідно доданого позивачем до позовної заяви розрахунку заборгованості станом на 22.01.2021 року заборгованість за кредитним договором становить 46023,05 грн. Як вбачається з розрахунку заборгованості позивача до загальної суми заборгованості відповідача входять такі складові, як: комісія РКО, неустойка (штраф), прострочене тіло кредиту, відсотки за користування кредитом, тіло кредиту, овердрафт (несанкціонована заборгованість). Разом із цим, у Заяві-анкеті відсутні положення про наявність нарахувань за всіма цими складовими. Будь-яких інших доказів на підтвердження правомірності нарахування первісним кредитором комісії та несанкціонованої заборгованості позивачем не надано. Відповідно до ст. ст. 1054,1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. ст. 526,530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Наявними в матеріалах справи документами підтверджено, що банк виконав умови кредитного договору, надавши відповідачу кредитні ресурси. Відповідач у порушення умов кредитного договору та вказаних норм ЦК України, не виконав взятого на себе зобов`язання, у результаті чого утворилась заборгованість. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги заборгованості за порушення грошового зобов`язання за користування кредитними коштами, в тому числі її розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилається на Правила користування банківською платіжною карткою, Тарифи АТ «Альфа-банк», як невід`ємні частини договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Правила користування банківською платіжною карткою таТарифи АТ «Альфа-банк» розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про укладення договору про комплексне банківське обслуговування, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати комісії РКО, неустойки (штраф), простроченого тіла кредиту, відсотків за користування кредитом, овердрафту (несанкціонована заборгованість). З огляду на вищевикладене, а також враховуючи те, що кошти у розмірі 13361,85 грн., фактично отримані відповідачем у добровільному порядку позивачу не повернуті, суд доходить висновку, що з відповідача підлягає стягненню заборгованість лише за тілом кредиту в розмірі 13361,85 грн. Оскільки позивачем не доведено погодження з відповідачем умов щодо сплати відсотків та інших платежів, а також надання кредитних коштів поза межами встановленого кредитного ліміту, правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 46023,05 грн. у суду немає. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з відповідача слід стягнути на користь ТОВ "ФК "Еліт Фінанс" витрати зі сплати судового збору у розмірі 847,80 грн. Щодо відшкодування витрат на правову допомогу. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховується: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Слід зазначити, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківській документ, касові чеки). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також їх розрахунку є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Вказана позиція викладена також у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) . На підтвердження понесених позивачем витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги надано: договір про надання правничої допомоги від 03.07.2024 р. №03-07/24, акт №1 приймання-передачі наданих послуг від 15.07.2024 р., платіжну інструкцію №4956 від 01.10.2024 р. про оплату послуг згідно договору 03.07.2024 р. №03-07/24 про надання правничої допомоги у розмірі 9200,00 грн. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, в зв`язку із задоволенням позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 2576,00,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial