Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-27 00:00:00

12.04.2024 р. до Малиновського районного суду м. Одеси надійшов зазначений позов. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначала, що [PERSON] не приймає будь-якої участі у вихованні сина. Відповідач не забезпечує його матеріально, не цікавиться його життям. Відповідач не знає про інтереси дитини, його хоббі та захоплення, не розуміється на особливостях здоров`я та харчування сина, не знає про його оточення та плани, тобто здійснив самоусунення від виконання свого батьківського обов`язку. Відповідно, жодного з покладених законом обов`язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної, трудової або будь-якої іншої участі у його вихованні, не цікавиться його успіхами, станом здоров`я, життям. Для його розвитку не прикладає жодних зусиль, тобто неналежно виконує свої батьківські обов`язки.З огляду на наведене, просить суд позбавити Відповідача батьківських прав відносно сина, [PERSON] . Ухвалою судді від 13.05.24 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання по справі. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 11.07.2024 року було зобов`язано третю особу надати свої пояснення до суду протягом десяти днів з дня отримання ухвали. Третьою особою 03.12.2024 року через систему електронного суду було сформовано заяву щодо продовження розгляду справи без надання такого висновку, у зв`язку з відсутністю батька на території України. Також, в заяві надана актуальна практика щодо можливості такого розгляду без висновку третьої особи. В даній заяві третя особа також просить розглядати справу без її участі. Ухвалою суду від 12.12.2024 року закрито підготовче судове засідання та призначено розгляд справи по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутністю, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду повідомлявся належним чином, та своєчасно, причини неявки до суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. За таких обставин суд, зі згоди представника позивача, ухвалює заочне рішення, згідно до ст.280 ЦПК України. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що у відповідності до вимог ст.ст.200, 206 ЦПК України у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позов, з огляду на таке. Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Як встановлено із змісту Постанови № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" Пленум Верховного Суду України в пунктах 15 та 16 роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження бланк серія [NUMBER] , [PERSON] , народився [INFO] та його батьками є [PERSON] (Відповідач) та [PERSON] . На підставі рішення мирового судді судової ділянки № 75 Котельницького району Кіровської області (Російська Федерація) від 25.07.2011 року шлюб між [PERSON] (Відповідач) та [PERSON] (Позивач) було припинено. 22.08.2011 р. Котельницьким міжрайонним відділом РАЦС Кіровської області Російської Федерації видано свідоцтво про розірвання шлюбу (бланк серія [NUMBER] ). Позивачка перебуваючи на території України вдруге одружилася з гр. [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про шлюб (бланк серія [NUMBER] ), та на даний час проживає з ним однією сім`єю. Судом досліджено докази Позивача, а саме скріни з екрану монітора щодо переписки сина з Відповідачем, характеристики з школи. Позивач в позовній заяві вказує, що батько не бере фінансової участі в забезпеченні сина, пропагандує війну в Україні та перешкоджає патріотичному вихованні, перешкоджає в отриманні посвідки на постійне проживання. Третя особа надала до суду пояснення, в яких вказує, що не може надати свій висновок, проте посилається на судову практику, яка вказує про можливість винесення рішення за наявними доказами. Також разом з поясненнями надає акт бесіди від 07.10.2024 року. В акті бесіди син вказує, що останній раз бачився з батьком в 2014 році, не заперечує щодо позбавлення батька батьківських прав. Стосунки сім`ї, в якій проживає наразі [PERSON] є доброзичливі, дружні. Позивачем надано до суду докази, що підтверджують усесторонній розвиток сина, а саме: син відвідує групу навчання іноземної мови, систематично відвідує навчання в комп`ютерній академії ШАГ відповідно до умов договорів № 131002714 від 05.09.2016 р., № 131002106 від 15.07.2016 р., № 131003388 від 26.12.2016 р., № 131004556 від 15.06.2017 р., а також син навчається в спортивному клубі дзюдо «Тайгер» відповідно до умов договору № 10596 від 30.09.2018 р. Мати та вітчим, намагаючись забезпечити якісну освіту та дозвілля дітей, прикладають максимум своїх зусиль. Таким чином суд вважає, що дані докази підтверджують небажання батька виконувати свої батьківські обов`язки та які підтверджують самоусунення від виконання таких обов`язків. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Статтею 184 СК України визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.06.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутністю домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той з них, з ким вона проживає вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Статтею 150 Сімейного кодексу України визначено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, крім іншого, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Про ухилення від обов`язків виховувати дитину, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мова може йти лише за умови винної поведінки особи, свідомого нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Відповідно до статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до ст.12 Закону України "Про охорону дитинства", на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до статей 150,180 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як визначено ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності і не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно з п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. З огляду на наведене вище, суд враховує, що батько жодним чином не цікавиться сином, його фізичним і духовним розвитком, що негативно впливає на її розвиток як складову виховання, не приймає жодної участі у її вихованні, тобто фактично батько самоусунулася від виконання батьківських обов`язків по відношенню до свого сина. Суд враховує необхідність забезпечення дитини для її усестороннього розвитку та необхідність стягнення аліментів. На підставі вищенаведеного, враховуючи те, що [PERSON] , неналежно виконує свої батьківські обов`язки щодо виховання неповнолітнього сина, не створює належних умов для її духовного та фізичного розвитку, беручи до уваги інтереси дитини, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітнього сина, оскільки таке позбавлення батьківських прав буде в повній мірі відповідати інтересам самої дитини, його належному догляду та вихованню, а стягнення аліментів забезпечить розвиток та прожиття дитини. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 167 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання.

Outcome: approved