Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-28 00:00:00

01.11.2024 [PERSON] , через свого представника, [PERSON] , звернувся до суду із позовною завою, в якій просив суд скасувати обтяження та припинити запис про обтяження, тип обтяження: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 2473143, зареєстрованого 09.10.2005 14:5224 за № 2473143 реєстратором: Вільнянська державна нотаріальна контора, 70002, Запорізька обл., Запорізький р., м. Вільнянськ, вул. Бочарова, 6, (06143)4-11-62, vilzpdnk@ukr.net; підстава обтяження: повідомлення, 13, 18.03.1993, Ощадна каса № 3310; об`єкт обтяження: будинок, адреса: [ADDRESS] ; власник: [PERSON] , причина відсутності коду: архівний запис; додаткові дані: архівний номер: 57260-309, заявник: Вільнянська держконтора Запорізької обл. Свої позовні вимоги Позивач обґрунтовував тим, що він є єдиним спадкоємцем свого покійного батька, [PERSON] . У зв`язку із чим, Позивач звернувся до Вільнянської державної контори із метою оформлення спадщини після покійного батька, а саме, отримати свідоцтво на спадщину на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Але нотаріус йому повідомила, що видати свідоцтво на право власності на будинок є неможливим через наявності на ньому обтяження. Згідно з актуальної інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, щодо об`єкта нерухомого майна Позивач довідався, що вищевказане обтяження від 09.10.2005 було здійснено за борговими зобов`язаннями [PERSON] , на підставі повідомлення, 13, 18.03.1993, Ощадна каса № 3310. При цьому позивач зазначає, що йому невідомо, хто така [PERSON] . Також він акцентує увагу суду на тому, що його покійний батько є власником вищевказаного будинку з 26.07.1996 (купив у [PERSON] ). А отже, дане обтяження наразі є безпідставним та завдає Позивачеві перепони в оформленні спадщини. У зв`язку із чим [PERSON] звернувся за захистом прав до суду. 05.11.2024 ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області було вирішено прийняти до розгляду та відкрити провадження у цивільній справі в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 06.12.2024 до Вільнянського районного суду Запорізької області від АТ «Державний ощадний банк України» надійшов відзив на позовну заяву, у якому Відповідач зазначає, що заперечує проти позовних вимог Позивача з підстав того, що АТ «Державний ощадний банк України» є неналежним відповідачем. Справу просив розглянути за відсутності представника Відповідача. 23.12.2024 ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області було витребувано з Вільнянської державної нотаріальної контори Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) копії документів, на підставі яких було накладено арешт на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер обтяження 2473143); витребувано з АТ «Державний ощадний банк України»: відомості щодо наявності чи відсутності будь-яких боргових зобов`язань [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , перед банком. 07.01.2025 до Вільнянського районного суду Запорізької області від Вільнянської державної нотаріальної контори надійшла відповідь на запит разом із завіреною копію документу, на підставі якого було накладено заборону на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] . 08.01.2025 до Вільнянського районного суду Запорізької області надійшов лист-відповідь від АТ «Державний ощадний банк України» № 46/1206/3107/2025. 20.01.2025 до Вільнянського районного суду Запорізької області від представника Позивача, [PERSON] , надійшла заява про задоволення позовної заяви. 24.01.2025 до Вільнянського районного суду Запорізької області від представника Позивача, [PERSON] , надійшла заява про розгляд справи без участі, позовні вимоги просить задовольнити повністю, позов підтримує. Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову) не вчинялось, провадження не зупинялось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується наданою копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 13.01.2024 Вільнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис № 48. Після смерті [PERSON] . 26.01.2024 приватним нотаріусом Кравченко О.М. було відкрито спадкову справу № 5/2024. Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Держаного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 27.09.2024 за адресою спадкового майна зареєстроване обтяження 2473143, зареєстрованого 09.10.2005 14:5224 за № 2473143 реєстратором: Вільнянська державна нотаріальна контора, 70002, Запорізька обл.., Запорізький р., м. Вільнянськ, вул. Бочарова, 6, (06143)4-11-62, vilzpdnk@ukr.net, на ім`я [PERSON] . Підстава обтяження: повідомлення, 13, 18.03.1993, Ощадна каса № 3310; об`єкт обтяження: будинок, адреса: [ADDRESS] ; власник: [PERSON] , причина відсутності коду: архівний запис; додаткові дані: архівний номер: 57260-309, заявник: Вільнянська держконтора Запорізької обл. Судом встановлено, що [PERSON] на законних підставах володів нерухомим майном, що підтверджується договором купівлі-продажу від 26.07.1996. У листі-відповіді Вільнянського відділу держаної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Одеса) від 24.10.2024 № 29.9-38/58093 зазначено, що відкриті виконавчі провадження, де боржниками є [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , станом на 24.10.2024 на виконанні у відділі не перебувають та не надходили. Відповідно до листа-відповіді АТ «Державний ощадний банк України» від 08.01.2025 № 46/1206/3107/2025 вбачається, що [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , відсутні зобов`язання переді АТ «Ощадбанк». Відповідно до листа-відповіді Вільнянської державної нотаріальної контори Запорізької області Південного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Одеса) від 07.01.2025 № 5/01-16 надано повідомлення Вільнянського відділення ощадного банку № 3310, за яким боржником вказано [PERSON] без ідентифікуючих її даних, зокрема, року народження, РНОКПП, місця реєстрації. У постанові Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» № 5 від 03.06.2016 року, зазначено, що відповідачами в справі про зняття арешту з майна є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Отже, у справах про зняття арешту з майна належним відповідачем є не тільки боржник, а також особа, в інтересах якої накладено арешт, тобто стягувач. Відповідно до ч. 2 ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18) зроблено правовий висновок про те, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 175 ЦПК України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги. Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] в позовній заяві у якості відповідача зазначив АТ «Державний Ощадний банк України», як особу, в інтересах якої накладено обтяження на майно. Таким чином, суд дійшов висновку, що АТ «Державний Ощадний банк України» є належним відповідачем у справі, оскільки саме таке акціонерне товариство було стороною позики, виданої 16.03.1993 за реєстраційним №1218, що стало підставою для обтяження житлового будинку, який наразі належить до спадкового майна [PERSON] , який помер [INFO] . Вищевказного висновку суд дійшов також врахувавши те, що АТ «Державний ощадний банк України» у своєму відзиві на позовну заяву також зазначив, що згідно інформації, що є в базах даних, які знаходяться у віданні підрозділів центрального апарату АТ «Ощадбанк», у [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) та/або [PERSON] (РНОКПП невідомий) відсутні невиконані кредитні зобов`язання перед АТ «Ощадбанк», які могли привести до внесення запису про обтяження прав або майна позивача у 2005 чи 1993 роках. Крім того, в реєстрах заставленого майна АТ «Ощадбанк», станом на дату подання цього відзиву відсутня інформація щодо перебування будь-якого нерухомого майна, яке належить позивачу, в заставі банку. Тобто Відповідач визнає перебування у нього на зберіганні архівних боргових документів «Ощадної каси № 3310», в т.ч. за 1993. За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» та ст. 321 ЦК України, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Доводи відповідача, викладені у відзиві, про те, що Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» є неналежним відповідачем не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР від 17.07.1987 року № 821 «Про вдосконалення системи банків в країні і посилання їх впливу на підвищення ефективності економіки» реорганізовано діючі та утворено нові спеціалізовані банки, які створили систему банків у такому складі: Державний банк СРСР (Держбанк СРСР), Банк зовнішньоекономічної діяльності СРСР (Зовнішекономбанк СРСР), Промислово- будівельний банк СРСР (Промбудбанк СРСР), Агропромисловий банк СРСР (Агропромбанк СРСР), Банк Житлово-комунального господарства і соціального розвитку СРСР (Житлосоцбанк СРСР), Банк трудових заощаджень і кредитування населення СРСР (Ощадний банк СРСР). Пунктом 8 зазначеної Постанови передбачено створення банками СРСР в союзних республіках відповідних республіканських банків з прямим підпорядкуванням банкам СРСР. Відповідно до ст. 22 Закону СРСР №1305-1 від 06.03.1990р. "Про власність в СРСР" у власності союзної республіки (тобто, Української РСР) перебувають майно органів влади і управління союзної республіки, культурні та історичні цінності народів союзної республіки, кошти республіканського бюджету, республіканські банки, республіканські страхові, резервні та інші фонди, а також підприємства і народногосподарські комплекси, вищі навчальні заклади республіканського значення, об`єкти соціально-культурної сфери та інше майно, що забезпечує суверенітет, господарську самостійність республіки, її економічний і соціальний розвиток. З часу прийняття Українською РСР Закону України "Про власність" № 885-ХІІ, тобто з 26 березня 1991 року, у статті 34 такого Закону було визначено об`єкти права загальнодержавної (республіканської) власності. Згідно зі ст. 34 Закону України "Про власність" загальнодержавну (республіканську) власність складають: земля, майно, що забезпечує діяльність Верховної Ради України та утворюваних нею державних органів; майно Збройних Сил, органів державної безпеки, внутрішніх військ і Державної прикордонної служби України; оборонні об`єкти; єдина енергетична система; системи транспорту загального користування, зв`язку та інформації, що мають загальнодержавне (республіканське) значення; кошти республіканського бюджету; республіканський національний банк, інші державні республіканські банки та їх установи і створювані ними кредитні ресурси; республіканські резервні, страхові та інші фонди; майно вищих і середніх спеціальних навчальних закладів; майно державних підприємств; об`єкти соціально-культурної сфери або інше майно, що становить матеріальну основу суверенітету України і забезпечує її економічний та соціальний розвиток. Відповідно до пункту 2 Постанови Верховної Ради України від 20.03.1991 "Про порядок введення в дію Закону України "Про банки і банківську діяльність" було оголошено власністю України Український Республіканський банк Держбанку СРСР, Український Республіканський банк державного комерційного промислово-будівельного банку "Укрпромбудбанк", Український Республіканський Банк Ощадного банку СРСР, Український республіканський банк Зовнішекономбанку СРСР з їх мережею, обчислювальним центрами, усіма активами, пасивами. Наказом Українського Республіканського банку від 02.01.1992 року за №2-К у відповідності з Статутом, зареєстрованим Національним банком України 31.12.1991 року за №4, Український Республіканський банк Ощадного банку СРСР з підзвітною йому інфраструктурою установ та організацій перетворено в Державний спеціалізований комерційний Ощадний банк України (Ощадбанк України). Із статуту Державного спеціалізованого комерційного Ощадного банку України, зареєстрованого НБУ 31 грудня 1991 року відомо, що Державний спеціалізований комерційний Ощадбанк України (Ощадбанк України), створений відповідно до Закону України від 20 березня 1991 року «Про банки та банківську діяльність» і входить в банківську систему України. Постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.1999 року за № 876 "Про деякі питання управління Державним спеціалізованим комерційним ощадним банком України" на виконання розпорядження Президента України від 20.05.1999 року № 106 та з метою удосконалення структури і організації управління Державним спеціалізованим комерційним ощадним банком України, створення умов для більш ефективної реалізації державою прав власника вирішено перетворити Державний спеціалізований комерційний Ощадний банк України (Ощадбанк України) у відкрите акціонерне товариство „Державний ощадний банк України". Установлено, що Банк є правонаступником прав і обов`язків Ощадбанку. 02 червня 2011 року внесено зміни до Статуту Банку, якими слово «відкрите» змінено на «публічне». Постановою КМУ від 5 червня 2019 року № 568 «Питання акціонерного товариства "Державний ощадний банк України"» затверджено статут такого банку, згідно якого цей банк є правонаступником всіх прав та обов`язків Державного спеціалізованого комерційного ощадного банку України, зареєстрованого Національним банком 31 грудня 1991 р. за № 4. Постановою Кабінету Міністрів України № 139 від 09.02.2024 Статут АТ «Ощадбанк» затверджено в новій (чинній на дату подачі відзиву на позовну заяву) редакції. Питання реєстрації припинення обтяження суд на теперішній час не розглядає, оскільки правові питання щодо процедури реєстрації та відповідних рішень, прийнятих за наслідками такого ініціювання, можуть підлягати правовій оцінці виключно після ініціювання такої процедури (подання заяви про реєстрацію припинення обтяження) та прийняття відповідний рішень за наслідками такого ініціювання. Суд зауважує, що суб`єкт реєстраційних дій - державний реєстратор, не наділений повноваженнями самостійного ініціювання реєстрації припинення обтяження (Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ст.10), а отже, посилання АТ «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ» відносно того, що банк є неналежним відповідачем, при розгляді справи не знаходять свого підтвердження. З врахуванням того, що документальне підтвердження виникнення та підстави обтяження майна позивача відсутнє, а позивач позбавлений можливості в позасудовому порядку зняти обтяження з нерухомого майна, яке він успадкував, але не може його оформити за собою, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів доходить висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Надані позивачем докази відповідно до вимог ст.76, 78-80 ЦПК України є допустимими, достовірним та достатніми. Оцінюючи їх у сукупності, суд доходить висновку про доведеність позову щодо помилкового накладення заборони на нерухоме майно, і тому підлягає задоволенню. Судові витрати у справі складаються із судового збору в сумі 968,96 грн., вони понесені та сплачені позивачем і в силу ст. 141 ЦПК України підлягають зарахуванню на користь держави. На підставі викладеного, суд

Outcome: approved