Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-19 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт солюшенc» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , про стягнення інфляційних витрат, 3\~% річних за користування грошовими коштами. В позові зазначив, що 19.07.2007 між Акціонерним банком «Факторіал-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № Е_00155/37_07, відповідно до якого відповідач отримав в кредит грошові кошти в розмірі 4\~000,00 доларів США зі строком користування кредитними коштами до 17.07.2009, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами 1,70\~% в день, на строк 30 днів. Того ж дня 19.07.2007 між Акціонерним банком «Факторіал-Банк» та [PERSON] було укладено Договір поруки № Е_00155/37_07/S-1. Відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування ним, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 16\~439,41\~гривень, яка рішенням Хортицького районного суду в м. Запоріжжя № 2-886/2008 від 07.10.2008 стягнута солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь Акціонерного банку «Факторіал-Банк» 23.03.2009 ПАТ «Фідобанк» стало правонаступником АБ «Факторіал-Банк». Ухвалою Хортицького районного суду м.\~Запоріжжя від 18.11.2013 замінено сторону виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду, стягувач АБ «Факторіал-Банк» замінений на правонаступника ПАТ «Фідобанк». 03.02.2021 між ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «Консалт Солюшен» укладений договір №\~ GL1N019277_205/1 про відступлення права вимоги, відповідно до якого до ТОВ «Консалт Солюшен» перейшло право вимоги до [PERSON] , [PERSON] за кредитним договором №\~Е_00155/37_07 від 19.07.2007 року та договором поруки № Е_00155/37_07/S-1 від 19.07.2007. Відповідачі рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя № 2-886/2008 від 07.10.2008 не виконали, заборгованість своєчасно не погасили, з 06.01.2009 року відповідачі безпідставно користуються коштами у розмірі 16\~439, 41 гривень. Позивач просив стягнути солідарно з відповідачів за користування грошовими коштами у період з 23.02.2019 до 23.02.2022 суму інфляційного збільшення у розмірі 3\~594,71 грн, 3% річних у розмірі 1\~480,90 грн, а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2\~422,40 грн. Ухвалою суду від 13.11.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, сторонам встановлено строки для подання відзиву на позов та заяв по суті справи. У судовому засіданні, яке проводилося в режимі відеоконференції, представник позивача позовну заяву підтримав, уточнив період прострочення виконання грошового зобов`язання відповідачами, а саме з 24.02.2019 до 23.02.2022, просить позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі в судові засідання 18.12.2024 та 20.01.2025 не з`явилися, причини не явки суду не повідомили, відзив на позов не подали, про розгляд справи сповіщалися належним чином. Враховуючи наявність достатніх даних для вирішення спору, а також наявність правових підстав відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За змістом ст.3, 6, 627 ЦК України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 625 ЦК України\~встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що 19.07.2007 між Акціонерним банком «Факторіал-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № Е_00155/37_07, відповідно до якого [PERSON] отримав в кредит грошові кошти в розмірі 4000,00 доларів США, також 19.07.2007 між Акціонерним банком «Факторіал-Банк» та [PERSON] було укладено Договір поруки № Е_00155/37_07/S-1, згідно з яким у випадку невиконання [PERSON] зобов`язання, забезпеченого порукою, [PERSON] відповідає перед кредитодавцем як солідарний боржник. [PERSON] та [PERSON] не виконали умови кредитного договору№ Е_00155/37_07 та договору поруки Е_00155/37_07/S-1, рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя №\~2-886/2008 від 07.10.2008 на користь Акціонерного банку «Факторіал-Банк» з [PERSON] , [PERSON] стягнуто солідарно заборгованість у розмірі 16\~439,41 гривень. 23.03.2009 ПАТ «Фідобанк» став правонаступником АБ «Факторіал-Банк». 03.02.2021 ПАТ «Фідобанк» відступив право вимоги за укладеним договором № \~L1N019277_205/1 ТОВ «Консалт Солюшен». Станом на 24.02.2022 рішення Хортицького районного суду м.\~Запоріжжя № 2-886/2008 від 07.10.2008 не виконане. Посилаючись на ст. 625 ЦК України, позивачем надано розрахунок заборгованості за період з 24.02.2019 до 23.02.2022 на суму 5\~075,61 грн. яка складається з суми інфляційного збільшення у розмірі 3\~594,71 грн, 3% річних 1\~480,90 гривень. Згідно із частиною першою статті 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу (позиція ВП ВС у справі № 916/190/18, постанова від 04.06.2019). Враховуючи, що відповідачі прострочили виконання зобов`язання, доказів протилежного суду не надано, суд вважає, що позовні вимоги щодо солідарного стягнення з відповідачів суми індексу інфляції за три роки прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, такими, що підлягають задоволенню. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2 422,40 гривні.

Outcome: approved