Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-15 00:00:00

представник позивача - [PERSON] звернулася до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на користь позивача суму грошових коштів, сплачених за договором підряду зі сплатою штрафу та неустойки в загальному розмірі 52676,00 гривень. В обґрунтування заявлених вимог посилалась на те, що позивач є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . В 2023 році з метою забезпечення енергонезалежності і можливості отримання додаткового пасивного доходу позивач вирішила встановити домашню сонячну електростанцію і підключити її до «зеленого тарифу» (спеціальний механізм винагороди по якому держава закуповує надлишки електроенергії у приватних осіб, згенерованої сонячними та вітровими електростанціями). Для цього потрібно було провести роботи зі збільшення потужності підключення будинку до електричних мереж. Для виконання цих робіт (виготовлення проекту електропостачання, заміна опори, організація трьох фазного підключення з заміною лічильника електричної енергії та інші організаційні питання з енергетичною компанією) позивач звернулася до відповідача. Відповідач виконав роботу своєчасно, нарікань до якості роботи з боку позивача не було. В 2024 році домашня сонячна електростанція була добудована і з метою організації підключення її до «зеленого тарифу», позивач знову звернулася до [PERSON] із замовленням виконати для неї роботи, результатом яких буде виконано ввід сонячної електростанції в експлуатацію, встановлення спеціального двонаправленого лічильника електричної енергії та укладення договору з енергопостачальною компанією для підключення до так званого «зеленого тарифу». Сторони узгодили строки виконання робіт, їх вартість, перелік необхідних документів. Переговори від імені позивачки вів її чоловік [PERSON] , гроші сплачувались за попередньою домовленістю відповідачу 24.06.2024 в загальній сумі 48000 гривень за виконання робіт. Також, на виконання домовленості між сторонами, відповідачу були передані документи, які необхідні для виконання робіт. Протягом тривалого часу відповідач не приступав до виконання зобов`язань за договором, посилався на різні причини, на відсутність посередників, бюрократичне зволікання, тощо. В середині липня, зрозумівши, що навіть перший крок для виконання робіт відповідачем зроблений не був позивач запропонувала повернути гроші, щоб самостійно зайнятися підключенням до спеціального тарифу. Відповідач не заперечував проти повернення грошей, але через надумані причини повернення кожен раз відкладалося: або він просив відстрочку, або пропонував частину боргу повернути доларами США у розмірі 100 доларів. 05 вересня 2024 року відповідач надав письмове зобов`язання про повернення отриманої суми передплати за договором в розмірі 48000 гривень у строк до 31 жовтня 2024 року. З тексту письмового зобов`язання вбачається, що відповідач дійсно отримав кошти за виконання певних робіт, які не виконав. В забезпечення виконання свого грошового обов`язку відповідач взяв на себе зобов`язання у разі порушення строків повернення грошей сплачувати 0,1 % від суми передплати за кожен день прострочення повернення грошей, у разі прострочення більш ніж на 30 днів зобов`язався сплатити штраф в розмірі 7 % від суми передплати. Після складення письмового зобов`язання до теперішнього часу позивач повернув 700 гривень. Таким чином, відповідач не виконав своїх зобов`язань щодо виконання певних робіт, отримані кошти не повернув. Після численних невиконаних відповідачем обіцянок щодо повернення грошей позивач звернулася до поліції із заявою про вчинення [PERSON] шахрайських дій. Як вбачається з відповіді ХРУП № 1 ГУ НП в Харківській області № Л-1742/119-61/2024 від 04.12.2024, за викладеними у заяві фактами виникли цивільно-правові відносини, матеріали списано в справу № 7981 від 01.11.2024. Отже, між сторонами виникли зобов`язальні відносини, укладений договір підряду на виконання робіт щодо оформлення необхідної документації та підключення приватної електростанції позивача до спеціального тарифу. Взяті зобов`язання не були виконані, передплата за договором не повернута, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість в загальному розмірі 52676 гривень (47300 гривень (розмір заборгованості) + 2016 гривень (розмір неустойки) + 3360 гривень (розмір штрафу), що змусило позивача звернутися до суду з позовом. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 20 грудня 2024 року відкрито провадження по справі. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, подала суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності та за відсутності позивача. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши докази по справі, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що 24 червня 2024 року [PERSON] отримав від [PERSON] передоплату у розмірі 48000,00 гривень. На підтвердження вказаних обставин відповідач надав позивачу розписку від 05 вересня 2024 року, в якій зобов`язався повернути передоплату протягом 2-х місяців до 31 жовтня 2024 року включно шляхом виплат частинами щонайменше 4000,00 гривень щотижня; у разі прострочення повернення до 31 жовтня 2024 року [PERSON] зобов`язався сплатити неустойку у вигляді 0,1% від суми передоплати за кожен день прострочення, а за прострочення повернення понад тридцять днів додатково зобов`язався сплатити штраф у розмірі 7% від суми передоплати. Згідно з наданим позивачем розрахунком розмір неустойки складає 2016 гривень (48000 гривень х 0,1 % х 42 дні = 2 016 гривень); розмір штрафу складає 3360 гривень (48000 гривень х 7% = 3 360 гривень). Також в якості доказів суду надані: копія заяви про вчинення шахрайства; скріншот переписки в месенджері; скріншот надходження грошових коштів; копія відповіді № 16523/119/61/2024 від 01.11.2024 Харківського районного управління поліції № 1 ГУНП в Харківській області; копія відповіді № Л-1742/119-61/2024 від 04.12.2024 Харківського районного управління поліції № 1 ГУНП в Харківській області. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Враховуючи викладене, суд задовольняє вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості в загальному розмірі 52676 гривень, у тому числі: 47300 гривень заборгованості, 2016 гривень неустойки та 3360 гривень штрафу, при цьому враховує, що відповідач не надав даних про погашення боргу та про причини несвоєчасного погашення боргу, а у судовому засіданні повністю визнав заявлені вимоги. Таким чином, суд повністю задовольняє вимоги позивача та питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи; до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Відповідач є особою з інвалідністю другої групи довічно, що підтверджується пенсійним посвідченням серії [NUMBER] від 09.08.2023, а тому звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Статтею 137 ЦПК України передбачено що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 4\~ст. 137 ЦПК України\~розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Суд враховує, що в договорі про надання правової допомоги та додатковій угоді до нього, що укладений адвокатом Лаєвською М.Л. з позивачем, не вказаний порядок обчислення адвокатського гонорару, а зазначений лише його розмір, тому з урахуванням принципу співмірності та реальності адвокатських витрат, враховуючи складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3500,00 гривень.

Outcome: approved