Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-27 00:00:00

Суть справи Адвокат Повалій Олена Василівна (далі представник позивача) звернулася в інтересах [PERSON] (далі позивач) з позовом до [PERSON] та до Виконкому Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради про встановлення факту постійного проживання. В позовній заяві представник позивача посилалась на те, що [INFO] померла мати позивача, [PERSON] , яка на день смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Після її смерті відкрилась спадщина, що складається з 1/2 частки домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] . 21.08.2024 року приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу, Кучман І.І., була винесена Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Зважаючи на те, що позивач та спадкодавець були зареєстровані за різними адресами, приватний нотаріус мотивувала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину відсутністю факту прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] , оскільки спадкоємець, позивач, на момент смерті спадкодавця не подав заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини в указаний законом шестимісячний строк. На підставі викладеного, представник позивача просила суд встановити факт спільного проживання позивача разом зі спадкодавцем, його матір`ю - [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , у період з серпня 2017 року по час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . Рух справи Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.10.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі № 216/762/24, постановлено витребувати у приватного нотаріуа Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області, Кучман І.І. (50065, м. Кривий Ріг, вул. Костенка, буд. 25, прим.1) завірену належним чином копію спадкової справи після померлої [INFO] [PERSON] [INFO] . Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області суду від 03.12.2024 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті. У судове засіданні позивач та представник позивач не з`явились, будучи належним чином повідомлені про місце дату та час розгляду справи. 28 січня 2025 року від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, просили задовольнити позовну заяву. Відповідач, [PERSON] , у судове засідання не з`явилася, засобами поштового зв`язку надала до суду заяву про проведення розгляду справи за її відсутності, викладені у позовній заяві обставини підтвердила та не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Представник відповідача, Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради, у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності. Висновки суду Дослідивши матеріали справи, надавши відповідну правову оцінку зібраним у матеріалах справи доказам, суд приходить до таких висновків. Згідно статей 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право на захист свого цивільного права уразі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України). Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , позивач [PERSON] народився [INFO] , в графі батько зазначений [PERSON] , в графі мати - [PERSON] . Батько позивача, [PERSON] , помер [INFO] . Мати позивача, [PERSON] , померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить спадкове майно, розташоване за адресою: [ADDRESS] та складається з 1/2 частки домоволодіння, 1/4 частка якого належала померлій на підставі свідоцтва про право власності, виданого 15 грудня 1997 року державним нотаріусом Першої Криворізької державної нотаріальної контори, Шабліян Е.М., реєстровий № 3-7874; 1/4 частка домоволодіння належала померлій на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 15 грудня 1997 року державним нотаріусом Першої Криворізької державної нотаріальної контори, Шабліян Е.М., реєстровий № 3-7876. 21.08.2024 року позивач, як спадкоємець за законом, через свого представника за довіреністю звернувся до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу, Кучман І.І., із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері. Постановою нотаріуса від 21.08.2024 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. У позивача відсутній факт прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] , оскільки спадкоємець, позивач, на момент смерті спадкодавця не подав заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини в указаний законом шестимісячний строк. Судом встановлено, що адреси місця реєстрації спадкодавця та позивача не співпадають. На момент смерті спадкодавець [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Позивач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно з відомостями, що містяться у Акті № 1 та Акті № 2 від 28.09.2024 року, який складено мешканцями будинків [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] та будинку [ADDRESS] , засвідченого квартальним комітетом № 75 Виконавчого комітету Центрально-Міської районної ради, позивач утримував та доглядав свою матір - [PERSON] , [INFO] , яка потребувала сторонньої допомоги протягом останніх двох років її життя, і протягом цього часу до дня її смерті, [INFO] , проживав разом з нею за адресою: [ADDRESS] . Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути у тому числі, визнання права. На суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Відповідно до частини 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. За загальним правилом, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. У разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою (частина перша статті 1277 ЦК України). Позивач, через свого представника за довіреністю, звернувся до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу, Кучман І.І., із заявою для одержання свідоцтва про право на спадщину за законом лише 21.08.2024 року, тобто з пропуском строку, встановленого для прийняття спадщини. Окрім позивача, спадкоємцем за законом на майно після померлої [PERSON] була [PERSON] (рідна сестра позивача), яка померла [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . За життя [PERSON] було складено заповіт на все майно, що належатиме їй на день її смерті, на ім`я онуки, відповідача [PERSON] . 24.01.2025 року засобами поштового зв`язку на адресу суду надійшов лист від відповідача [PERSON] із заявою, в якій вона підтверджує обставини викладені у позові, стверджує, що з існуванням заповіту та його змістом обізнана, однак приймати спадщину після смерті [PERSON] наміру не має, оскільки вважає, що вона належить позивачу. Відомостями з копії спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , підтверджується, що відповідач [PERSON] від прийняття спадщини відмовилася. Згідно з викладеними у позовній заяві обставинами, відомостями актів № 1 та № 2 від 28.09.2024 року, позивач разом зі своєю матір`ю протягом останніх двох років її життя по день її смерті, [INFO] , постійно мешкали разом за адресою місця реєстрації померлої, а саме: [ADDRESS] . Юридичні факти це обставини чи факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Частиною першою статті 315 ЦПК України передбачено перелік юридичних фактів, які можуть бути встановлені у судовому порядку. Встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб в судовому порядку можливо лише тоді, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Необхідною умовою для встановлення факту постійного проживання заявника разом зі спадкодавцем є доведеність факту їх спільного проживання, як осіб, які складали сім`ю, що передбачає їх пов`язаність спільним побутом, веденням спільного господарства, наявністю між ними взаємних прав і обов`язків. Згідно роз`яснень викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» №7 від 30.05.2008 року, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Суд зауважує, що відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Таким чином законодавство пов`язує фактичне проживання спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини за одною адресою, а не факт реєстрації та відповідними записами про реєстрацію в паспортах. Аналогічна позиція зазначена в Постанові Верховний Суд від 01 серпня 2018 року по справі № 212/9157/15-ц, Постанові Верховного суду від 17.01.2022 року по справі № 643/790/20. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно зі статтею 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. (ч.1 ст.95 ЦПК України) Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини третьої статті 89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Факт постійного проживання позивача разом зі спадкодавцем, [PERSON] , на час відкриття спадщини, тобто на день її смерті, [INFO] , знайшов своє підтвердження у судовому засіданні на підставі досліджених судом доказів. Встановлення факту спільного проживання позивача зі спадкодавцем безпосередньо пов`язане з реалізацією позивачем свого права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки. Чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Враховуючи вищевикладене, а також, що встановлення факту постійного проживання позивача зі спадкодавцем породжує юридичні наслідки, а саме його підтвердження необхідне позивачу для реалізації права на спадщину, чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення, суд вважає за необхідне встановити факт постійного проживання [PERSON] , зі спадкодавцем, його матір`ю - [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] .

Outcome: approved