Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-28 00:00:00

На розгляд суду передано вказану позовну заяву. Позивачка просить суд позбавити відповідача батьківських прав щодо їх сина [PERSON] , [INFO] , та збільшити розмір аліментів на утримання дитини - встановити новий розмір у сумі 3000 грн щомісяця. Позов мотивовано тим, що позивачка та відповідач є батьками хлопчика [PERSON] , [INFO] . Шлюб між ними розірвано Рішенням Виноградівського районного суду від 03.06.2019 у справі №299/925/19. На підставі Рішення Виноградівського районного суду від 24.07.2020 у справі №299/1639/20 з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утримання дитини у розмірі по 2000 грн щомісячно. Дитина проживає разом із позивачкою, а відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків в частині матеріального утримання дитини у тій мірі, яка є необхідною, аліменти сплачує несистематично. Наразі витрати на утримання дитини значно збільшилися у зв`язку із збільшенням потреб дитини, зростанням цін. Відповідач є здоровою працездатною людиною. Позивачка забезпечує побут дитини, доглядає у разі хвороб, організовує дозвілля, займається його розвитком. Крім того, батько не бере участі у вихованні дитини, не спілкується з ним, не маючи для цього перешкод. Відповідач відзиву не подав. Третя особа Служба у справах дітей Виноградівської міської ради Закарпатської області подала до суду Висновок щодо питання про позбавлення батьківських прав. Ухвалою суду від 30.11.2023 підготовче провадження у справі закрито. 19.01.2024 відповідач [PERSON] подав до суду письмову заяву, у якій просив долучити до матеріалів справи довідку про відсутність заборгованості по аліментах, довідку про те, що він веде догляд за особою з інвалідністю, акт встановлення факту проживання, акт встановлення факту здійснення догляду, довідку про отримання компенсації за догляд. Суд ухвалив долучити письмові докази до матеріалів справи. В судовому засіданні позивачка [PERSON] розповіла, що батько не спілкується з дитиною, дитина його не впізнає. Відповіла, що відповідач надсилав їй прохання поспілкуватися відеозв`язком, подарував мобільний телефон, щоб спілкуватися за допомогою відеозв`язку, але позивачка його не використовує. Позивачка стверджує, що одного разу просила дозвіл на виїзд за кордон з дитиною на лікування, маючи на руках квитки, але дозвіл був даний запізно. Відповідач не привітав сина з днем народження у відповідну дату. Подзвонив наступного дня. Через відеозв`язок показав дитині свою молодшу доньку, на що [PERSON] відреагував дуже негативно, тому зараз він отримує консультації психолога. Відповідач заперечив проти задоволення позову. В судовому засіданні розповів, що давав позивачці дозволи на виїзд дитини за кордон, надсилав подарунки, які позивачка дитині не передавала. Стверджує, що позивачка забороняла дитині називати його батьком, перешкоджала у побаченні з дитиною, коли він приїжджав, він зустрічався нечасто з дитиною і син його впізнавав. Стверджує, що цікавиться сином і хоче з ним спілкуватися, вважає, що він потрібен дитині як батько, однак має великий супротив матері дитини, яка чинить перешкоди йому у спілкуванні з дитиною. Розповів суду також, що у лютому 2019 році він та позивачка припинили подружні відносини, шлюб розірвано 03.06.2019 року. Після розірвання шлюбу час від часу бачився із сином. Однак коли одружився вдруге у жовтні 2022, то позивачка заборонила бачитися із сином. До грудня 2021 року він приїжджав один раз у три-чотири місяці. А точніше десь вісім разів у період із 2019 по 2021 рік. Після того позивачка заборонила побачення. Щодо зміни розміру аліментів зазначив, що зайнятий доглядом за особою з інвалідністю, отримує лише грошову допомогу у розмірі 2508 грн, тому не може працювати. Відповідач на продовження судового розгляду у судове засідання 29.01.2025 не з`явився, подав письмову заяву про продовження розгляду справи без його участі. Третя особа подала письмові заяви, у яких просила розглядати справу без участі її представника. Позиція викладена у Висновку. За змістом Висновку від 21.09.2023 №02-15/3833, Виноградівська міська рада Закарпатської області вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON] , [INFO] . При цьому, спеціалісти служби у справах дітей та фахівці Центру надання соціальних послуг не провели бесіди із матір`ю та дитиною, оскільки такі за вказаною адресою не проживають. Контакту з відповідачем також не встановлено, оскільки отримано офіційну інформацію про те, що така особа не проживає за вказаною адресою. (а.с.22-23). У висновку зазначено, що на засіданні комісії [PERSON] розповіла, що дитина потребує стаціонарного лікування за кордоном, на що потрібен дозвіл обох батьків. Підтвердила це квитками до Німеччини. Стан здоров`я дитини погіршився, тому є необхідність виїхати на лікування до Німеччини. Батько дитини не переймається цим питанням. Вивчивши доводи позовної заяви, дослідивши подані на їх підтвердження письмові докази, ознайомившись із змістом Висновку Виноградівської міської ради Закарпатської області про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, заслухавши доводи відповідача та дослідивши подані на їх підтвердження письмові докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позову, суд вирішив наступне. Суд встановив, що сторони спору, позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] , перебували у зареєстрованому шлюбі, у якому народили сина [PERSON] , [INFO] (а.с.9-10). Шлюб між сторонами розірвано Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 03.06.2019 у справі №299/925/19 (а.с.10). На підставі Рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 24.07.2020 у справі №299/1639/20 з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 2000 грн щомісячно. (а.с.11-12). Позивачка стверджує, що батько дитини після припинення спільного проживання та подружніх відносин, після розірвання шлюбу у 2019 році не спілкувався з дитиною, не цікавився її життям та здоров`ям, не маючи для цього перешкод. Аліменти сплачує на підставі судового рішення, однак несистематично, іншої форми участі у матеріальному утриманні дитини не бере. Чинить перешкоди матері у виконанні обов`язків щодо дитини: не дав дозволу на виїзд дитини за кордон на лікування. В ході судового розгляду справи доводи позивачки були перевірені. Обставини про поведінку відповідача як батька, які повідомила позивачка, відомості про хворобу дитини, необхідність її лікування за кордоном, перешкоди батька у виїзді дитини на лікування, залишилися не підтвердженими засобами доказування у цивільному процесі. Це обставини «зі слів». Відповідач у свою чергу у судовому засіданні заперечив ці обставини, на противагу навів обставини, протилежні доводам позивачки. Проте, також не підтвердив їх засобами доказування у цивільному процесі. Разом із тим, суд заслухав пояснення відповідача, дані ним особисто в судовому засіданні, та переконався у його щирості, у прагненні мати батьківський зв`язок із дитиною. Суд погоджується із тим, що відповідач з високим ступенем ймовірності міг мати об`єктивні перешкоди у побаченнях із дитиною у тій мірі, яка необхідна для підтримки належного сімейного зв`язку: віддаленість місця проживання, супротив матері, укладення другого шлюбу, народження другої дитини, здійснення догляду за особою із інвалідністю. Спроби батька налагодити зв`язок із дитиною та супротив матері підтверджено в судовому засіданні: позивачка визнала що батько дитини надсилав прохання про побачення із сином за допомогою відеозв`язку. Для цього придбав для позивачки мобільний телефон, проте позивачка його не використовує. Позивачка не спростувала твердження відповідача про те, що він систематично приїжджав до сина з метою спілкування із 2019 по 2022 рік. Крім того, суд встановив, що відповідач має на утриманні доньку від другої жінки, здійснює догляд за особою із інвалідністю, не має заборгованості по аліментах, що стягуються на утримання сина [PERSON] . Ці обставини встановлені на підставі сукупності наступних письмових доказів. За змістом свідоцтва про народження [NUMBER] , [PERSON] є батьком дівчинки [PERSON] , [INFO] (ас.42). За змістом Довідки до акта огляду МСЕК серії 12ААГ №627016 від 20.12.2023 [PERSON] є особою з інвалідністю першої групи безтерміново, потребує постійного стороннього догляду (а.с.43). За змістом Акту встановлення факту здійснення догляду від 01.08.2023 Виконавчого комітету Стрийської міської ради [PERSON] здійснює догляд за [PERSON] , [INFO] (а.с.44). За змістом Акту встановлення факту проживання від 17.07.2023 Виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області за адресою [ADDRESS] , проживають [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] . (а.с.45) За змістом довідки про склад сім`ї, за адресою [ADDRESS] проживають [PERSON] , [INFO] , його тітка [PERSON] , [INFO] , та його баба [PERSON] , [INFO] (а.с.45) За змістом Довідки Управління соціального захисту населення Стрийської міської ради від 16.01.2024 №164 [PERSON] перебуває на обліку у УСЗН Стрийської міської ради як одержувач щомісячної грошової допомоги як особа, яка здійснює догляд за особою із інвалідністю. Розмір допомоги становить 2508,00 грн. (а.с.48-50). За змістом розрахунку заборгованості по аліментах від 09.01.2024, вчиненого державним виконавцем Стрийського ВДВС у Стрийському районі у ВП№[NUMBER], станом на 09.01.2024 заборгованість по аліментах, які стягуються на користь [PERSON] на підставі рішення Виноградівського районного суду від 28.09.2020 у справі №299/1639/20 - відсутня.(а.с.51-53). Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Позбавлення батьківських прав повинно бути результатом свідомої поведінки батьків (одного з них). Згідно з п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Безперечно, суд визнає, що зусилля відповідача по відновленню контакту із сином, по усуненню перешкод у спілкуванні з ним - є недостатніми. Проте, обставини, що встановлені у справі, не є достатніми і для кваліфікації поведінки відповідача як свідоме ухилення від батьківських обов`язків відносно сина [PERSON] . Позивачка, наводячи у позовній заяві доводи на підтвердження вимоги про позбавлення батьківських прав відповідача, приховала від суду ряд важливих обставин, що мають юридичне значення у справі. Крім того, суд вважає, що сімейні відносини за умов неповної сім`ї, коли батьки дитини проживають окремо, мають свої особливості. Роль матері, якщо з нею проживає дитина, полягає у тому, щоб зберегти емоційний зв`язок дитини із батьком, в утвердженні авторитету батька, тощо. Хіба що для цього перешкодою є ряд виключних обставин. Таких обставин у справі не встановлено. Суд оцінив усі наявні у справі докази на предмет їх достатності - у їх сукупності, в тому числі і висновок органу опіки і піклування. Висновок, як один із сукупності доказів, окремо не має для суду заздалегідь встановленої сили. Тому, суд не вбачає достатніх правових підстав для позбавлення відповідача батьківських прав щодо його сина [PERSON] . Дана вимога позову задоволенню не підлягає. У зв`язку із відмовою у задоволенні позову у цій частині судовий збір, що сплачений позивачкою за звернення до суду із вимогою про позбавлення батьківських прав - слід покласти на позивачку. Судовий збір сплачено у розмірі 1073,60 грн (а.с.6). За результатами судового розгляду вимоги про збільшення розміру аліментів на утримання дитини, суд вирішив наступне. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Положеннями ст. 141 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з п. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Зі слів позивачки, та що суд вважає об`єктивно вірогідним, витрати на утримання дитини значно зросли, зокрема і тому, що дитина подорослішала, а отже зросли витрати на забезпечення її харчування, придбання одягу та інших речей повсякденного вжитку, необхідних дитині шкільного віку. Рівень споживчих цін значно зріс. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тобто, законодавець не обмежує право сторони в справі про зміну розміру аліментів звернутися у суд тільки з підстав зміни матеріального стану чи стану здоров`я, а вказує і на інші випадки передбачені Кодексом. Зі слів позивача, відповідач є здоровою працездатною людиною, що не спростовано. Відповідач довів, що в нього народилася друга дитина - дівчинка [PERSON] , [INFO] . Однак не довів, що бере участь у матеріальному утриманні другої дитини. Так, надані ним письмові докази не свідчать про те, що друга дитина проживає разом із ним, що б могло означає, що він її утримує. Проте, встановлено, що відповідач за місцем свого проживання здійснює догляд за особою із інвалідністю, яка потребує постійного догляду, що означає повну зайнятість відповідача у зв`язку із цим. Юридично це означає, що відповідач об`єктивно позбавлений можливості отримувати дохід від власної праці. Як компенсацію за зайнятість доглядом відповідач отримує грошову допомогу у розмірі 2508 грн щомісячно. Вирішуючи спір у цій частині, суд надає перевагу інтересам дитини, як найбільш незахищеного учасника спірних сімейних правовідносин. Доводи відповідача про те, що він не має можливості працевлаштуватися, бо доглядає за особою з інвалідністю, за що отримує грошову допомогу у розмірі 2508 грн,а інші доходи не отримує, суд розцінює критично. Так, батьківство повинно бути відповідальним. Суд впевнений, що відповідач усвідомив свою відповідальність як батька після зачаття та народження сина [PERSON] . Відповідальне батьківство - вияв індивідуальної та соціальної відповідальності. Адже сам факт наявності дітей не означає, що батьки відповідально виконують свої батьківські функції. Економічний вимір відповідального батьківства передбачає створення батьками належних матеріальних умов для розвитку дитини. Відповідальне батьківство передбачає не лише забезпечення базових матеріальних потреб (їжа, одяг, житло), але й створення умов для повноцінного розвитку (додаткове навчання, спорт, відпочинок, лікування тощо). Очевидно, що аліменти у розмірі 2000 грн щомісячно є недостатніми для повноцінного розвитку дитини. Навіть можуть бути недостатніми для забезпечення базових матеріальних потреб. При цьому, у даній справі мати дитини проживає разом із дитиною, забезпечує своєю працею побут дитини, веде домашнє господарство, вкладає працю у розвиток дитини, у її дозвілля. У зв`язку із чим рівень доходу матері від власної праці знижується. Відомості про пасивний дохід матері у справі відсутні. Як і відомості про пасивний дохід батька. Тому суд вважає, що відповідач, який є молодою здоровою людиною, повинен організувати своє життя так, щоб мати змогу матеріально забезпечити свою дитину, а не ховатися за юридично оформленими «здійснення догляду за особою з інвалідністю» та розміром грошової допомоги у зв`язку із цим. Відповідач не надав суду достатніх переконливих доказів на підтвердження наявності у нього реальних перешкод у реалізації ним економічної сторони відповідального батьківства. Тому суд вважає за необхідне збільшити розмір аліментів на утримання дитини, та вбачає для цього достатні правові підстави. У зв`язку із задоволенням позову у цій частині судові витрати слід покласти на відповідача. Позивачка звільнена від сплати судового збору за вимогу про збільшення розміру аліментів у 2023 році. Тому з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Outcome: partial