Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-20 00:00:00

28 жовтня 2024 року до Куликівського районного суду Чернігівської області звернулася [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання позивача як повнолітньої дитини, що продовжує навчання. Вимоги мотивує тим, що відповідач є її батьком. Мати та батько розлучені. З 2023 року позивач навчається в Академії Державної пенітенціарної служби на платній основі. Термін закінчення навчання серпень 2026. Посилаючись на ст.\~199\~СК України просить стягнути з батька [PERSON] на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини всіх доходів щомісяця на період навчання. Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 30.10.2024 матеріали справи за вказаним позовом передані за підсудністю на розгляд до Куликівського районного суду Чернігівської області. 25.11.2024 ухвалою суду відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала заяву в якій просила розглядати справу за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судові засідання призначені на 23.12.2024 та 21.01.2025 не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений за місцем реєстрації вказаному у позовній заяві та в інформації, отриманої судом на підставі ч. 6 ст. 187 ЦПК України. Причини неявки до суду відповідач не повідомив, у встановлений судом строк відзив на позов не надав, зустрічний позов не пред`явив. На підставі ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У частині першій статті 4 ЦПК України зазначено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , матір`ю є [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] (а.с.9). З договору №115 про навчання у закладі вищої освіти та договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців за № 65 від 18 серпня 2023 року, вбачається, що Академія Державної пенітенціарної служби, яка була перейменована в Пенітенціарну академію України, в особі проректора [PERSON] та [PERSON] уклали договір про надання освітньої послуги [PERSON] взяла на себе зобов`язання здійснити підготовку вступника за денною формою здобуття освіти за освітньою програмою «Правоохоронна діяльність» для здобуття ступеня вищої освіти бакалавр. Загальна вартість освітньої послуги за весь час навчання становить 54300 грн. ( а.с.13). З довідки Академії Державної пенітенціарної служби № 311 від 12.01.2024 вбачається, що [PERSON] 18.08.2023 була зарахована на навчання для здобуття освітнього ступеня бакалавр за спеціальністю 262 «Правоохоронна діяльність» за денною формою навчання на І курс до Академії Державної пенітенціарної служби за кошти фізичних, юридичних осіб. Термін закінчення навчання серпень 2026 року (а.с.11). Згідно п.п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20 листопада 1989 року, яку було ратифіковано та яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до норм ст. 199 Сімейного кодексу України (далі СК України), якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Вказана норма закону поширює обов`язок батьків надавати утримання повнолітнім дітям на випадки, коли дитина продовжує навчання та вимагає у зв`язку з цим матеріальної допомоги. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі. Стаття 200 СК України передбачає, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Виходячи зі змісту ст.182 СК України, до обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів відносяться: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189 - 192 і 194 - 197 цього Кодексу. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд при вирішенні спору приймає до уваги, що відповідач, як батько, зобов`язаний приймати участь у наданні матеріальної допомоги донці у зв`язку з навчанням, тягар його утримання не може бути покладений тільки на матір, а безспірних доказів, які б свідчили про те, що відповідач є неспроможним надавати таку допомогу, суду не надано. Враховуючи досліджені судом обставини справи, суд приходить до висновку, що стягненню з відповідача підлягають аліменти в розмірі 1/4 частини всіх його доходів з часу подання позивачем заяви і до закінчення нею навчання, тобто до серпня 2026 року. На виконання п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача необхідно стягнути у дохід держави судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 коп. На підставі ст. ст. 199 - 201 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial