Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-27 00:00:00

Позивач АТ «ТАСКОМБАНК» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 8095924199 від 08.09.2022 року в розмірі 211852,67 грн., яка складається з: 142674,55 грн. заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена); 20,86 грн. заборгованість по річним процентам (в т.ч. прострочена) та 69157,26 грн. заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена). В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 08.09.2022 року між ТОВ "ФК Центр фінансових рішень" та [PERSON] укладено Кредитний договір № 8095924199 від 08.09.2022 року,\~за умовами\~якого позичальнику\~було надано\~грошові кошти\~у розмірі\~154299,89\~грн.\~на 60\~місяців,\~під річні\~проценти 0,01%\~від суми\~боргу,\~щомісячні проценти\~2,49%. У зв`язку із неналежним виконанням своїх зобов`язань Позичальником станом на 08.09.2022 року утворилась заборгованість перед Кредитором в розмірі 211852,67 грн., яка складається з: 142674,55 грн. заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена), 20,86 грн. заборгованість по річним процентам (в т.ч. прострочена) та 69157,26 грн. 69157,26 грн. заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена). 27.01.2023 року права вимоги за Кредитним договором відступлені АТ «ТАСКОМБАНК» на підставі Договору про відступлення права вимоги № НІ/11/8-Ф від 27.01.2023 року. Відповідно до умов цього Договору та Витягу з Реєстру прав вимоги до Договору про відступлення права вимоги № НІ/11/8-Ф від 27.01.2023 року, позивач є Новим кредитором [PERSON] за Кредитним договором №8095924199 від 08.09.2022 року з усіма наступними додатками та змінами. Факт передачі права вимоги за вищезазначеним договором, а також відповідний розмір зобов`язання, що існував на момент передачі підтверджуються Реєстром прав вимоги до Договору відступлення права вимоги, Випискою та Розрахунком заборгованості, доданими до даної позовної заяви. Враховуючи наведене та те, що відповідачкою належним чином не виконується зобов`язання за кредитним договором, позивач просив стягнути суму наявної заборгованості з відповідачки на свою користь. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20.09.2024 року відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження. Рух справи висвітлено у відповідних ухвалах суду. 01.10.2024 року до матеріалів справи надійшла заява відповідачки [PERSON] , в якій вона зазначила, що в 2021 році взяла кредитні кошти в ТОВ "ФК Центр фінансових рішень" на суму 75300,00 грн., згідно виписки по рахунку № [NUMBER] на строк користування на 4 роки з відсотками, де загальна сума кредиту склала 127000,00 грн. з можливістю погашення достроково з щомісячними оплатами. Брала гроші для того, щоб розрахуватись з іншими МФО, де брала гроші для ліків для своєї рідної сестри, яка сильно хвора. В "Кредитмаркеті" відповідачці, за її твердженням, оформили кредит приблизно на 50000,00 грн., а також відсотки. Відповідчка наголосила, що в неї не було вибору, тому вона погодилась та підписала документи, та на її картку "Таскомбанку" було перераховано 75300,00 грн. Відповідачка вказує, що після цього починаючи з січня 2022 року, кожен місяць, вона сплачувала кредит до лютого 2022 року. Тобто провела 2 платежі. Далі почалася війна, роботи у неї не було, в її матері погіршився стан здоров`я, та вона не могла залишати її саму. Проте нараховування сум за договором продовжилося, заборгованість вона не сплачувала, та вона вирішила звернулась до "Кредитмаркету" влітку 2022 року, щоб суму 25000,00 грн. додали у загальну суму і розбили на щомісячні платежі. У вересні 2022 року був переукладений новий договір, де сума за 4 роки мала складати 154000,00 грн. Відповідачка вказує, що далі сплачувала грошові кошти за договором по наступному графіку: вересень 2022 року - 4357,00 грн.; жовтень 2022 року - 4357,00 грн.; листопад 2022 року - 4357,00 грн.; грудень 2022 року - 6485,00 грн.; січень 2022 року - 5500,00 грн.; лютий 2022 року - 5500,00 грн.; січень 2023 року - 6485,00 грн.; лютий 2023 роки - 6485,00 грн.; березень 2023 року - 6485,00 грн. Загальна перерахована сума, що була перерахована кредитору 50011,00 грн. Відповідачка вказує, що коли вона звернулась до позивача із запитом щодо остатку суми боргу, їй повідомили, що сума заборгованості складає 154000,00 грн.. Також, відповідачка просила суд врахувати її платежі, які були сплачені та не враховані банком і відрахувати їх із суми загальної заборгованості. Також, відповідачка вказала, що суму боргу буде повертати по можливості. Крім того, відповідачка посилалась на те, що стороною позивача не надано жодних розрахунків, жодних сум до сплати, не надано доказів, як саме відповідачці надавалась грошові кошти, стороною позивача не зазначено про нав`язану їй обов`язкову страховку, та не надано затверджених положень про організацію бухгалтерського обліку та звітності банку, відповідно до ст. 1 ЗУ "Про бухгалтерський облік України". 24.01.2025\~року до\~матеріалів справи\~надійшли додаткові\~пояснення від\~уповноваженого представника\~позивача Бойко\~О.С.,\~згідно з\~якими представник\~щодо наданих\~відповідачкою пояснень стосовно сплати заборгованості за кредитним договором та наданих платіжних інструкцій, а саме: від 11.10.2022 року на суму 4357,74 грн; від 15.11.2022 року на суму 4357,74 грн; від 14.12.2022 року на суму 6485,34 грн; від 20.01.2023 року на суму 6485 грн. зазначила наступне. Так, при відступленні права вимоги від ТОВ «ФК «ЦФР» до АТ «ТАСКОМБАНК» було враховано вищезазначені суми заборгованості, що підтверджується Довідкою № 8582951-SG від 02.02.2023 року. Відповідно до вищезазначеної довідки сума заборгованості станом на дату відступлення складала 148919 грн. 66 коп. Вказана сума заборгованості відображається також у Витягу з реєстру до договору факторингу № НІ/11/8-Ф від 27.01.2023 року. Отже, платежі які зазначені відповідачкою у поясненнях та на підтвердження яких додано квитанції про сплату, враховано ТОВ «ФК «ЦФР» на погашення заборгованості за кредитним договором. Стосовно платежів які зазначено в додаткових поясненнях відповідачки, а саме: лютий 2023 року 6485 грн; березень 2023 року- 6485 грн., зазначено, що дані погашення відбулись після відступлення прав вимог від ТОВ «ФК «ЦФР» до АТ «ТАСКОМБАНК» та зараховані на погашення заборгованості за кредитним договором, що підтверджується розрахунок заборгованості, який міститься в додатках до позовної заяви. Таким чином, всі платежі, які здійснювались відповідачкою на погашення заборгованості за кредитним договором були враховані при формуванні розрахунку заборгованості станом на дату подання позовної заяви. Представник позивача правом на участь представника у судовому засіданні 28.01.2025 року не скористалася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи за відсутності представника АТ «ТАСКОМБАНК». Відповідачка правом на участь у судовому засіданні 28.01.2025 року не скористалася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, будь-яких заяв та клопотань не надала. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані сторонами судового процесу докази, суд встановив наступне. 08.09.2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 8095924199 /а.с. 8-10/. Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору Кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Відповідно до п. 1.2., 1.3. Кредитного договору Позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах передбачених Кредитним договором. Відповідно до п. 3.5. Кредитного договору всі інші умови кредитного договору викладені в Умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР», які розміщені на сайті ТОВ «ФК «ЦФР» в редакції від 02.02.2022 року. Пунктом 1.2 Кредитного договору передбачено, що позичальнику надано грошові кошти на наступних умовах: сума кредиту 154 299,89 гривень; строк користування 60 місяців; річні проценти 0,01 % від суми боргу за договором; щомісячні проценти 2,49 % від суми кредиту. Кредит надається безготівковим шляхом, протягом 3 (трьох) банківських днів від дня укладення договору (п. 1.2., 1.4. Кредитного договору). Позичальник повідомлений кредитодавцем у відповідності до вимог чинного законодавства, у чіткій та зрозумілій формі з інформацією, вказаною в ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 6, 9 Закону України «Про споживче кредитування», ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та іншою інформацією, необхідною для свідомого та добровільного вибору фінансової послуги (п. 2.2. Кредитного договору). Матеріалами справи підтверджено, що кредит Відповідачкою було отримано шляхом безготівкового перерахування коштів у спосіб, зазначений в Кредитному договорі (п.1.4. Кредитного договору), отже Кредитодавець, свої обов`язки за Кредитним договором виконав в повному обсязі. В подальшому, внаслідок неналежного виконання відповідачкою [PERSON] зобов`язань щодо повернення кредитних коштів утворилась заборгованість, яка станом на 05.09.2024 року становить 211852,67 грн., яка складається з: 142674,55 грн. заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена); 20,86 грн. заборгованість по річним процентам (в т.ч. прострочена) та 69157,26 грн. заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена). Вказана заборгованість підтверджується випискою по картковому рахунку та розрахунком представника позивача, який не спростований відповідачкою. 27.01.2023 року права вимоги за Кредитним договором відступлені АТ «ТАСКОМБАНК» на підставі Договору про відступлення права вимоги № НІ/11/8-Ф від 27.01.2023 року. Відповідно до умов цього Договору та Витягу з Реєстру прав вимоги до Договору про відступлення права вимоги № НІ/11/8-Ф від 27.01.2023 року, позивач є Новим кредитором [PERSON] за Кредитним договором №8095924199 від 08.09.2022 року з усіма наступними додатками та змінами /а.с. 18-23/ Факт передачі права вимоги за вищезазначеним договором, а також відповідний розмір зобов`язання, що існував на момент передачі підтверджуються Реєстром прав вимоги до Договору відступлення права вимоги /а.с. 29/, Випискою /а.с. 31-51/ та Розрахунком заборгованості /а.с. 30/, доданими до даної позовної заяви. Частиною першою\~статті 1054 ЦК України\~визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною першою\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У відповідності до\~ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст.\~611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст.\~625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею\~629 ЦК України\~визначено, що\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Проте, всупереч вимог статті 1050 ЦК України боржник односторонньо порушила свої зобов`язання за кредитним договором, то, за цієї обставини, позивач вправі вимагати повернення кредитної заборгованості та здійснення належних виплат, передбачених кредитним договором. Верховний Суд у своїй постанові від 12 квітня 2023 року у справі № 569/15311/21 (провадження № 61-11750св22) наголосив на тому, що на позивача покладено обов`язок довести належними та допустимими доказами наявність та розмір заборгованості, який підлягає стягненню з позичальника на користь банку, а відповідач має довести, що у нього немає такого обов`язку щодо заборгованості, яка підлягає стягненню. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 02 жовтня 2020 року у справі № 911/19/19 зазначив, що суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з`ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов`язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобов`язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем). До подібних висновків дійшов Верховний Суду у постанові від 22 червня 2022 року у справі № 296/7213/15 провадження № 61-10125 св 21. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. У відповідності до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). За змістом ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. З урахуванням наведеного, суд вважає, що в ході судового розгляду цієї справи знайшли своє підтвердження належними, допустимими та достатніми доказами обставини, на які позивач посилався в обґрунтування своєї позовної вимоги про стягнення з відповідачки заборгованості за Кредитним договором № 809524199 від 08.09.2022 року в розмірі 154299,89 грн.. Відповідно до п. 5.1. Умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» (далі за текстом Умови отримання кредитів) та п. 1.3. Кредитного договору Позичальник зобов`язується щомісячно, у граничний термін, повертати чергову частину кредиту та сплачувати щомісячні і річні проценти. Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Враховуючи обставини справи в сукупності і взаємозв`язку із нормами права, якими вони врегульовані, суд приходить до висновку про те, що вимоги АТ «ТАСКОМБАНК» про стягнення з відповідачки 20,86 грн. заборгованість по річним процентам (в т.ч. прострочена) та 69157,26 грн. заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена) є обґрунтованими, доведеними та підлягають до задоволення в повному обсязі. В ході судового розгляду цієї справи не знайшли свого підтвердження належними, допустимими та достатніми доказами обставини, на які відповідачка посилалася в обґрунтування своїх заперечень щодо заявлених позовних вимог. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України,\~а саме\~з відповідачки\~на користь\~позивача стягуються\~витрати по\~оплаті судового\~збору в\~сумі 2542,32 грн. Таким\~чином з\~відповідачки на\~користь позивача\~до сплати\~підлягають стягненню\~витрати по\~сплаті судового\~збору в\~сумі 2542,32 грн. з кожного. На підставі викладеного і

Outcome: approved