Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-21 00:00:00

У липні 2024 року позивач ТОВ «ОЛТАЙМ РЕНТ» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , у якій, з урахуванням уточнень, просив стягнути на свою користь з відповідача заборгованість за договором оренди № 200М від 18.01.2022 року у розмірі 63 743,66 грн, три проценти річних у розмірі 297,00 грн, пеню в розмірі 5 159,42 грн та сплачений судовий збір у розмірі 3 028,00 грн. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 18.01.2022 року між ТОВ «ОЛТАЙМ РЕНТ» та [PERSON] було укладено договір оренди № 200М, відповідно до умов якого орендодавець передав орендареві нежиле приміщення, що розташоване за адресою: [ADDRESS] для особистого використання як складське приміщення. 31.05.2024 року відповідач звільнив приміщення не надав акт приймання-передачі та не погасив заборгованість. Відповідачу надіслано додаткову угоду та акт приймання-передачі від орендаря до орендодавця, однак відповіді не отримали. Станом на 26.11.2024 року за відповідачем обліковується заборгованість у розмірі 65 744,66 грн, з яких орендна плата 35 430,00 грн (за липень 2023 року - 430,00 грн, за період з 01.08.2023 року по 31.05.2024 року) та несплачені комунальні послуги згідно додатку № 1 у розмірі 30 314,66 грн, за період лютий 2024 року розмір 6 980,00 грн та повністю з 01.03.2024 року по 31.05.2024 року. На адресу відповідача направлялась вимога про погашення заборгованості в добровільному порядку, додаються, остання від 15.07.2024 року, проте вони залишились без задоволення. Крім того просить стягнути з відповідача 3% річних, інфляційні за період прострочення та неустойку у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань. Процесуальні дії Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 30.07.2024 року визначено головуючого суддю Твердохліб Ю.О. (а.с. 62-63). Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 01.08.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін (а.с. 65-66). Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 30.07.2024 року у прийнятті зустрічної позовної заяви відмовлено (а.с.178-179 т.2). 25.09.2024 року до суду від позивача ТОВ «ОЛТАЙМ РЕНТ» надійшла заява про зменшення позовних вимог, в якій, з урахуванням сплати відповідачем частково заборгованості у розмірі 2001,00 грн, остаточно просить стягнути на свою користь з відповідача заборгованість 63 743,66 грн, три проценти річних у розмірі 297,00 грн, пеню в розмірі 5 159,42 грн та сплачений судовий збір у розмірі 3 028,00 грн, а всього 69 200,08 грн. 20.11.2024 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказує, що позивач зазначає, що 18.01.2022 року між ТОВ «ОЛТАЙМ РЕНТ» та [PERSON] було укладено договір оренди № 200М, однак він не укладав договір оренди з ТОВ «ОЛТАЙМ РЕНТ». Договірні відносини з позивачем закінчились 31.12.2021 року й пролонгації не підлягали. Підпис в договорі оренди та актах здачі приймання робіт не відповідача, оскільки останній не міг його підписати, оскільки перебував закордоном на лікуванні (а.с. 92-94). 05.12.2024 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача Ночка І.П. підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явились, повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Суд вважає за можливе провести розгляд справи без участі відповідача та його представника, оскільки відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v.Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»). Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії», а також в рішенні у справі «Каракуця проти України» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Фактичні обставини справи Судом встановлено, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 75373095 від 09.12.2016 року майновий комплекс за адресою: [ADDRESS] на праві приватної власності належить ТОВ «ОЛТАЙМ РЕНТ» (а.с. 15). 18.01.2022 року між ТОВ «ОЛТАЙМ РЕНТ» та [PERSON] було укладено договір оренди № 200М (а.с. 6-10). Відповідно до умов договору оренди, орендодавець передав орендареві в тимчасове платне користування нежиле складське приміщення, що знаходиться за адресою: м.Київ, вул.Миру, 3 (п. 1.1 Договору). Згідно п. п. 4.1., 4.2. договору строк користування приміщенням зумовлений строком дії договору з урахуванням дострокового розірвання чи припинення, відповідно до умов даного договору. Строк цього договору починає свій перебіг у момент підписання його сторонами та закінчується після повернення приміщення, що орендує орендар орендодавцю, що оформляється актом приймання - передачі приміщення. Відповідно до п. 6.1. договору орендар сплачує орендодавцю плату за користування приміщенням орендну плату. Відповідно до п. 7.2 договору оренди, нарахування платежів за договором починається з дня підписання сторонами акту приймання-передачі приміщення до дня підписання акту приймання-передачі, щодо повернення приміщення. Відповідно до умов договору оренди (п. 9.1), розмір місячної орендної плати за 20,0 кв.м. площі Приміщення складав 3000,00 грн. Починаючи з 01.03.2022 року вартість оренди 3500,00 грн. Так. за приписами п. 9.3 договору оренди, якщо інше не передбачено даним договором, оплата за користування приміщенням сплачується орендарем один раз на місяць, не пізніше 10-го числа поточного місяця, за який здійснюється оплата. 18.01.2022 року між ТОВ «ОЛТАЙМ РЕНТ» та [PERSON] було укладено сервісну угоду, відповідно до якої орендодавець у відповідність з умовами цієї угоди зобов`язується забезпечити, а орендар належним чином споживати, оплачувати вказані нижче послуги та компенсувати або відшкодувати вартість послуг, що надаються та/або оплачуються орендодавцем у відповідність до договорів із спеціалізованими підприємствами, які необхідні для використання приміщення згідно цільового призначення. Орендодавець забезпечує та надає можливість користуватись наступними послугами - по електропостачанню до приміщення згідно показників лічильників (а.с. 10). Акт приймання-передачі нежилого приміщення було підписано 18.01.2022 року (а.с. 11). З 01.04.2022 року розмір місячної орендної плати складав 3500,00 грн (а.с.с 11). Додатковою угодою № 2 до договору оренди № 200М від 30.11.2022 року ТОВ «ОЛТАЙМ РЕНТ» та [PERSON] погодили п. 20.1 договору та виклали в новій редакції: даний договір набуває чинності з моменту підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 31.12.2023 року (а.с. 12). Додатковою угодою № 3 до договору оренди № 200М від 19.12.2023 року ТОВ «ОЛТАЙМ РЕНТ» та [PERSON] погодили п. 20.1 договору та виклали в новій редакції: даний договір набирає чинності з дня його підписання сторонами та діє до 31.03.2024 року включно або до дострокового припинення даного договору на умоваї визначених ним (а.с. 12). 13.03.2023 року ТОВ «ОЛТАЙМ РЕНТ» на адресу [PERSON] направив вимогу про погашення заборгованості у розмірі 87 953,12 грн (а.с. 16). 22.09.2023 року ТОВ «ОЛТАЙМ РЕНТ» на адресу [PERSON] направив вимогу про погашення заборгованості у розмірі 63 227,96 грн (а.с. 17). 15.07.2024 року ТОВ «ОЛТАЙМ РЕНТ» на адресу [PERSON] направив вимогу про погашення заборгованості у розмірі 65 744,66 грн (а.с. 20). Також, на підтвердження заборгованості [PERSON] ТОВ «ОЛТАЙМ РЕНТ» надали: акти звірки взаємних розрахунків за період 01.01.2022-26.07.2024 року (а.с. 21-33, 23, 24), акти здачі-приймання робіт (наданих послуг) № 31 від 31.01.2022 року, № 32 від 31.01.2022 року, № 177 від 28.02.2022 року, №178 від 28.02.2022 року, № 212 від 31.03.2022 року, № 213 від 31.03.2022 року, № 331 від 30.04.2022 року, № 467 від 31.05.2022 року, № 473 від 31.05.2022 року, № 560 від 30.06.2022 року, № 561 від 30.06.2022 року, № 609 від 31.07.2022 року, № 610 від 31.07.2022 року, № 699 від 31.08.2022 року, № 700 від 31.08.2022 року, № 792 від 30.09.2022 року, № 793 від 30.09.2022 року, № 884 від 31.10.2022 року, № 885 від 31.10.2022 року, №975 від 30.11.2022 року, №976 від 30.11.2022 року, № 1084 від 31.12.2022 року, №1085 від 31.12.2022 року, № 59 від 31.01.2023 року, № 60 від 31.01.2023 року, № 123 від 28.02.2023 року, № 124 від 28.02.2023 року, № 194 від 31.03.2023 року, №195 від 31.03.2023 року, №289 від 30.04.2023 року, №290 від 30.04.2023 року, №378 від 31.05.2023 року, № 379 від 31.05.2023 року, № 492 від 30.06.2023 року, № 493 від 30.06.2023 року, № 579 від 31.07.2023 року, № 580 від 31.07.2023 року, №672 від 31.08.2023 року, №673 від 31.08.2023 року №738 від 30.09.2023 року, № 739 від 30.09.2023 року, № 824 від 31.10.2023 року, №825 від 31.10.2023 року, №912 від 30.11.2023 року, №913 від 30.11.2023 року, №1000 від 31.12.2023 року, №1001 від 31.12.2023 року, № 18 від 31.01.2024 року, №19 від 31.01.2024 року, №110 від 29.02.2024 року, №111 від 29.02.2024 року, № 183 від 31.03.2024 року, № 184 від 31.03.2024 року, №256 від 30.04.2024 року, №257 від 30.04.2024 року, №365 від 31.05.2024 року, №364 від 31.05.2024 року (а.с. 25-53). 20.08.2024 року та 22.08.2024 року [PERSON] оплатив орендну плату у розмірі 2000,00 грн та 1,00 грн, що підтверджується платіжними інструкціями №158506975.1:WEB та №5985dddc60 (а.с. 71, 72). Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Предметом договору найму, згідно з вимогами статті 760 ЦК України, може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Законом можуть бути встановлені види майна, що не можуть бути предметом договору найму. Предметом договору найму можуть бути майнові права. Особливості найму окремих видів майна встановлюються цим Кодексом та іншим законом. За найм (оренду) майна з наймача, відповідно до статті 762 ЦК України, справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за найм (оренду) майна може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за найм (оренду) майна встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за найм (оренду) майна. Наймач має право вимагати зменшення плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість користування майном істотно зменшилася. Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає. Договір найму, згідно зі статтею 763 ЦК України, укладається на строк, встановлений договором. Якщо строк найму не встановлений, договір найму вважається укладеним на невизначений строк. Кожна із сторін договору найму, укладеного на невизначений строк, може відмовитися від договору в будь-який час, письмово попередивши про це другу сторону за один місяць, а у разі найму нерухомого майна - за три місяці. Договором або законом може бути встановлений інший строк для попередження про відмову від договору найму, укладеного на невизначений строк. Законом можуть бути встановлені максимальні (граничні) строки договору найму окремих видів майна. Якщо до спливу встановленого законом максимального строку найму жодна із сторін не відмовилася від договору, укладеного на невизначений строк, він припиняється зі спливом максимального строку договору. Договір найму, строк якого перевищує встановлений законом максимальний строк, вважається укладеним на строк, що відповідає максимальному строку. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України). Згідно зі статтею 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів. Порушенням зобов`язання, згідно зі статтю 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України у разі порушення зобов`язання особа може звернутися до суду за його захистом. Згідно з частиною першою статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки. З матеріалів справи судом встановлено, що свої зобов`язання за договором оренди №200М від 18.01.2022 року ТОВ «ОЛТАЙМ РЕНТ» виконало в повному обсязі, відповідно до умов договору надав орендареві у строкове платне користування майно - об`єкт оренди, що підтверджується актом приймання-передачі до договору оренди №200М від 18.01.2022 року, підписаного сторонами (а.с. 11). Орендар об`єкт оренди отримав та підтвердив його стан (справність, зовнішній вигляд, технічний стан, комплектність та інші характеристики) для можливості належного використання об`єкта оренди за цим договором. Разом з тим, відповідач всупереч умовам договору оренди, свої зобов`язання за договором не виконав. Як вбачається з частини першої статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі cт. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач, не сплативши у вказаний в договорі строк грошову суму, порушив вимоги ст. 530 ЦК України, відповідно до якої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). На адресу відповідача була направлена вимога про погашення заборгованості в добровільному порядку, проте вона залишилась без задоволення. Відповідно до п. 16.1. Договору оренди, Сторони домовились, що у випадку прострочення Орендарем виконання зобов`язань, що передбачає здійснення платежів на користь Орендодавця, і якщо будь-який платіж (його частина) за даним договором буде прострочений Орендарем, Орендар зобов`язаний сплатити Орендодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого зобов`язання за кожний календарний день прострочення. Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Частиною 3 цієї статті передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Стороною відповідача не надано будь-яких доказів в розумінні положень ст.ст. 76-81 ЦПК України на спростування даних обставин як на підтвердження своїх заперечень проти позову, як і не заявлено клопотань про проведення експертиз. Відповідач приведені позивачем обставини не спростовував, доказів належного виконання взятих на себе зобов`язань перед позивачем за умовами договору оренди не надав. Враховуючи зазначене, суд вважає, що позивачем доведено обставини на які позивач посилається при зверненні до суду з даним позовом, а відтак вимоги позивача є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 63 743,66 грн, три проценти річних у розмірі 297,00 грн, пеню в розмірі 5 159,42 грн, а всього 69 200,08 грн. Розподіл судових витрат Судові витрати, згідно ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до задоволення позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved