Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-26 00:00:00

Позивач [PERSON] , від імені та в інтересах якої діє [PERSON] , звернулася до суду з вказаним позовом. Свої вимоги обґрунтувала тим, що позивач з дозволу органу місцевого самоврядування на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] побудувала будинок, якому присвоєно адресу: [ADDRESS] . На вказаній земельній ділянці (за адресою [ADDRESS] ) розташований також інший житловий будинок, який відповідно до договору купівлі-продажу від 18.09.1989 року, належав [PERSON] . [PERSON] 10.11.1992 року на вказаний будинок склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Посад-Покровської Ради народних депутатів Білозерського району Херсонської області, зареєстрований в реєстрі за №93. Відповідно до вказаного заповіту [PERSON] заповіла все належне їй майно, в тому числі і будинок [ADDRESS] на ім`я [PERSON] , який проживав у [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла. Разом з тим, спадкоємець за вказаним заповітом - [PERSON] [INFO] також помер. Будь-хто із можливих спадкоємців після смерті [PERSON] не вступив в управління спадковим майном, зокрема будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS] , не користувався ним та не утримував його. Батьки померлого [PERSON] після його смерті влітку кілька разів навідувалися до будинку, але не визвали бажання його успадкувати, користуватися ним та утримувати його. Позивач, яка на той час користувалася земельною ділянкою за вказаною адресою, т.я. на ній був розташований, побудований нею, житловий будинок з адресою [ADDRESS] , з 1999 року почала здійснювати догляд за житловим будинком [ADDRESS] відкрито користуватися ним, утримувати (здійснювала ремонт) та використовувала його для проживання, про що не заперечували батьки померлого [PERSON] , які фактично відмовилися від будинку. У вказаному будинку певний час проживала також мати чоловіка позивача, яка була членом їх сім`ї. Отже, позивач, починаючи з 1999 року безперервно до цього часу (протягом майже 25 років) добросовісно, відкрито володіє та користується житловим будинком за адресою [ADDRESS] . У зв`язку з викладеним, позивач просить визнати за нею право власності на житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] за набувальною давністю. Ухвалою від 03.04.2024 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 06.06.2024 року задоволено клопотання представника позивача про виклик для допиту в якості свідків [PERSON] та [PERSON] .. Задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Ухвалою суду від 29.10.2024 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити. В останнє судове засідання не з`явилися, представник позивача надала до суду заяву про закінчення розгляду справи у відсутність сторони позивача, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Представник відповідача Чорнобаївської сільської військової адміністрації Херсонського району Херсонської області в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без представника, заперечень проти задоволення позову немає, при вирішенні справи покладався на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 18.09.1989 року, житловий будинок за адресою [ADDRESS] належав на праві власності [PERSON] . 10.11.1992 року [PERSON] на вказаний будинок склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Посад-Покровської Ради народних депутатів Білозерського району Херсонської області, зареєстрований в реєстрі за №93. Відповідно до вказаного заповіту [PERSON] заповіла все належне їй майно, в тому числі і будинок [ADDRESS] на ім`я [PERSON] , який проживав у [ADDRESS] . Згідно актового запису про смерть №04, зробленого 26.02.1997 року Дільничою сільською радою Новоодеського району Миколаївській області, [PERSON] померла [INFO] . Згідно актового запису про смерть №1173, зробленого 11.03.1999 року Відділом реєстрації актів громадського стану м.Миколаєва, Миколаївської області, [PERSON] помер [INFO] . Згідно витягу із рішення від 21.06.1999 року №38 Виконавчого комітету Посад-Покровської сільської ради Білозерського району Херсонської області, перейменовано житловий будинок [PERSON] з [ADDRESS] . Відповідно до довідки від 19.03.2024 року №192 Чорнобаївської сільської військової адміністрації Херсонського району Херсонської області, видана [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , в тому, що вона з 1999 року по теперішній час користувалася та здійснювала догляд за будинком та присадибною земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] шляхом садіння городу, проведенням ремонту, оплати комунальних платежів. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили обставини, зазначені в позовній заяві. Статтями 16, 328 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути в тому числі і визнання права; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). (п. 9 Постанови). Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови) Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). (п. 14 Постанови) Отже, враховуючи, що позивачка добросовісно заволоділа чужим майном і понад 25 років продовжує відкрито, безперервно користуватися житловим будинком за адресою [ADDRESS] , суд вважає за можливе визнати за нею право власності на вказане нерухоме майно за набувальною давністю.

Outcome: approved