Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-20 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача У серпні 2024\~року до\~суду надійшла\~позовна заява\~ТОВ «Бізнес\~позика» до\~ [PERSON] . В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що 27 вересня 2023 року між ТОВ «Бізнес позика» і [PERSON] укладено Договір № 475184-КС-001 про надання кредиту, згідно умов якого відповідач отримала кредит, на засадах строковості, поворотності та платності, у розмірі 22 000 грн., строком на 24 тижні, на умовах сплати процентів за користування кредитом у розмірі 1,15138637 процентів за кожен день користування кредитом. Вказаний договір укладено в електронній формі, в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» і Правилами про надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес позика» через особистий кабінет позичальника на сайті кредитодавця. 27 вересня 2023 року позивачем перераховано [PERSON] суму кредиту у розмірі 22\~000 грн. на його картковий рахунок № [NUMBER] , тобто ТОВ «Бізнес позика» виконало зобов`язання за договором у повному обсязі. Однак, відповідач договірні зобов`язання порушила, умови договору належним чином не виконала, тому станом на 25.07.2024 відповідач має борг у загальному розмірі 95\~552,82 грн., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту 22 000,00 грн.; суми прострочених платежів по процентах 70\~252,82 грн.; суми прострочених платежів за комісією 3 300 грн. У зв`язку з цим, позивач ТОВ «Бізнес\~позика» просив стягнути із відповідача [PERSON] заборгованість у розмірі 95 552,82 грн., а також сплачений судовий збір у розмірі 2\~422,40 грн. Заперечення відповідача 04 вересня 2024 року від [PERSON] надійшов відзив на позов, в якому відповідач заперечувала проти позовних вимог та просила відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування заперечень посилалася на те, що Договір № 475184-КС-001 від 27 вересня 2023 року не містить ознак кредитного договору, а також даний договір не містить підпису [PERSON] . Крім того, позивачем не надано доказів перерахування суми у розмірі 22\~000 грн. на рахунок відповідача. Звертала увагу суду на те, що позивачем не надано пояснень щодо нарахування заборгованості за відсотками, тому вважає, що заявлений позивачем розмір відсотків не ґрунтується на умовах договору. Також [PERSON] вважає, що ТОВ «Бізнес позика» не надано до суду первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту та його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки), а наданий розрахунок заборгованості є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача, тому правові підстави для стягнення заборгованості із [PERSON] відсутні. Крім того, відповідач звертає увагу суду на те, що заявлений розмір відсотків за договором значно перевищує розмір заборгованості за тілом кредиту, що згідно Закону України «Про захист прав споживачів» є несправедливим. У зв`язку з вищевикладеним, [PERSON] просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Заяви, інші процесуальні дії у справі Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 серпня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. У судове засідання представник позивача не з`явився, у прохальній частині позовної заяви зазначене прохання щодо розгляду справи за відсутності представника ТОВ «Бізнес\~позика», заявлені вимоги позивач підтримує, просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином. Подала відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити в задоволенні позову у повному обсязі. Обставини справи, що встановлені судом 27 вересня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» та [PERSON] укладено Договір № 475184-КС-001 про надання кредиту (а.с. 87-92). Відповідно до п. 2.1 договору, кредитодавець надає Позичальникові грошові кошти у розмірі 22 000,00 грн., на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених Правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес позика» та Договором про надання кредиту. За змістом п. п. 2.2-2.5 договору сторони погодили наступне: тип кредиту кредит, строк кредитування - 24 тижні, тобто до 13.03.2024, процентна ставка: в день 1,15138637, фіксована, комісія за надання кредиту: 3 300 грн. Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту: 57 240,00 грн. (п. 2.8 договору). Відповідно до п. 3.2 договору, протягом строку (терміну) кредитування процента ставка за кредитом нараховується за ставкою, вказаною у п. 2.4 договору на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, в залежності від дотримання позичальником графіку платежів, що вказаний у Додатку № 1 до Договору. З матеріалів справи видно, що 27 вересня 2023 року позивачем перераховано відповідачу [PERSON] суму кредиту у загальному розмірі 22 000 грн. на її картковий рахунок: [NUMBER] , про що свідчать Довідки ТОВ «Платежі онлайн» від 05.08.2024 (а.с. 59), а також випискою, наданою 06 грудня 2024 року АТ КБ «ПриватБанк» за ухвалою суду. Вищевказаний договір укладено сторонами в електронній формі, через Особистий кабінет позичальника на сайті кредитодавця. Укладення договору підтверджується Пропозицією укласти договір (офертою) № 475184-КС-001 від 27 вересня 2023 року, Прийняттям (акцептом) пропозиції (оферти) щодо укладення договору № 475184-КС-001 від 27 вересня 2023 року та візуальною формою послідовності дій клієнта (а.с. 50-58, 61-63, 79-86). Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що [PERSON] порушила умови договірних зобов`язань й станом на 25.07.2024 відповідач має борг у загальному розмірі 95 552,82 грн., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту 22 000,00 грн.; суми прострочених платежів по процентах 70 252,82 грн.; суми прострочених платежів за комісією 3 300 грн. (а.с. 24-29). Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Із аналізу вказаної норми чинного законодавства слідує, що дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У відповідність до вимог ст. ст. 626, 628\~ЦК України договором\~є домовленість\~двох або\~більше сторін,\~спрямована на\~встановлення,\~зміну або\~припинення цивільних\~прав та\~обов`язків.\~Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 629\~ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ч. ч.\~1,\~3\~ст. 509\~ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно із ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов цього Кодексу. У відповідність до вимог ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 2 статті 530 ЦК України визначено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.\~ Як передбачено ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 вказаного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. ч. 4, 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] уклала вищезазначений договір, за умовами якого отримала грошові кошти у кредит шляхом їх перерахування на банківський рахунок, зазначений у договорі. Вказаний договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільний телефону відповідача. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» вказаний Договір № 475184-КС-001 про надання кредиту від 27 вересня 2023 року прирівнюється до укладеного у письмовій формі. Відповідач ознайомилася з вказаним договором та підписала його одноразовим ідентифікатором «UA-8779», що підтверджується візуальною формою послідовності дій клієнта. Аргументи відповідача [PERSON] , що вказаний договір не містить ознак договору кредиту та не підписаний останньою, є необґрунтованими та безпідставними, оскільки Договір № 475184-КС-001 про надання кредиту від 27 вересня 2023 року укладений в електронній формі, підписаний одноразовим ідентифікатором\~відповідача,\~а також містить всі ознаки договору кредиту, визначені параграфом 2 глави 71 ЦК України. Стосовно тверджень\~відповідача щодо\~ненадання позивачем\~належнихдоказів на підтвердження того, що суму кредиту у розмірі 22\~000 грн. перераховано ТОВ «Бізнес Позика» на рахунок відповідача, то суд також вважає їх недоведеними, оскільки матеріалами справи, а саме Довідкою ТОВ «Платежі онлайн» від 05.08.2024 та Випискою АТ КБ «ПриватБанк» від 06 грудня 2024 року, вказане твердження спростовано. За приписами статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено законом або договором, або розірвання договору, сплата неустойки. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). У частині першій статті 1048 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно частини першої статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у цивільній справі № 342/180/17 зроблено висновок про те, що оскільки фактично отримані та використані Позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, Банк має право вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої ним суми кредитних коштів. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). За правилами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій статті 1050 ЦК України, відповідно до якої якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За змістом ст. 1048 ЦК України право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування позикою припиняється після\~спливу визначеного\~договором строку\~позики чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначені висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц, в постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 року по справі № 300/438/18. Так, з копії Договору № 475184-КС-001 про надання кредиту від 27 вересня 2023 року вбачається, що [PERSON] одержала від ТОВ «Бізнес Позика» кредит на суму 22 000 грн., строком на 24 тижні, тобто до 13.03.2024. У п. 3.2.3 договору сторони на момент укладення договору встановили графік платежів, згідно якого загальна вартість кредиту складає 57 240 грн., з яких 22 000 грн. сума кредиту за договором, 31 940 грн. проценти за користування кредитом, 3\~300 грн. комісія за надання кредиту. Доказів на підтвердження того, що строк користування кредитом продовжувався, суду не надано й судом не встановлено. Таким чином, відповідач при укладенні договору ознайомлена з умовами надання кредиту, порядком його погашення, встановленим розміром відсотків, отримала кредит у зазначеному договором розмірі, однак своєчасно його не повернула, відсотки та комісію не сплатила. Разом з\~цим,\~у постанові Верховного Суду від 27 липня 2021 року за № 910/18943/20 зроблено висновок, що оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Отже, у даній справі позикодавець має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів, однак таких вимог позивач не заявляв. Враховуючи вищевикладене, нарахування та\~стягнення процентів за користування кредитом із відповідача [PERSON] поза визначеним договором строком суперечить вимогам Цивільного Кодексу України та висновкам Верховного Суду. Дослідивши наявні докази в їх сукупності, враховуючи, що строк дії договору встановлено його умовами, проценти після закінчення строку дії договору, тобто з 14.03.2024 нараховувалися безпідставно, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення із відповідача [PERSON] заборгованості за Договором № 475184-КС-001 про надання кредиту від 27 вересня 2023 року у розмірі 57 240 грн., з яких 22 000 грн. сума кредиту, 31 940 грн. проценти за користування кредитом, 3\~300 грн. - комісія, що відповідає загальній вартості кредиту. Щодо судових витрат У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Із матеріалів справи вбачається, що при подачі даного позову до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2\~422,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 5241 від 08 серпня 2024 року (а.с. 17). Отже, враховуючи те, що позов підлягає частковому задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача [PERSON] на користь позивача судовий збір у розмірі 1 451 грн. На підставі викладеного, та

Outcome: partial