Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на частини будинковолодіння [ADDRESS] , з яких частина належить їй на праві спільної сумісної власності подружжя, а частина як спадкове майно після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . На обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що з 1975 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі із [PERSON] . За цей час вони придбали житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] , який є об`єктом спільної сумісної власності, вартість якого згідно оцінки вартості житлового майна становить 134\~845 грн. [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме: частину жилого будинку з надвірними будівлями в [ADDRESS] , інша частка жилого будинку з надвірними будівлями належить їй на праві спільної сумісної власності подружжя, яка відповідно не входить до складу спадщини. Спадкоємцями за законом першої черги є позивач та відповідач [PERSON] . Інших спадкоємців на майно покійного за законом або заповітом, які б у встановленому законом порядку заявили про свої спадкові права, немає. Позивач прийняла спадщину шляхом фактичного вступу у володіння та управління спадковим майном, однак її не оформила, оскільки в Свідоцтві про право власності на нерухоме майно виданим Милуванською сільською радою від 21 березня 2012 року не визначено частки співвласників майна, про що й вказала державний нотаріус у постанові від 11 січня 2023 року за №4/02-31. За вказаних обставинах просить суд визнати за нею право власності на частини будинковолодіння [ADDRESS] , з яких частина належить їй на праві спільної сумісної власності подружжя, а частина як спадкове майно після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . В судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явились, однак представник позивача надала суду заяву з клопотанням про розгляд справи за їх відсутності, просила задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, відзив не подав, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. За таких обставин, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, в порядку статей 280, 281 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав. В ході судового розгляду встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 04 лютого 2022 року Виконавчим комітетом Тисменицької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, актовий запис №31 (а.с.21). Згідно з копією свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] Рошнівською сільською Радою Івано-Франківського району 05 березня 1975 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис № 5. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON] , дружини [PERSON] (а.с. 20). В довідці Милуванського старостинського округу №5 Тисменицької міської ради № 68 від 14 липня 2022 року зазначено, що [PERSON] , 1949 року народження, який помер [INFO] , постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] до моменту смерті. На день його смерті з ним проживала та була зареєстрована [PERSON] (а.с.18). Відповідно до звіту ОКП Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації від 12 серпня 2024 року, загальна дійсна вартість домоволодіння, що знаходиться по [ADDRESS] станом на 12 серпня 2024 року, без врахування вартості земельної ділянки становить 134\~845 грн., без врахування ПДВ (а.с.9-11). Технічним паспортом виготовленим 12 січня 2012 року визначено згідно експлікації приміщень наступні характеристики: будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 29.6 м.кв. «А», житлова плоша 14.8 м.кв., що складається з :веранда 4,3 м.кв.,\~коридор 1,9 м.кв., кухня 8,6 м.кв.,\~житлова 14,8 м.кв. (а.с.12-14). Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №71005340 від 23 грудня 2022 року нотаріусом Тисменицької державної нотаріальної контори зареєстровано спадкову справу №69229120 відносно [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.15). Згідно з свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 21 березня 2012 року [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить домоволодіння за адресою: [ADDRESS] без визначення часток у ньому (а.с.5). Відповідно до Витягу про державну реєстрацію прав №33541526 від 21 березня 2012 року Обласним комунальним підприємством «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації» на підставі свідоцтва про право власності зареєстровано домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , власниками якого є [PERSON] та [PERSON] . Форма власності -спільна сумісна без визначення часток у ньому (а.с.6). Відповідно до положень\~ст. 368 ЦК України\~спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Приписами частин 1 та 2\~статті 372 Цивільного кодексу України\~встановлена презумпція рівності часток у праві спільної сумісної власності, а саме вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Таким чином, суд дійшов висновку, що розміри часток у праві спільної сумісної власності на будинковолодіння [ADDRESS] , становить по 1/2 частці за кожним. Статтею 1226 ЦК України\~визначено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Отже, [PERSON] та [PERSON] належить по частці будинковолодіння. Відповідно до\~ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 328 ЦК України\~визначено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до повідомлення державного нотаріуса Колтун С.В. від 23 грудня 2022 року [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями [PERSON] , який помер [INFO] , вони заявили про свої спадкові права, згідно спадкової справи №50/22 від 05 квітня 2022 року (а.с.19). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11 січня 2023 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] у зв`язку з тим, що у Свідоцтві про право власності на нерухоме майно не визначено частки співвлісників майна, тому неможливо встановити спадкову масу (а.с.17). [PERSON] та [PERSON] , є спадкоємцями за законом першої черги на спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON] . Згідно ст. 1261 ЦК України - \~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. За життя спадкодавець заповіту не залишав. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. За статтею 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа. Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім`я особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку. Згідно\~ст.1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців). У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Для правильного вирішення спору про спадкування, суд на підставі відповідних документів зобов`язаний перевірити: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства осіб, які звернулись з позовом в суд (докази родинних та інших відносин), наявність заповіту та його чинність (виписка з Спадкового реєстру), наявність спадкової справи (виписка із Спадкового реєстру), факт прийняття спадщини спадкоємцем при визнанні права власності, відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, оскільки за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Свідоцтво про право на спадщину, відповідно до\~ст.67 Закону України «Про нотаріат», видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, а тому за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину не підлягають судовому розглядові. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися в суд за правилами позовного провадження. Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що спадкове майно дійсно належало спадкодавцю [PERSON] на праві спільної сумісної власності, спадкоємцями якого є позивач [PERSON] , яка є іншим співвласником даного майна та відповідач [PERSON] . Проте оформити своє право на належну їй спадщину позивач не може, оскільки в документі власності на будинковолодіння [ADDRESS] невизначені частки співвласників нерухомого майна, а тому неможливо встановити спадкову масу належну померлому [PERSON] . Таким чином, визнання права власності за [PERSON] не порушує права інших осіб та іншим шляхом вирішити питання в позасудовому порядку неможливо. На підставі наведеного,

Outcome: approved