Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Чугуївської міської ради Харківської області, про надання додаткового строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . В позовній заяві посилається на те, що [INFO] помер [PERSON] . У вересні 2024 року позивач випадково дізнався, що при своєму житті [PERSON] склав заповіт 28 травня 2020 року, згідно якого на випадок його смерті зробив розпорядження, згідно якого належну йому на праві приватної власності цілу земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 5,8425 га, кадастровий номер 6325482000:08:000:0056, що розташована на території Великобабчанської сільської ради Чугуївського району Харківської області, заповів позивачу. Про наявність заповіту позивач дізнався від сусідів та родичів померлого, які за місцем проживання останнього після поховання знайшли зазначений заповіт та передали позивачу. Вказував, що при житті [PERSON] позивач неодноразово надавав йому допомогу в скрутних життєвих обставинах, допомагав з лікуванням (бо він працює лікарем, і має спеціальні знання в цій галузі). Вважає, що його необізнаність як спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, що випливає з принципу свободи заповіту. У зв`язку з чим позивач просить надати додатковий строк для прийняття спадщини. Сторони в судове засідання не з`явилися. Представник позивача [PERSON] адвокат Куриленко В.В. надав заяву про розгляд справи без їх участі, позивач підтримує позовні вимоги, просить їх задовольнити. Представник відповідача Чугуївської міської\~військової адміністрації\~Чугуївського району\~Харківської області надала заяву про розгляд справи без участі представника відповідача, просила винести рішення згідно чинного законодавства. Представник третьої особи Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області, надав заяву про розгляд справи без участі представника, просив винести рішення згідно чинного законодавства. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] у с. Велика Бабка Чугуївського району Харківської області помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 14 лютого 2022 року. За життя [PERSON] склав заповіт, яким заповів [PERSON] належну йому на праві приватної власності цілу земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 5,8425 га, кадастровий номер 6325482000:08:000:0056, що розташована на території Великобабчанської сільської ради Чугуївського району Харківської області. На підставі ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадщину залежить від неприйняття спадщини або відмови в його прийнятті іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється в три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. За правилами ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За правилами ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Подання заяви про прийняття спадщини є дією, що її повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину у разі, коли він не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть застосовуватися, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, а також у постановах Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року у справі №766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19) та інших. З урахуванням\~наведеного,\~якщо спадкоємець\~пропустив шестимісячний\~строк для\~подання заяви\~про прийняття\~спадщини з\~поважних причин,\~закон гарантує йому право на звернення до суду із позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Головною ознакою поважних причин такого пропуску є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини. Згідно з правовим висновком, викладеним Верховним Судом України у Постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17, під час вирішення питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Свобода заповіту охоплює особисте здійснення заповідачем права на заповіт шляхом вільного волевиявлення, яке, будучи належно вираженим, підлягає правовій охороні і після смерті заповідача. Свобода заповіту як принцип спадкового права включає, серед інших елементів, також неодмінність поваги до волі заповідача та обов`язковість її виконання. Тобто, складаючи заповіт, спадкодавець виражає свою волю на набуття спадкоємцем права на визначене в ньому майно. З приводу наведених мотивів Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23, провадження № 14- 50цс24 дійшла переконання про наявність підстав для відступу від загального правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс 17, про те, що «необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини», шляхом конкретизації, зазначивши таке: -необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, а у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права, втім це стосується обставин, за яких заповіт є єдиною підставою спадкування : незнання про його існування не вимагає від спадкоємця вчинення дій щодо прийняття спадщини, тож необізнаність про наявність заповіту може вважатися поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини винятково для осіб, які не є спадкоємцями за законом першої черги або кожної наступної черги спадкоємців за законом, у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, які набували право на спадкування за законом (закликані до спадкування). Суд вважає, що у позивача були об`єктивні перешкоди для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки він не був обізнаний про складання заповіту, оскільки він не є спадкоємцем І-ІІ черги, тому він не мав змоги вчасно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини з поважних причин. Отже ті обставини, на які посилався позивач, суд вважає обґрунтованими, оскільки вони знайшли своє підтвердження при розгляді справи. Задовольняючи позов, суд враховує, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. Факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування.

Outcome: approved