Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить винести рішення, яким позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх доньок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На обґрунтування позову покликається на те, що вона 24 січня 2011 року уклала шлюб з [PERSON] . Від шлюбу у них народилося двоє дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Спочатку сімейне життя складалось добре, однак у подальшому стосунки у сім`ї погіршилися через зловживання відповідачем спиртними напоями та вчинення ним скандалів, що негативно впливало на її стан здоров`я та стан здоров`я дітей. 3 2014 року вони припинили спільно проживати з відповідачем, внаслідок дій які суперечили її цінностям та погіршували психологічний стан дітей. Відповідач повернувся жити у Яворівський район, а вона з дітьми залишились проживати в с. Комарники Самбірського району Львівської області. У 2015 році вона подала на розлучення та 22 квітня 2015 року шлюб між нами було розірвано. З часу роздільного проживання [PERSON] , дітьми не цікавився, не спілкувався з ними, фінансово не підтримував, діти перебували та перебувають по даний час на її повному утриманні. Оскільки відповідач більше десяти років умисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не надає коштів на утримання доньок, то є законні підстави для позбавлення його батьківських прав. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 17 вересня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 18 грудня 2024 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Учасники справи у судове засідання не прибули, про дату час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник позивача адвокат Сенюшкович О.І. подала заяву про розгляд справи у її відсутності та відсутності його довірительки, позовні вимоги про позбавлення батьківських прав підтримує та просить їх задовольнити, щодо ухвалення заочного рішення сторона позивача не заперечує. Відповідач [PERSON] про розгляд справи повідомлявся належним чином, а саме шляхом направлення судових повісток за адресою місця його реєстрації, а також шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Про причини неявки суд не повідомив, своїх заперечень та відзиву на позов не подав. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області подав заяву про розгляд справи за відсутності представника третьої особи, що задоволення позовних вимог не заперечує. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору -Виконавчого комітету Яворівської міської ради Львівської області подав заяву про розгляд справи за відсутності представника третьої особи. В заяві також зазначив, що працівниками служби у справах дітей Яворівської міської ради було з`ясовано, що відповідач у справі [PERSON] більше 10 років не проживає за адресою: [ADDRESS] . Зі слів його матері, місце знаходження її сина [PERSON] невідоме, з ним не спілкується та жодного контакту не підтримує. Поспілкуватись та з`ясувати думку [PERSON] щодо позбавлення його батьківських прав відносно [PERSON] та [PERSON] , не виявилось можливим, оскільки місце знаходження (перебування) та контактні дані [PERSON] - не відомі. Просить рішення прийняти згідно з чинним законодавством. Зважаючи на викладене вище, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи. Відповідно до ч. 11 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання, однак у таке без поважних причин не з`явився, не повідомив причини неявки, не подав відзиву, а також представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про можливість вирішення справи на підставі наявних у ній доказів з постановленням заочного рішення. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи. Частиною 4 ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. У ч. 5 ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 22 січня 2025 року, є дата складення повного судового рішення 27 січня 2025 року. Оцінивши доводи позивача, третіх осіб, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, зважаючи на таке. Як встановив суд, [PERSON] народилася [INFO] , в графі батьки вказано: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 08 серпня 2011 року Комарницькою сільською радою Турківською сільською радою Львівської області. [PERSON] народилася [INFO] , в графі батьки вказано: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 17 червня 2013 року Комарницькою сільською радою Турківською сільською радою Львівської області. Рішенням Турківського районного суду Львівської області від 22 квітня 2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до довідки Комарницької гімназії Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області №71 від 23 травня 2024 року [PERSON] , 2011 року народження, навчалась в Комарницькій гімназії в період з 2017 по 2023 рік та [PERSON] , 2013 року народження, навчалась у Комарницькій гімназії з 2019 по 2023 рік. В період навчання шкільним життям учениць цікавилась тільки мама [PERSON] , батько [PERSON] , не проживав з сім`єю, у вихованні дітей участі не брав, з педагогами не спілкувався, шкільним життям дочок не цікавився. Відповідно до характеристики від 23 травня 2024 року на [PERSON] , дівчинка зарекомендувала себе старанною, сумлінною, дисциплінованою, працелюбною, уважною ученицею. В Комарницькій гімназії навчалась до 25 червня 2023 року. Дитина завжди була чиста, охайна, життєрадісна і привітна. Мама завжди цікавилась навчанням дитини, відповідально ставилась до її виховання, підтримувала зв`язок з класним керівником. Відповідно до характеристики від 23 травня 2024 року на [PERSON] , дівчинка навчалась в гімназії з першого класу, за час навчання зарекомендувала себе як старанна, здібна, активна, комунікабельна учениця. Мама систематично контролювала навчання доньки та відповідально ставилася до її виховання у родині. Надавала допомогу класному керівнику. Регулярно відвідувала батьківські збори та виконувала рекомендації вчителя. 20 січня 2022 року [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 20 січня 2022 року Турківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Самбірському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів). Від даного шлюбу у [PERSON] народилася дочка [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 14 червня 2022 року, виданим Турківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Самбірському районі, Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів). Також судом встановлено, що [PERSON] на даний час проживає разом з сім`єю за адресою: [ADDRESS] , в будинку, який належить її чоловікові - [PERSON] . Згідно з актом про обстеження житлово-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання особи № 12 від 09 лютого 2024 року за адресою: [ADDRESS] проживають: [PERSON] , [PERSON] та діти: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до довідок № 6 та № 7 від 19 січня 2024 року [PERSON] , [INFO] навчається у 5 класі Семигинівської СЗОШ 1-3 ступенів, [PERSON] , [INFO] , навчається у 7 класі Семегинівської СЗОШ 1-3 ступенів. Відповідно до акту обстеження умов проживання дітей від 04 квітня 2024 року , діти проживають за адресою: [ADDRESS] , житло розміщене на 1 поверсі 1 поверхового будинку, складається з 3 кімнат та коридору, кухні, ванної кімнати. Загальна площа будинку 85, 6 кв. м, житлова площа будинку 52,4 кв. м, у житловому будинку пічне опалення. Умови проживання хороші, присутні усі необхідні для життя комунікації. Для виховання та розвитку дітей створені належні умови. Діти мають спальні місця, місце для ігор та навчання. Діти забезпечені сезонним одягом, взуттям, продуктами харчування. Стосунки у сім`ї дружні. Нормами ст. 19 Сімейного кодексу України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно з висновком Виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області, як органу опіки та піклування, затвердженого рішенням Виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської областв від 21 листопада 2024 року №509, виконавчий комітет вважає, за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно неповнолітніх дочок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Також у висновку вказано про те, що [PERSON] у телефонному режимі повідомив про те, що не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітніх дочок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу. Згідно із ч. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України. Зокрема, п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей; ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. У рішенні по справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100). Суд зазначає, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 Сімейного кодексу України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Як позивач стверджує та описано вище, відповідач [PERSON] свідомо самоусунувся від виконання батьківських обов`язків щодо своїх неповнолітніх доньок [PERSON] та [PERSON] , не піклується про їхнім фізичний і духовний розвиток, не займається їхнім вихованням, не цікавиться навчанням, не спілкується з ними, не виявляє інтересу до їхнього внутрішнього світу, морально та матеріально не підтримує. В свою чергу, жодних належних та допустимих доказів на спростування вказаних вище обставин, відповідач суду не надав. Крім того, суд вважає, що з врахуванням наведених вище обставин, на даний час відсутні підстави та передумови вважати, що можливо змінити у кращу сторону поведінку відповідача як батька неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] , а також встановлені судом обставини свідчать про наявність вини у діях відповідача щодо виникнення такої ситуації, а саме наявності факту свідомо та тривалого нехтування ним виконанням батьківських обов`язків щодо своїх дітей. З огляду на наведене, суд визнає поведінку [PERSON] ухилянням від виконання батьківських обов`язків по вихованню своїх дітей [PERSON] та [PERSON] , що згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення батьківських прав. Також, враховуючи зазначене вище, суд не вбачає підстав для попередження відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дітей, а лише вважає за доцільне, роз`яснити останньому положення ст. 169 Сімейного кодексу України, а саме що мати, батько, які були позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Згідно з вимогами п. 1 ч. 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. За подання позовної заяви [PERSON] сплатила судовий збір в розмірі 1211 гривень 20 копійок, що підтверджується квитанцією від 20 липня 2024 року. Судовий збір сплачено в розмірі, встановленому статтею 4 Закону України «Про судовий збір». Зважаючи на наведене вище, слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] сплачений нею судовий збір за подання позовної у розмірі 1211 грн 20 коп.

Outcome: approved