Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-23 00:00:00

На адресу суду від позивача, в особі його представника надійшла позовна заява до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» про стягнення безпідставно набутих коштів, в якій просив суд стягнути з відповідача безпідставно набуті кошти в сумі 11670,00 грн., а також судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16.12.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В., на підставі статей 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку, було вчинено виконавчий напис нотаріуса № 12934, про стягнення у безспірному порядку з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , на користь ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» (Код ЄДРПОУ: 35234236) заборгованість за споживчим кредитним договором № 577321 від 29.07.2018 року, укладеного (ніби) між позивачем та первісним кредитором ТОВ «МІЛОАН» (код ЄДРПОУ 40484607), у розмірі 11 670,00 грн. Отже, на підставі вказаного виконавчого напису, відповідач ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» (Код ЄДРПОУ: 35234236) звернувся із заявою про відкриття виконавчого провадження до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Іванюти Івана Миколайовича та пред`явив його до виконання. 17.02.2021 року цим приватним виконавцем було відкрите виконавче провадження ВП № 64555500, з примусового виконання вищезазначеного виконавчого документа та під час здійснення виконавчого провадження виконавцем були стягнуті з позивача кошти у повному обсязі (з позивача заробітної платні). Отже, виконавче провадження було закінчене у зв`язку з тим, що сума заборгованості по виконавчому напису у розмірі 11670,00 гривень, була фактично стягнута з позивача на користь стягувача (Відповідача) у повному обсязі. Це все підтверджую відомостями з АСВП а саме: постановою про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника постановою про закінчення та усією інформацією про виконавче провадження. Разом з тим, в подальшому за позовом позивача Франківський районний суд м. Львова (справа № 465/1895/24) своїм рішенням від 07.06.2024 року, яке набрало законної сили 08.07.2024 року визнав вищевказаний виконавчий напис, таким, що не підлягає виконанню. Таким чином, виконавчий документ на підставі якого виконавцем було стягнено з позивача кошти, визнано таким, що не підлягає виконанню. Отже в даному випадку стягнуті виконавцем з позивача на користь відповідача кошти є не законним дійством. У зв`язку з вищевикладеним позивач і був вимушений звернутися до суду з даними позовними вимогами. Ухвалою суду від 16.10.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі. Визначено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Призначено цивільну справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. В судове засідання сторони не з`явилися, повідомлялись належним чином. Від позивача та його представника в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, будь-яких клопотань про відкладення чи відзиву на позовну заяву на адресу суду до теперішнього часу не надходило. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч. 4\~ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи повторну неявку відповідача в судове засідання та відсутність заперечень представника позивача щодо проведення заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ч. 4 ст.223, ст.280 ЦПК України, вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що заочним рішенням Франківського районного суду м. Львова від 07.06.2024 року позов [PERSON] до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький І.В., приватний виконавець виконавчого округу Києва Іванюта І.М., про захист прав споживача шляхом визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задоволено повністю. Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис нотаріуса №12934, від 16.12.2020 вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацький І.В. про стягнення у безспірного порядку з позивача на користь відповідача заборгованості за споживчим кредитним договором №577321 від 29.07.2018, у розмірі 11670 грн. 00 коп. Вказане рішення набрало законної сили. Вказаним рішенням Франківського районного суду м. Львова від 07.06.2024 року у справі 465/1895/24, встановлено: Виконавчим написом, вчиненим 16.12.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. та зареєстрованого в реєстрі за №12934, на підставі статті 87 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, запропоновано звернути стягнення з [PERSON] , [INFO] , який є боржником за кредитним договором №577321 від 29.07.2018, укладеним з ТзОВ «Мілоан», правонаступником всіх прав і обов`язків якого за Договором відступлення права вимоги №19-МЛ від 27.12.2018 є ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал». Стягнення заборгованості проводиться за період з 27.12.2018 по 23.11.2020. Сума заборгованості становить 10 740,00 грн. Загальна сума, яка підлягає стягненню, становить 11 670,00 грн\~ Відповідно до ч. ч. 4, 5\~ст. 82 ЦПК України\~обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. З урахуванням вказаних вимог\~ст. 82 ЦПК України\~вказані вище обставини встановленню не підлягають. 17.02.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Іванютою І.М. було відкрите виконавче провадження ВП № 64555500 з примусового виконання виконавчого напису №12934 виданого 16.12.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. 09.03.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Іванютою І.М. було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. 15.08.2022 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Іванютою І.М. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, та в ній вказано, що борг сплачено у повному обсязі. Припинено відрахування із заробітної плати та пенсії боржника відповідно до постанови від 09.03.2021 №64555500. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження»\~виконавче провадження підлягає закінченню у разі: скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. В рамках вищевказаного виконавчого провадження з [PERSON] стягнуто 11670,00 грн, що вбачається з постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Іванюти І.М. від 15.08.2022 року про закінчення виконавчого провадження. Главою 83 ЦК України\~визначаються загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави. Предметом регулювання цього інституту є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна, і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до\~статті 1212 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення\~глави 83 ЦК України\~застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Отже, кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Згідно з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 02.03.2016 року у справі №6-2491цс15, положення\~статті 1212 ЦК України, відповідно до якого особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала, застосовується також і до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26.06.2018 року у справі №910/9072/17 висловила позицію, що, згідно з п.3 ч.3\~ст.1212 ЦК України\~положення\~глави 83 цього Кодексу\~застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Однак, необхідною умовою для цього є відсутність або відпадіння достатньої правової підстави. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом (Касаційним господарським судом) в постановах від 02.08.2018 року у справі №910/15363/17 року, від 10.08.2018 року у справі №910/22442/16. Верховний Суд у постанові від 08 вересня 2021 року у справі № 201/6498/20 (провадження № 61-88св21) зазначив, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі ст. 1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося. Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Враховуючи те, що правова підстава для стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованості відпала у зв`язку з визнанням виконавчого напису зареєстрованого в реєстрі за №12934 від 16.12.2020 таким, що не підлягає виконанню, суд дійшов висновку, що стягнення з [PERSON] коштів за вказаним виконавчим написом в розмірі 11670,00 грн. було безпідставним. Згідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно положень\~ст. 5 ЦПК України\~суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свобод та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом передбачених цим Кодексом випадках. За змістом\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Виходячи із змісту\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частини 1, 2\~ст. 77 ЦПК України\~встановлює, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. На підставі викладеного, суд прийшов до висновку про стягнення з ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на користь [PERSON] безпідставно набутих коштів в розмірі 11670,00 грн. Відповідно до ч.1\~ст. 141 ЦПК України\~підлягає стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн., оскільки позивач звільнений від сплати судового збору. Також, позивач просив суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн. Згідно з частинами 1, 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини 3 статті 133 ЦПК України). Відповідно до частини 2 статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. За змістом частини 3 статті 141ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Стороною позивача на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу надано: договір про надання правової допомоги/правничої допомоги №99/24-Ц від 25.09.2024, в якому у п. 2.5 вказано, що за надання правової (правничої) допомоги, відповідно до даного договору клієнт сплачує адвокату фіксовану суму гонорару в розмірі 8000,00 грн.; опис надаваємих послуг до Договору про надання правової/правничої допомоги № 99/24-Ц від 25.09.2024 року; ордер серії АІ №1819978 від 25.09.2024; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №4881/10 від 23.05.2012 №241; копія квитанції №20249989 від 01.10.2024. у розмірі 8000,00 грн. (призначення платежу: сплата за послуги згідно Договору №99/24Ц від 25.09.2024) Суд зазначає, що за загальним правилом розподілу судових витрат, передбаченим у частині 2 статті 141 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу, з огляду на повне задоволення позову, покладається на відповідача. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, а також зважаючи на складність справи, сталість судової практики у вирішенні спірних правовідносин, зміст, обсяг та обґрунтованість наданих адвокатом Кожем`яченко В.В. послуг, суд доходить переконання, що зазначений стороною позивача розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 8 000,00 грн відповідає критеріям реальності адвокатських витрат та розумності їхнього розміру, тому такі підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved