Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-26 00:00:00

17.11.2024 з Стрийського міськрайонного суду Львівської області, за підсудністю надійшла цивільна справа за позовною заявою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» - Романенко М.Е., подав до суду заяву, в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за Кредитним договором № 103131866 від 30.03.2021 у сумі 43000,00 грн. та судові витрати у справі. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 30.03.2021 [PERSON] подав заявку на отримання кредиту № 103131866, у зв`язку з чим ТзОВ\~«МІЛОАН» на підставі\~платіжного доручення перерахували відповідачу на картковий рахунок кошти у сумі 10000 грн. 23.06.2021 згідно умов Договору відступлення прав вимоги № 03Т, ТОВ «Мілоан» відступлено право вимоги за кредитним договором № 103131866 від 30.03.2021 на користь ТОВ «Діджи Фінанс», яке набуло право вимоги до відповідача. У зв`язку з тим, що відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання у нього утворилася заборгованість, яка становить 43000,00 грн., з яких 10000 грн. заборгованість за тілом кредиту; 33000 грн. заборгованість за відсотками. ТОВ «Діджи Фінанс» були вжиті заходи досудового врегулювання спору, шляхом направлення досудової вимоги про сплату заборгованості за договором № 103131866 від 30.03.2021 на адресу відповідача, однак відповідач в добровільному порядку не вчиняє дій для погашення заборгованості, що стало підставою для стягнення такої в судовому порядку. Ухвалою суду від 17.12.2024 відкрито провадження у справі, визначено, що розгляд справи буде проводитись за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник ТзОВ «Діджи Фінанс» в судове засідання не з`явився, однак подав заяву в якій просив проводити розгляд справи без його участі, вказав, що позов підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак через канцелярію суду подав заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності проти задоволення позовних вимог не заперечив. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносин. Судом встановлено, що 30.03.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 103131866, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 10000 грн., строком на 15 днів, тобто до 30.03.2021; сума до повернення: 13000,00 грн.; складові частини сукупної вартості кредиту: 3000,00 грн. комісія за надання кредиту. (а.с. 25) Згідно до п. 1.4 кредитного договору термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 14.04.2021. Згідно до п. 1.5.2. проценти за користування кредитом: 3000 грн., які нараховуються за ставкою 2.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. П.1.6. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідно до п. 2.1 кредитного договору, кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. (а.с.25-28) ТОВ «МІЛОАН» свої зобов`язання за кредитним договором виконало та надало позичальнику кредитні кошти в порядку передбаченому умовами кредитного договору, що підтверджується копією платіжного доручення № 26357048 від 30.03.2021 (а.с.22) З відомостей про щоденні нарахування та погашення за договором № 103131866 від 30.03.2021 по рахунку [PERSON] видно, що такий отримав кредитні кошти, наявну заборгованість не погашав (а.с.33) Відповідно до наданого розрахунку заборгованості за кредитом, станом на 12.09.2024 у [PERSON] наявна заборгованість за Договором № 103131866 від 30.03.2021 у сумі 43000,00 грн., з яких 10000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 33000,00 грн. заборгованість за відсотками. 23.06.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено договір факторингу № 03Т, відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «Діджи Фінанс» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами. Пунктом 2.1 договору факторингу встановлено, що клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідному реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (а.с. 11). Згідно витягу з додатку до Договору факторингу № 03Т від 23.06.2021 вбачається, що ТзОВ «Діджи фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача (а.с. 22). Як видно з матеріалів справи, позивач як новий кредитор у зобов`язанні за кредитним договором № 103131866 від 30.03.2021, скерував відповідачу досудову вимогу про погашення заборгованості, зі змісту якої вбачається, що боржник повідомлений про відступлення права грошової вимоги факторові та про обов`язок боржника сплатити наявну заборгованість новому кредитору. (а.с.24) Позивач звертаючись до суду вказує, що відповідач перед ТОВ «Діджи Фінанс» має невиконані зобов`язання з повернення коштів, які в добровільному порядку не виконує, що зумовило звернення до суду з відповідним позовом та стягнення заборгованості в судовому порядку. Розглядаючи даний спір, суд виходить із того, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються загальними положення ЦК України про зобов`язання та параграфом 2 Глави 71 ЦК України "Кредит". Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. А згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В ході розгляду судом встановлено, що відповідач [PERSON] звернувся до ТОВ «МІЛОАН» із заявкою на отримання кредиту у зв`язку з чим йому було надано кошти у сумі 10 000,00 грн. на картковий рахунок, після чого у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у ТОВ «МІЛОАН» виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах визначених цим договором. На підставі укладеного кредитного договору відповідачу надано грошові кошти, що підтверджується наданими позивачем доказами, відтак ТОВ «МІЛОАН» прийняті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором виконало своєчасно і повністю, надавши кредиті ресурси в повному обсязі. У свою чергу, взяті на себе зобов`язання відповідач [PERSON] належним чином не виконав, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість за договором на загальну суму 43000,00 грн. Долучені позивачем до матеріалів справи розрахунки заборгованості за кредитним договором, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, відповідачем не спростовані іншими розрахунками, а зазначена у них інформація щодо розміру заборгованості також не спростована належними та допустимими доказами. Таким чином, враховуючи, той факт, що відповідачем не надано суду жодного доказу того, що він належним чином виконав зобов`язання з повернення кредитних коштів первісному кредитору, тому враховуючи, те, що відповідачем не повернуто своєчасно суму кредиту та не сплачено нараховані відсотки, в порушення умов договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, то він є таким, що зобов`язання за вказаним договором не виконав. А враховуючи той факт, що на підставі договору факторингу право вимоги щодо відповідача [PERSON] було відступлено на користь ТОВ «Діджи Фінанс», то позов ТОВ «Діджи Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає до задоволення. Вирішуючи питання судових витрат, суд виходить з наступного. Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. З урахуванням того, що позовні вимоги позивача задоволено повністю, тому з відповідача необхідно стягнути на користь держави судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2422,40 грн. за подання позовної заяви. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу, суд керується ст. 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Позивач просив стягнути з відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000,00 грн. Вирішуючи таку вимогу позивача, суд з урахуванням вимог ст. 137 ЦПК України, дійшов висновку, що такі підтверджені належними доказами, зокрема, договором про надання правової допомоги № 42649746 від 01.04.2024 (а.с.19-21); про підтвердження факту надання правничої допомоги адвокатом від 10.05.2024 (а.с.14); додатковою угодою № 103131866 (а.с.22); свідоцтвом про право заняття адвокатською діяльністю серії КС №5618/10 від 17.03.2016 (а.с.34) Суд вважає, що визначена адвокатом сума гонорару є обґрунтованою, такою, що відповідає складності справи та часу, який затрачено на фактичне надання правової допомоги, обсягом, наданих послуг, у зв`язку з чим вказана сума підлягає відшкодуванню в повному обсязі, а відтак з відповідача необхідно стягнути витрати на професійну правничу допомогу на користь позивача, що становить 6000,00 гривень.

Outcome: approved