Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-22 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Булгакова Дар`я Анатоліївна, звернувся до суду із позовом до Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області про повернення (стягнення) суми перерахованих коштів за штраф як таких, які утримуються в бюджеті без достатньої правової підстави. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 30.07.2024 року по справі 138/2238/24 суддею Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області Ясінським Ю.А. накладено на [PERSON] адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 650 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 11050 гривень. 24.08.2024 року [PERSON] у відповідності до вищевказаної постанови суду першої інстанції через мобільний застосунок єдиного порталу державних послуг "Дія" сплатив штраф у розмірі 11050 гривень, де отримувач: Держава в особі ГУК у Вінницькій області та банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.), рахунок: UА57899998031300010600000231 що підтверджується квитанцією №СРN54522957010801 від 24.08.2024. 03.09.2024 року Вінницький апеляційний суд скасував вищевказану постанову Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 30.07.2024 року та провадження у справі закрив. Дана постанова набрала законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. Отже, рішення суду першої інстанції про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності було скасовано, тому підстава для стягнення штрафу відпала. Оскільки рішення апеляційного суду є остаточним і не підлягає оскарженню, перераховані кошти [PERSON] є такими, які утримуються в бюджеті без достатньої правової підстави. В той же час, позивач/представник позивача у позові вказують на те, що сума сплаченого штрафу не є помилково чи надміру зарахованою. Порядок № 787 на спірні правовідносини не поширюється. Такий висновок зробила Велика палата ВС у постанові від 08.08.2023 у справі № 910/5880/21, тому, за аналогією, оскільки сума сплаченого штрафу [PERSON] не є помилково чи надміру зарахованою, бо була сплачена відповідно до постанови суду першої інстанції, то порядок повернення (перерахування) коштів, помилково або надмір зарахованих до Державного та місцевих бюджетів України, затвердженого наказ Мінфіну в від 03.09.2013 № 787, на дані правовідносини не поширюється. Таким чином, спірні правовідносини з приводу повернення сплаченої суми штрафу стосуються захисту майнового права [PERSON] . Так, згідно зі ст. 1212 ЦК [PERSON] звернувся до суду про повернення (стягнення) суми перерахованих коштів за штраф як таких, які утримуються в бюджеті без достатньої правової підстави. Кошти Державного бюджету України належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Відповідно до відповіді Державної Казначейської Служби України, а саме Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області вбачається, що для повернення грошових коштів, сплачених [PERSON] відповідно до постанови суду першої інстанції, є за необхідним відповідне рішення суду. Тому позивач змушений звернутися до суду із даним позовом та простить суд стягнути (повернути) з Державного бюджету України на користь [PERSON] , суму перерахованих [PERSON] коштів у розмірі 11050 гривень згідно квитанції № CPN54522957010801 від 24.08.2024, як таких, які утримуються в бюджеті без достатньої правової підстави, а саме штрафу в розмірі 650 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 11050 гривень, шляхом повернення даних коштів на рахунок [PERSON] , відкритого в monobank АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», а саме за наступними реквізитами IBAN: [NUMBER] , ІПН: [NUMBER] . Ухвалою суду від 28.11.2024 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін та відповідачу строк п`ятнадцять днів з дня вручення їй цієї ухвали, протягом якого він має право подати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України. 17.12.2024 року до суду від відповідача через систему «Електронний суд» подано відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що посилання позивача як правову підставу звернення до суду щодо повернення сплаченого ним штрафу на статтю 1212 ЦК України є помилковим та безпідставним, оскільки ним фактично ставиться вимога про повернення надмірно сплаченого адміністративного штрафу, який він сплатив не Головному управлінню Державної казначейської служби України, а в дохід Державного бюджету, а відтак повернення адміністративних штрафів та санкцій, що надійшли в дохід Державного бюджету, має здійснюватися у порядку визначеному бюджетним законодавством. Головне управління вважає, що даний спір стосується публічно-правових відносин, вирішення яких відносить до юрисдикції адміністративних судів. За таких обставин, позивачем порушено правила юрисдикції цивільних судів, визначених ст. 19 ЦПК України Відповідач вказує на те, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у спосіб, визначений приписами частини другої статті 45 БК України та пунктами 3, 5 Порядку №787, покликане забезпечити збалансованість державного бюджету, оскільки за змістом пункту 13 частини першої статті 2 БК України таке повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів не є видатком бюджету. Згідно зі статтею 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідач, аналізуючи вказану норму права, прийшов до висновку, що цей вид позадоговірних зобов`язань виникає за одночасної наявності таких умов: набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої особи; набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна. Звертає увагу на те, що відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Отже, стягнення на користь позивача [PERSON] суми сплаченого ним до Державного бюджету України штрафу на підставі статті 1212 ЦК України суперечить приписам наведених норм бюджетного законодавства, адже в такому випадку сплачена сума адміністративного штрафу продовжуватиме обліковуватися як дохід бюджету за одним видом класифікації доходів бюджету, а стягнення коштів з Державного бюджету України на піде та в і статті 1212 ЦК України призведе до витрат бюджету за іншою бюджетною програмою. Окрім того, у спірному випадку Головне управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області не є набувачем заявлених до стягнення коштів, а відповідно до бюджетного законодавства лише здійснює їх повернення за поданням контролюючого органу або судовим рішенням (за наявності). Водночас, як вбачається із змісту квитанції від 24.08.2024 №СРN54522957010801 долученої по позовної заяви, заявлені до стягнення кошти позивачем були перераховані на рахунок UА578999980313000106000002325, відкритий в Казначействі на ім`я ГУК у Вінницькій області для території Могилів-Подільського району для зарахування до державного бюджету надходжень за кодом класифікації доходів бюджету 21081100 «Адміністративні штрафи та санкції». Відповідач, враховуючи вищевикладену позицію, просить закрити провадження у даній справі. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, але в матеріалах справи наявна заява представника позивача Булгакова Д.А. про здійснення розгляду справи у її відсутності та відсутності позивача, позов підтримав у повному обсязі та просила суд його задовольнити. Представник відповідача Головного управління\~Державної казначейської\~служби України\~у Вінницькій\~області Бубела Н.А. заперечила проти позову. Вказала, що позивач до органів казначейства із заявою про повернення коштів з бюджету не звертався. Орган казначейства є лише органом виконання окремих категорій судових рішень. Просить суд відмовити у задоволенні даного позову, посилаючись на викладену позицію у відзиві на позовну заяву. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника відповідача, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, предметом спору за позовом [PERSON] є сума коштів у розмірі 11\~050 грн. - адміністративний штраф. 30.07.2024 року по справі 138/2238/24 суддею Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області Ясінським Ю.А. накладено на [PERSON] адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 650 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 11050 гривень. 24.08.2024 року [PERSON] у відповідності до вищевказаної постанови суду першої інстанції через мобільний застосунок єдиного порталу державних послуг "Дія" сплатив штраф у розмірі 11050 гривень, де отримувач: Держава в особі ГУК у Вінницькій області та банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.), рахунок: UА57899998031300010600000231 що підтверджується квитанцією №СРN54522957010801 від 24.08.2024. 03.09.2024 року Вінницький апеляційний суд скасував вищевказану постанову Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 30.07.2024 року та провадження у справі закрив. Дана постанова набрала законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. Отже, рішення суду першої інстанції про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності було скасовано, тому підстава для стягнення штрафу відпала. Оскільки рішення апеляційного суду є остаточним і не підлягає оскарженню, перераховані кошти [PERSON] є такими, які утримуються в бюджеті без достатньої правової підстави. Кошти Державного бюджету України належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України), яка діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин(частина перша статті 167 ЦК України). Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом (частина перша статті 170 ЦК України). Держава відповідає за своїми зобов`язаннями своїм майном, крім майна, на яке відповідно до закону не може бути звернено стягнення (стаття 174 ЦК України). З огляду на наведені приписи, а також ураховуючи те, що поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних правовідносинах, у спорі щодо стягнення суми адміністративно-господарського штрафу, яка утримується на казначейському рахунку органу державної влади без достатньої правової підстави, держава бере участь у матеріальних і процесуальних правовідносинах в особі її органу, який контролює справляння надходжень бюджету за відповідним кодом класифікації доходів бюджету. За змістом абзацу першого частини третьої статті 17 ЦК України орган державної влади здійснює захист цивільних прав та інтересів у межах, на підставах та у спосіб, що встановлені Конституцією України та законом. Казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням (висновком) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, перерахування компенсації частини суми штрафних (фінансових) санкцій покупцям (споживачам) за рахунок сплачених до державного бюджету сум штрафних (фінансових) санкцій, застосованих такими органами за наслідками проведеної перевірки за зверненням або скаргою покупця (споживача) про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій (частина друга статті 45 БК України). Повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого)\~за ухвалою суду, яка набрала законної сили. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події (частини перша та друга статті 1212 ЦК України). Суд звертає увагу на те, що на момент сплати позивачем адміністративного штрафу юридична підстава для такого платежу існувала була чинною постанова про застосування штрафу. Тому не можна вважати, що позивач сплатив кошти помилково. Так само з огляду на обставини справи немає підстав вважати, що він сплатив штраф надміру, тобто у розмірі більшому, ніж визначений у зазначеній постанові. Надалі з огляду на набрання законної сили судовим рішенням адміністративного суду про визнання протиправною та скасування такої постанови відповідна юридична підстава відпала. Порядок № 787 застосовний до випадків помилково чи надміру зарахованих до бюджету. Оскільки сума адміністративно-господарського штрафу, яку вніс до бюджету позивач, не є помилково чи надміру зарахованою, Порядок № 787 на спірні правовідносини не поширюється. А тому доводи представника відповідача в цій частині не заслуговують на увагу Разом із\~тим, суд зазначає, що після визнання протиправною та скасування судом постанови про застосування штрафу платник згідно зі статтею 1212 ЦК України має право на позов про стягнення суми перерахованих ним коштів як таких, які утримуються у бюджеті без достатньої правової підстави. Це узгоджується із практикою Великої Палати Верховного Суду про те, що рішення органу влади за умови його невідповідності закону не тягне тих юридичних наслідків, на які воно спрямоване (див., наприклад, постанови від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17 (пункт 39), від 15 жовтня 2019 року у справі № 911/3749/17 (пункт 6.27), від 22 січня 2020 року у справі № 910/1809/18 (пункт 35), від 1 лютого 2020 року у справі № 922/614/19 (пункт 52), від23 листопада 2021року у справі№359/3373/16-ц (пункт 109). Отже, у даному випадку на ці правовідносини поширюються приписи статті 1212 ЦК України. Вказане узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 19 червня 2018 року у справі № 910/23967/16, а також від 5 лютого 2020 року у справі № 910/15295/18, та роз`ясненнями Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 08.08.2023 по справі №910/5880/21. Тому твердження представника позивача, що даний спір не відноситься до юриздикції цивільних судів, визначених ст. 19 ЦПК України, є помилковими та заявлене клопотання (прохання) у відзиві про закриття провадження у даній справі є безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню. Отже, сплачена [PERSON] до Державного бюджету України суму адміністративного штрафу після того як підстава такого перерахування відпала (зокрема у разі скасування судом постанови про застосування такого штрафу), підлягає стягненню згідно зі статтею 1212 ЦК України як таку, що утримується у бюджеті без достатньої правової підстави. Враховуючи те, що позивач [PERSON] відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" при зверненні із даним позовом, який стосується захисту майнових прав, звільнений від сплати судового збору, тому судовий збір необхідно компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved