Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-19 00:00:00

12.09.2024 представник позивача Незамай А.Д. звернулася до суду із вказаним позовом мотивуючи його тим, що 25.01.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Качай Гроші» та [PERSON] було укладено кредитний договір №00-2455167. Кредитний договір було підписано електронним підписом позичальника. 22.12.2022 між ТОВ «Качай Гроші» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №22122022/2, у відповідності до умов якого, ТОВ «Качай Гроші» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належне йому право вимоги до боржників відповідно до реєстру. Відповідно до реєстру боржників значиться відповідач по справі. Таким чином позивач набув право грошової вимоги на 23 200,00 грн., з яких 8 000,00 грн. - заборгованості за основною сумою боргу; 15 200,00 грн. - заборгованість за відсотками. Таким чином просять стягнути із відповідача на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» суму заборгованості в розмірі 23 200,00 грн. та судові витрати. 16.12.2024 відповідачем [PERSON] до канцелярії суду подано пояснення, відповідно до яких відповідач заперечує факт укладення цього договору, стверджуючи, що він не давав згоди на його укладення, не отримував коштів, а вже існуючі документи були використані без його відома для шахрайських дій. Відтак просив відмовити у задоволені позову в повному обсязі (а.с. 59-62). 19.12.2024 через підсистему «Електронний суд» представником ТОВ «ФК «ЄАПБ» Іванюком Д.О. подано відповідь на пояснення позивача, відповідно до яких заперечує проти пояснень відповідача, вважає, їх безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню. Представник позивача зазначає, що відповідач стверджує, ніби він не уклав кредитний договір, а його персональні дані були використані шахраями для отримання кредиту. Проте позивач вважає, що відповідач не навів доказів того, що його дані були втрачені або викрадені. Хоча відповідач звертався до поліції, в суді не було жодного рішення щодо цього питання. Також у поясненнях відповідача наголошується на тому, що всі правовідносини між сторонами регулюються чинним законодавством, зокрема Законом України "Про платіжні послуги", що підтверджує правомірність операцій. Позивач підкреслює, що, оскільки договір з відповідачем не було визнано недійсним, існує презумпція його правомірності. Додатково пояснення відповідача містить інформацію про позовну давність, яка, на думку позивача, ще не закінчилася, оскільки строк позовної давності був продовжений через карантин і воєнний стан в Україні. Позивач також посилається на Договір факторингу, укладений між первісним кредитором і ним, за яким право вимоги на користь Позивача було передане. Відтак представник позивача просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а.с. 90-94). Представник позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» до судового засідання не з`явився. Просили розгляд справи проводити у відсутність представника позивача (а.с. 94). Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився. Надав до канцелярії суду клопотання, відповідно до якого просив розгляд справи проводити у його відсутність. Заперечує проти задоволення позову та просить відмовити у його задоволенні з підстав зазначених у відзиві (а.с. 98). Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступних висновків. Так, судом досліджено, що згідно матеріалів позову 25.01.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Качай Гроші» та [PERSON] було укладено кредитний договір №00-2455167 . Кредитний договір було підписано електронним підписом позичальника (а.с. 9-10). 22.12.2022 між ТОВ «Качай Гроші» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №22122022/2, у відповідності до умов якого, ТОВ «Качай Гроші» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належне йому право вимоги до боржників відповідно до реєстру. Відповідно до реєстру боржників значиться відповідач по справі. Таким чином позивач набув право грошової вимоги на суму 23 200,00 грн., з яких 8 000,00 грн.сума заборгованості за основною сумою боргу; 15 200,00 грн.сума заборгованості за відсотками (а.с. 12-14). Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства у встановлений строк. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Обґрунтування наявності обставин, на які посилається позивач, як на підстави позову, повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що повинно відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. За загальними положеннями ЦПК України на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача, та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Відповідно ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ст. 76 цього Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. За частинами 1, 2, 4 статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. За ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1ст. 80 ЦПК України). Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст.129 Конституції України. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів. Принцип змагальності у цивільному судочинстві (п. 4 ч. 3 ст.2, ст.12 ЦПК України) не звільняє суд від обов`язку перевірити належність, допустимість, достовірність і достатність поданих суду доказів і дати їм оцінку згідно вимог. З огляду на характер спірних правовідносин, істотними обставинами, які підлягають встановленню у межах розгляду цієї справи, є такі: факт укладення кредитного договору, виконання кредитором обов`язку з передачі коштів боржнику, невиконання останнім обов`язку з повернення коштів. Відповідач [PERSON] заперечує те, що кошти за укладеними договорами були йому перераховані, тобто заперечує факт виконання первісними кредиторами свого обов`язку з надання коштів. Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію оперативної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року №254 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України № 75 від 04 липня 2018 року. Стороною позивача для підтвердження факту видачі грошових коштів до позову було надано детальний розрахунок заборгованості (а.с. 19), в якому міститься інформація про надання кредиту 25.01.2021, а також кредитний договір (а.с. 9-10). Однак з цих матеріалів неможливо встановити, кому саме належить картка № [NUMBER] , на яку зараховувалися кредитні кошти (а.с. 9 зв.). В свою чергу, представником позивача не було заявлено відповідних клопотань щодо витребування доказів. Таким чином, до суду взагалі не надано будь-яких доказів перерахування грошових коштів ТОВ «Качай Гроші» на картку [PERSON] .. Згідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК суд не може збирати докази щодо предмету спору з власної ініціативи. Відповідно до ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредитору документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Окрім того, судом було оглянуто матеріали судової справи № 137/568/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Копії цих документів долучено до письмових пояснень відповідача (а.с. 64-78). Зміст цих матеріалів свідчить, що предметом позову була заборгованість за кредитним договором у розмірі 8 000,00 грн. В межах цієї справи за клопотанням [PERSON] було зобов`язано АТ "Кредобанк" надати суду такі відомості: -інформацію щодо наявності у [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) карткових рахунків, відкритих у банку, станом на 25.01.2021; -інформацію про належність карткового рахунку [NUMBER] [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ); -виписку по рахунку за номером картки [NUMBER] , що належить [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ); -інформацію про надходження 25.01.2021 на картковий рахунок [NUMBER] , що належить [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), грошових коштів у сумі 8 000,00 грн. (а.с. 73-74). Згідно з наданою відповіддю від АТ "Кредобанк" (а.с. 75), зазначається, що [PERSON] не є і не був клієнтом АТ "Кредобанк", і будь-які відкриті/закриті рахунки відсутні. Таким чином, додатково зазначається, що [PERSON] не був власником картки, на яку здійснювалося перерахування коштів. У сукупності з обставиною, що представник позивача не заявив жодних додаткових клопотань для підтвердження своєї позиції, це вкотре свідчить про доцільність відмови у задоволенні позову. Відтак, з огляду на докази, наявні в матеріалах справи, суд позбавлений можливості ідентифікувати належність електронного платіжного засобу відповідачу, оскільки повної інформації щодо номеру банківської картки або ж номеру банківського рахунку відповідача матеріали справи не містять. За вказаних обставин позивачем не доведено існування заборгованості відповідача за кредитним договором № 00-2455167 від 25.01.2021. Враховуючи зазначене, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на недоведеність позивачем факту надання відповідачу кредиту в сумі, зазначеній в позовній заяві. З огляду на те, що суд відмовляє у позові, а судові витрати понесені лише позивачем, на підставі статті 141 ЦПК України їх розподіл не здійснюється.

Outcome: dismissed