Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-21 00:00:00

У грудні 2024 року представник заявника [PERSON] - адвокат Ракицька Ірина Миколаївна звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області суду із заявою про встановлення факту смерті. В обґрунтування заяви представник заявника вказує, що [PERSON] який є сином заявника [PERSON] [INFO] помер у с. Луганське Донецької області. Зазначає, що заявник не може отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану в місті Донецьк, через відсутність у місті державних органів. Вказує, що встановлення факту смерті та подальша його реєстрація необхідна заявнику для оформлення спадщини. У судове засідання заявник та його представник не з`явилися. При цьому від представника заявника надійшло клопотання про розгляд справи у їх відсутність, заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних документів. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Згідно з ст. 293 ЦПК України, в порядку окремого провадження судом розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових або майнових прав підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Згідно з п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» , заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. У відповідності до ч. ч. 3, 4 ст. 49 ЦК України, державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», підставою для про ведення державної реєстрації смерті є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. При розгляді справи судом встановлено, що заявник [PERSON] є рідним сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 13 липня 1974 року. Встановлено, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у с. Луганське, Донецької області, що підтверджується довідкою про причину смерті № 268 від 23 липня 2024 року, свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 05 серпня 2024 року. Відповідно до Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» № 309 від 22.12.2022 року зареєстрованого у Міністерстві юстиції України за № 1668/39004 від 23 грудня 2022 року, уся територія Кальміуського району Донецької області на якій знаходиться с. Луганське включена до переліку, як тимчасово окупована Російською Федерацією території України з 07.04.2014 року. Таким чином, видані уповноваженими органами на тимчасово окупованій території документи про смерть не засвідчує у встановленому порядку факту смерті громадянина України [PERSON] , [INFO] , відтак і державна реєстрація його смерті не може бути проведена, оскільки на підтвердженням факту смерті останнього видано документ на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. При цьому заявник, у зв`язку з викладеними обставинами, позбавлений можливості отримати свідоцтво про смерть [PERSON] , [INFO] , який є його рідним батьком. Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Закон закріплює за державою обов`язок вживати всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Згідно з ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Відповідно до ст. 14 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв`язку із встановленим судом фактом. Встановлення факту смерті особи в певний час провадиться тільки у разі неможливості органом Державної реєстрації актів цивільного стану зареєструвати факт смерті з підстав, що відсутні документи, які свідчать про смерть особи. Згідно з пп. «ґ», п.1, п.6 ч.5 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Правил реєстрації актів громадянського стану в Україні» від 18 жовтня 2000 року № 52/5, судове рішення про встановлення факту смерті особи в певний час є підставою для реєстрації факту смерті особи, яка проводиться за місцем проживання заявника в державних органах запису актів цивільного стану. Згідно з ч. 2 ст. 317 ЦПК України визначено, що справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для про ведення державної реєстрації смерті є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Судом встановлено, що заявник позбавлений можливості отримати усі необхідні документи встановленого зразка для проведення державної реєстрації смерті [PERSON] , судом також враховано, що факт смерті батька заявника відбувся на тимчасово окупованій території України, а саме у с. Луганське Донецької області, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнятий відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення державної реєстрації смерті відповідно до ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». За таких обставин, заявник не має можливості надати для реєстрації смерті свого батька документи встановленого законодавством України зразка, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає що заява [PERSON] про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved