Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-27 00:00:00

Фізична особа-підприємець [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог, з урахування уточненої позовної заяви від 16.08.2024, зазначив, що 30.08.2021 між ним, [PERSON] та [PERSON] був укладений договір оренди (найму) автомобіля № 30/08/21, відповідно до умов якого орендодавець надає, а орендар приймає в платне користування легковий автомобіль марки CITROEN, модель С4, 2006 року виписку, номер шасі (кузов, рама, коляска) [NUMBER] , колір - червоний, тип - загальний легковий хетчбек, д.н.з. [NUMBER] , строком на 24 місяці з дати підписання договору оренди до 30.08.2023. Також 30.08.2021 між ним та [PERSON] був укладений договір поруки, відповідно до якого поручитель зобов`язується відповідати перед орендодавцем за виконання орендарем своїх зобов`язань, що виникли за договором оренди (найму) автомобіля. 30.08.2021 він передав [PERSON] вищезазначений транспортний засіб в оренду та заяву, згідно якої останній зобов`язався впродовж п?яти наступних днів з моменту підписання вищезазначеного договору оренди автомобіля з`явитися до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шкоди О.М. або до іншого нотаріуса для нотаріального посвідчення договору оренди автомобіля з усіма необхідними документами та коштами, але [PERSON] так і не з`явився до нотаріуса. Відповідно до п. 10.2 договору оренди (найму) автомобіля № 30/08/21 орендар приймає на себе зобов`язання на протязі 5 днів після підписання договору подати документи для його нотаріального посвідчення. У період з 30.08.2021 по 13.09.2021 [PERSON] сплачував в обумовленому розмірі орендні платежі, проте 19.09.2021 відповдіач покинув орендований автомобіль у незадовільному технічному стані. Внаслідок завданих пошкоджень він був змушений звернутися для проведення експертної оцінки, за результатами якої вартість матеріальних збитків, нанесених [PERSON] , становить 42832,36 грн. Окрім того, ним було оплачена послуга суб`єкта оцінки у розмірі 2 500 грн., діагностика стартера пошкодженого автомобіля у розмірі 350 грн. та вартість нового стартера у розмірі 1544,00 грн. Згідно п.п. 8.4 п. 8 договору оренди (найму) автомобіля № 30/08/21 у випадку затримання відшкодування шкоди данні рівноцінного авто в установлений строк, орендар сплачує пеню 1% від вартості них пошкоджень чи вартості авто (відповідно до п.п 8.8.1), за кожен день прострочення, а тому з відповідачів підлягає стягненню 98920, 28 грн. Відповідно до п.8.6. договору оренди (найму) автомобіля № 30/08/21 у випадку прострочення орендної плати орендодавець має право нарахувати, а орендар зобов`язується сплатити неустойку (пеню) у розмірі десять доларів США 00 центів за кожен день прострочення, а тому з відповідачів підлягає стягненню 9047, 40 грн. Відповідно до п.8.8 договору оренди (найму) автомобіля № 30/08/21 за порушення зобов`язання орендарем по договору сплачується пеня в розмірі 1% від вартості автомобіля за кожен день прострочення, а тому з відповідачів підлягає стягненню 98920, 28 грн. 20.09.2021 до нього звернувся [PERSON] із проханням передати в оренду автомобіль марки CITROEN, модель С4, 2006 року виписку, номер шасі (кузов, рама, коляска) [NUMBER] , колір - червоний, тип - загальний легковий хетчбек, д.н.з. [NUMBER] , та між ними було укладено договір про наміри №20/09/21 від 20.09.2021. Оскільки [PERSON] залишив автомобіля у стані, який є непридатним для передання цього автомобіля у подальшому оренду без проведення ремонтних робіт, він несе збитки у формі упущеної вигоди у розмірі 8401,63 грн. Отже, загальний розмір заборгованості, пені, неустойки, штрафу, упущеної вигоди та матеріальної шкоди, який підлягає стягненню з відповідачів на його користь становить 275402,40 грн. Просив стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на його користь заборгованість, у тому числі штрафні санкції, упущену вигоду та матеріальну шкоду у загальній сумі: 275 402,40 грн., з яких: 12 886,45 грн. заборгованість за прокат автомобіля; 98 920,28 грн. - штрафні санкції згідно п.п. 8.4 договору; 9047,40 грн. - неустойка згідно п.п. 8.6 договору; 98 920,28 грн. - штрафні санкції згідно п.п. 8.8 договору; 8 401,63 грн. - упущена вигода ; 42 832,36 грн. - матеріальна шкода: 2 500 грн. - оплата за звіт; 350 грн. - вартість діагностики стартера ; 1544 грн. - вартість стартера. 05.08.2024 судом постановлено ухвалу про залишення позовної заяви без руху. 20.09.2024 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін на 28.01.2025. 04.11.2024 та 11.11.2024 до суду надійшли клопотання відповідача [PERSON] , в яких вона заперечує проти розгляду зазначеної справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та просить здійснювати розгляд справи у судовому засідання з викликом сторін або за правилами загального позовного провадження. Суд залишає клопотання відповідача [PERSON] без задоволення, оскільки характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з викликом сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи. 15.11.2024 відповідач [PERSON] подала до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечувала проти задоволення позовних вимог. Зазначила, що [PERSON] повернув позивачу автомобіль у такому ж стані, який йому передав позивач. Згідно пояснень до поліції від 20.09.2021 [PERSON] зазначив, що після виявлення недоліків транспортного засобу, він звернувся до позивача щодо повернення транспортного засобу, але останній відмовився від цього. Експертна оцінка пошкоджень транспортного засобу була здійснена без їх участі і невідомо після яких дій позивача. Договір є нікчемним, оскільки між сторонами не було додержано встановленої форми його укладення. 14.11.2024 відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, які суд залишає без розгляду, оскільки останнім пропущений строк на їх подання. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 30.08.2021 ФОП [PERSON] (орендодавець), діючий згідно свідоцтва серії [NUMBER] , [PERSON] (орендар) та [PERSON] (поручитель) у простій письмовій формі уклали договір оренди (найму) автомобіля №30/08/21, відповідно до умов якого орендодавець надає, а орендар приймає в платне користування легковий автомобіль марки CITROEN, модель С4, 2006 року виписку, номер шасі (кузов, рама, коляска) [NUMBER] , колір - червоний, тип - загальний легковий хетчбек, д.н.з. [NUMBER] , свідоцтво з реєстрації ТЗ серії [NUMBER] видане ТСЦ 8046 від 15.08.2021 в м. Києві, в відмінному стані без пошкоджень. У п.п. 1.2, 2.1. договору від 30.08.2021 сторони погодили, що строк дії оренди 24 (двадцять чотири) місяці до 30.08.2023, за ціною оренди 105 доларів США 00 центів в гривневому еквіваленті за курсом НБУ на день здійснення оплати за тиждень та 5475 доларів США 00 центів в гривневому еквіваленті на рік. Передача автомобіля здійснюється в оренду за актом прийому-передачі (п. 3.1 договору від 30.08.2021). Орендна плата сплачується один раз на тиждень у розмірі 105 доларів США 00 центів за курсом НБУ в гривневому еквіваленті на день здійснення оплати. День оплати оренди - кожного понеділка до 12-00 год. кожного тижня, протягом 24 місяці. Згідно п. 1.4. цього Договору щотижневий розрахунок здійснюється відповідно до офіційного курсу НБУ на день оплати. Відповідно до п.12. щотижневий платіж 105 доларів США 00 центів. Це означає, що в день оплати орендатор, дізнавшись офіційний курс долара США в гривні конвертує 105 доларів США в національну валюту і отримує суму, що має бути сплачена (п. 6.1, п. 6.6. договору від 30.08.2021). Орендар несе повну матеріальну відповідальність за збереження орендованого автомобіля і у випадку пошкодження чи втрати авто зобов`язаний відшкодувати завдану шкоди чи надати рівноцінний автомобіль на протязі 5 днів після його пошкодження чи втрати. (п. 8.3. договору від 30.08.2021). На виконання зазначеного договору сторонами було складено акт прийому-передачі легкового автомобіля, відповідно до якого ФОП [PERSON] передав, а [PERSON] отримав автомобіль у відмінному стані, без пошкодження, а також отримав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ТЗ серії [NUMBER] , ключ від автомобіля у кількості 1 шт., автосігналізація «Шеріф» та брелок з ключем; диски з титанового сплаву «Ситроен» у кількості 4 шт., автомагнітола «Blaupunkt», СД-Челенджер «Blaupunkt» в підлокотнику; запасне колесо, домкрат, балонний ключ; антикрило на багажнику; резинова ковдра в багажнику «Багз Хімік»; газове обладнання та ГБО балон 50 літрів. 30.08.2021 ФОП [PERSON] та [PERSON] уклали договір поруки, відповідно до умов якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, поручитель зобов`язується відповідати перед орендодавцем за виконання орендарем своїх зобов`язань, що виникли за договором №30/08/21 оренди (найму) автомобіля від 30.08.2021, укладеним між орендодавцем і орендарем. Відповідно до п. 1.3. поручитель відповідає перед орендодавцем у томі ж обсязі, що і сам орендар, тому числі, за сплату орендної плати, відшкодування можливих збитків, за плату пені та інших штрафних санкцій, передбачених у договорі №30/08/21 оренди (найму) автомобіля від 30.08.2021. У період з 30.08.2021 по 13.09.2021 відповідач [PERSON] щотижня сплачував позивачу платежі в розмірі 105 доларів США 00 центів в гривневому еквіваленті за курсом НБУ, про що свідчить відомість про здійснення платежів до договору оренди (найму) автомобіля. 09.09.2021 відповідачі наручно отримали повідомлення з вимогою нотаріального посвідчення договору №30/08/21. 20.09.2021 між [PERSON] та ФОП [PERSON] був укладений договір про намір №20/09/21, відповідно до якого орендодавець зобов`язується надати орендарю в оренду легковий автомобіль марки CITROEN, модель С4, 2006 року виписку, номер шасі (кузов, рама, коляска) [NUMBER] , колір - червоний, тип - загальний легковий хетчбек, д.н.з. [NUMBER] , свідоцтво з реєстрації ТЗ серії [NUMBER] видане ТСЦ 8046 від 15.08.2021 в м. Києві на протязі п`яти днів з моменту його повернення орендодавцю в разі якщо стан автомобіля буде задовільним, без пошкоджень, якщо ж автомобіль повернути в поганому-аварійному стані, то на наступний день після закінчення ремонту автомобіля, але не пізніше 24 місця від дати укладення даного договору. Відповідно до звіту № 510/09-21 від 30.09.2021, вартість матеріального збитку, нанесеного власнику внаслідок пошкодження автомобіля CITROEN С4, д.н.з. [NUMBER] , становить 42832,36 грн. Вартість складання звіту становить 2500 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 188 від 30.09.2021. Відповідно до вимог статті 759 ЦК України, яка є нормою, що регулює загальні положення про найм, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди). Згідно з ч.1 статті 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Відповідно до ч. 1 ст. 798 ЦК України предметом договору найму транспортного засобу можуть бути повітряні, морські, річкові судна, а також наземні самохідні транспортні засоби тощо. За статтею 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Згідно з частиною другою статті 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. При цьому саме по собі небажання сторони нотаріально посвідчувати договір, її ухилення від такого посвідчення з причин відсутності коштів на сплату необхідних платежів та податків під час такого посвідчення не може бути підставою для застосування частини другої статті 220 ЦК України. Нікчемний договір не породжує тих прав і обов`язків, настання яких бажали сторони, і визнання такого договору недійсним судом не вимагається. Відповідно до частини першої статті 216 ЦК України встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи (частина п`ята статті 216 ЦК України). Згідно ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими згідно з актами цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться в змішаному договорі, якщо іншого не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до ст. 215 ЦК України, судам необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (ч. 1 ст. 219, ч. 1 ст. 220, ч. 1 ст. 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (ч. 2 ст.222, ч. 2 ст.223, ч. 1 ст.225 ЦК України тощо). Такі висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду України, викладеними в постановах від 19 жовтня 2016 року у справі №6-1551цс16, від 22 листопада 2017 року у справі № 6-428цс17, та висновками Верховного Суду, що містяться в постановах від 24 жовтня 2018 року у справі № 755/6287/16-ц та від 27 березня 2019 року у справі № 288/231/16-ц. Недійсний (нікчемний) правочин є недійсним з моменту його вчинення, він не створює юридичних наслідків (не призводить до виникнення у сторін такого правочину прав і обов`язків), крім тих, що пов`язані з його недійсністю (ч. 1 ст.216, ч. 1 ст.236 ЦК України). В пункті 75 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 зазначено, що за наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна із сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину. Фактичні обставини справи, встановлені судом, свідчать про те, що 30.08.2021 між ФОП [PERSON] та [PERSON] у простій письмовій формі уклали договір оренди (найму) автомобіля №30/08/21, відповідно до умов якого орендодавець надає, а орендар приймає в платне користування легковий автомобіль марки. Відповідач [PERSON] не є стороною зазаначеного договору від 30.08.2021 №30/08/21, оскільки підписала його як поручитель та за актом приймання-передачі автомобіль їй не передавався. На виконання умов договору відповідач за період з 30.08.2021 по 13.09.2021 сплачував платежі вчасно та в розмірі, визначених у договорі. Відповідно до матеріалів справи підтверджено позивачем та не спростовано відповідачами, що відповідач [PERSON] припинив експлуатацію автомобіля з 19.09.2021 і з цього дня транспортний засіб знаходиться у позивача. На підставі наданих учасниками справи та досліджених доказів вбачається, що під час передання відповідачу транспортного засобу та досягнення між сторонами згоди щодо плати за оренду транспортного засобу не було нотаріально посвідчено відповідний договір оренди (найму) транспортного засобу, що свідчить про нікчемність такого договору у зв`язку із недодержанням вимог закону щодо форми договору. Такий договір розглядається з точки зору права як такий, що юридично не мав місця, не створив будь-яких правових наслідків, окрім тих, що пов`язані з його недійсністю. Нікчемний договір є недійсним разом з усіма його умовами та не створює для сторін зобов`язань, що в ньому закріплені. Отже, оскільки договір є нікчемним, він не породив для сторін жодних правових наслідків та обов`язків, а тому позивач не має обґрунтованих підстав стягувати з відповідача 12 886,45 грн. - заборгованість за прокат автомобіля; 98 920,28 грн. - штрафні санкції згідно п.п. 8.4 договору; 9047,40 грн. - неустойка згідно п.п. 8.6 договору; 98 920,28 грн. - штрафні санкції згідно п.п. 8.8 договор. З вимогою про визнання дійсним договору оренди (найму) автомобіля від 30.08.2021 №30/08/21 позивач до суду не звертався. Правовий аналіз наведених норм законодавства та встановлених фактичних обставини у своїй сукупності дозволяють суду зробити висновок про те, що з моменту передачі орендарю транспортного засобу за актом приймання-передачі, між власником майна та відповідачем [PERSON] виникли відносини з фактичного користування рухомим майном та недоотримання його власником доходів у вигляді орендної плати, що за своїм змістом є кондикційними. Отже між сторонами виникли правовідносини з приводу повернення безпідставно набутого майна, що врегульовані главою 83 ЦК України. Зокрема, відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Таким чином, відповідач [PERSON] , як єдиний фактичний користувач рухомого майна, що є власністю ФОП [PERSON] , без достатньої правової підстави за рахунок власника цього майна зберігає у себе кошти, які мав заплатити за користування транспортним засобом по день повернення 19.09.2021 за період з 13.09.2021 по 19.09.2021, а тому відповдіач зобов`язаний повернути позивачу кошти у розмірі 2803,80 грн. (105 доларів США х 26,7028 грн. (курс НБУ долар США/гривня на дату повернення майна)). Таку саме позицію щодо стягнення коштів за договорами, які не є нотаріально посвідченими, висловила Велика Палата Верховного Суду у справі № 629/4628/16-ц (провадження № 14-77цс18). Зобов`язання з повернення майна, набутого без достатньої правової підстави не передбачають відповідальності у вигляді пені (неустойки), а тому відсутні правові підстави для їх стягнення з відповідача. Як передбачено частиною другою статті 216 ЦК України якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною особою. У статті 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Зокрема, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Для наявності підстав зобов`язання відшкодувати збитки позивач зобов`язаний довести протиправність поведінки відповідача у спірних правовідносинах, заподіяння майну шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою, а відповідач повинен довести обставини, які звільняють його від відповідальності відповідно до норм законодавства, що відповідає положенням статей 22, 1166 ЦК України. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша, третя статті 12, частини перша, п`ята, шоста статті 81 ЦПК України). Встановлені фактичні обставини у справі, яка переглядається, вказують на те, що відповідач у справі припинив експлуатацію автомобіля з 19.09.2021 і з цього дня транспортний засіб знаходиться у власника (позивача у справі). Документальних підтверджень приймання-передачі транспортного засобу в день передачі 19.09.2021 сторонами не надано, як і не надано позивачем доказів про наявність вини [PERSON] і спричиненні виявлених позивачем пошкоджень автомобіля . За змістом статей 76, 102 ЦПК України висновок експерта є доказом обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Суд вважає, що вимоги про відшкодування збитків стосуються встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою винної особи та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку. Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, що утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності. Судом не встановлено у діях відповідача усіх елементів складу цивільного правопорушення для покладення на нього обов`язку з відшкодування матеріального збитку у розмірі 42832,36 грн., оскільки позивачем не надано достатніх та допустимих доказів на підтвердження обставин, що причиною пошкодження транспортного засобу, є неналежне використання автомобіля відповідачем [PERSON] та його умисні дії. Не містить інформацію щодо предмета доказування у цій справі і звіт про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу №510/09-21 від 30.09.2021, складений ТОВ «Клевер Експерт», оскільки метою проведення такого дослідження було визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки CITROEN С4, 2006 року виписку, д.н.з. [NUMBER] , а не встановлення причини пошкодження автомобіля, з`ясування факту щодо недотримання користувачем майна [PERSON] правил експлуатації транспортного засобу. З огляду на викладене відсутні підстави для стягнення з відповідача матеріального збитку у розмірі 42832,36 грн., вартості експертного висновку у розмірі 2500 грн., діагностики стартера у розмірі 350 грн. та нового стартера у розмірі 1544,00 грн., оскільки ці вимоги є необґрунтованим. Надаючи оцінку зібраним у справі доказам в частині вимог позивача про відшкодування шкоди у формі упущеної вигоди, судом встановлено, що розраховуючи розмір упущеної вигоди, позивач виходив із можливого прибутку, який він міг одержати за три дні за найм (оренду) автомобіля, якби відповідач не пошкодив об`єкт оренди, що становить 8401,63 грн. (105 доларів США х 26,70 грн (курс НБУ долар США/гривня на день розрахунку) х 3 дні. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності тягар доказування наявності і обґрунтування розміру упущеної вигоди покладається на позивача, який має довести, що він міг і повинен був отримати визначені ним доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток. Таким чином, незважаючи на те, що неодержаний прибуток - це результат, який не настав, вимоги про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди також мають бути належним чином обґрунтовані, підтверджені конкретними підрахунками і доказами про реальну можливість отримання позивачем відповідних доходів, але не отриманих через винні дії відповідача. Встановлені фактичні обставини справи свідчать про те, що позивачем не доведено наявність вини відповідача [PERSON] у пошкодженні транспортного засобу, у зв`язку з чим відсутній причинний зв`язок між протиправною поведінкою й майновою шкодою. При цьому вимоги позивача про стягнення упущеної вигоди у розмірі 8401,63 грн. базуються на розрахунку можливого прибутку та є теоретичними. Отже, позивач не довів наявності всіх складових цивільно-правової відповідальності для відшкодування шкоди у формі упущеної вигоди. Враховуючи вищевикладене, діючи відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, в частині стягнення з [PERSON] , як особи, яка користувалася рухомим майном, на користь позивача безпідставно збережених грошових коштів у рахунок оплати за користування рухомим майном (транспортним засобом) у розмірі 2803,80 грн., тобто 105 доларів США за один тиждень курс НБУ долар США/гривня на день повернення майна. Решта позовних вимог задоволенню не підлягає. Згідно зі ч. 1 ст. 141 ЦПК України слід стягнути з [PERSON] на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог (1,01%) у розмірі 27,82 грн., у зв`язку з їх документальним підтвердженням.

Outcome: partial