Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт того, що вона перебувала на утриманні [PERSON] , [INFO] , який загинув [INFO] під час захисту Батьківщини. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що [INFO] народився [PERSON] . Його рідна мати, [PERSON] - померла. Рідного батька у [PERSON] не було. У свідоцтві про народження [PERSON] відомості про батька внесено згідно ч. 1 ст. 135 СК України. Рішенням Виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ради м. Кривого Рогу від 21.06.2006 р. №218/3, над [PERSON] як дитиною-сиротою призначено опіку та визначено опікуном [PERSON] 21.03.2012 р. Рішенням Виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ради призначено [PERSON] опікуном над майном [PERSON] [INFO] [PERSON] брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів Держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. [PERSON] перебував на посаді водія-кулеметника 3-ї обслуги гармати 2-го гаубичного артилерійського взводу 1-ї гаубічної артилерійської батареї 1-го гаубичного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини [NUMBER] Національної Гвардії України. 22.01.2024 р. [PERSON] загинув під час захисту Батьківщини. За життя, з 2008 р. по дату призову [PERSON] на військову службу під час мобілізації, останній постійно проживав зі своїм опікуном за адресою: [ADDRESS] . Інших родичів у [PERSON] немає. Заявниця є людиною похилого віку, пенсіонером. За станом здоров`я вже багато часу потребувала сторонньої матеріальної допомоги та значних витрат на лікування. [PERSON] за життя надавав матеріальну та фізичну допомогу своєму опікуну, називав її з дитинства бабусею, піклувався про неї. Дохід [PERSON] був основним джерелом до існування [PERSON] не враховуючи пенсійних виплат. Заявниця проживала однією сім`єю зі своїм, як вона вважала онуком, матеріальної допомоги від інших членів сім`ї не отримувала. Вона займалась похованням онука самостійно, фактично як член його сім`ї. Таким чином, заявниця [PERSON] , як непрацездатна особа перебувала на утриманні [PERSON] . Заявниця з [PERSON] спільно проживали, мали взаємні сімейні права та обов`язки, піклувались один про одного. 05 березня 2024 року заявниця звернулась до військової частини [NUMBER] Національної Гвардії України із заявою та передбаченим законодавством переліком документів про виплату одноразової грошової допомоги відповідно до п. 2 постанови КМУ від 28.02.2022 р. №168. 02 квітня 2024 року представник заявниці, адвокат Гайдаш Євгеній Владиленович, звернувся до військової частини [NUMBER] Національної Гвардії України із адвокатським запитом про отримання результатів розгляду вищевказаної заяви [PERSON] . Проте, станом на 09 квітня 2024 року відповідь на адвокатський запит не надійшла, а заява [PERSON] про виплату ОГД не розглянута. Встановлення факту перебування на утриманні заявника надасть можливість для реалізації права [PERSON] на отримання виплат одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю [PERSON] , який її утримував. Чинним законодавством України не передбачено іншого порядку встановлення вищевказаного юридичного факту, окрім як в судовому порядку шляхом подання заяви в окремому провадженні. Ухвалою суду від 12 квітня 2024 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами окремого провадження за участю заявника та заінтересованих осіб та витребувано від Військової частини № [NUMBER] Національної гвардії України письмову інформацію про результати розгляду заяви [PERSON] про виплату одноразової грошової допомоги. В ході розгляду справи у судовому засіданні представник заявниці [PERSON] заяву підтримав, надавши пояснення по змісту заяви. Заявниця [PERSON] просила заяву задовольнити. Зазначила, що коли онук знаходився в ЗСУ, приїздив у відпустку і віддавав їй картки, щоб вона знімала грошові кошти. Свідок [PERSON] суду пояснила, що з [PERSON] вони проживають по сусідству більше 16 років, часто спілкуються. [PERSON] знає з самого дитинства, знала його маму, бабусю, дідуся, які померли і [PERSON] оформила опікунство. Після оформлення опіки вони проживали разом. Він допомагав купувати їй ліки, продукти. В липня 2023 року [PERSON] пішов служити в ЗСУ. [INFO] він загинув. Коли знаходився на службі висилав гроші [PERSON] . Свідок [PERSON] суду пояснила, що проживає по сусідству з [PERSON] . Знає її більше 16 років. Після смерті матері [PERSON] , [PERSON] оформила опікунство, проживала разом з [PERSON] . Родичів нікого більше не бачила. [PERSON] навчався і працював, бюджет у них був спільний, допомагав [PERSON] , лікував її. Коли знаходився в ЗСУ надсилав гроші. Вислухавши заявницю, її представника, свідків, дослідивши метеріали справи, суд встановив наступне. [INFO] , під час виконання бойового завдання із захисту Батьківщини, протидії та стримування збройної агресії російської федерації, загинув [PERSON] . Сповіщення сім`ї № 495 від 24 сімня 2024 року про загибель [PERSON] було адресовано [PERSON] . Мати [PERSON] - [PERSON] померла, [INFO] . Рідного батька у [PERSON] не було. У свідоцтві про народження [PERSON] відомості про батька внесено згідно ч. 1 ст. 135 СК України. Рішенням Виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ради м. Кривого Рогу від 21.06.2006 р. №218/3, над [PERSON] як дитиною-сиротою призначено опіку та визначено опікуном [PERSON] 21.03.2012 р. Рішенням Виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ради призначено [PERSON] опікуном над майном [PERSON] [INFO] . 05 березня 2024 року заявниця звернулась до військової частини [NUMBER] Національної Гвардії України із заявою та передбаченим законодавством переліком документів про виплату одноразової грошової допомоги відповідно до п. 2 постанови КМУ від 28.02.2022 р. №168. 02 квітня 2024 року представник заявниці, адвокат Гайдаш Євгеній Владиленович, звернувся до військової частини [NUMBER] Національної Гвардії України із адвокатським запитом про отримання результатів розгляду вищевказаної заяви [PERSON] . Ухвалою суду 12 квітня 2024 року витребувано інформацію про результати розгляду заяви [PERSON] про виплату одноразової грошової допомоги. Згідно отриманої відповіді, відповідь на заяву була надана листом від 10.04.2024 № 40/57/12-3539, в якій зазначено про те, що на підставі наданих до заяви документів неможливо визначити, що заявник є особою, яка має право на одноразову грошову допомогу відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (у редакції від 09.11.2023) (далі - "Постанова № 168"). Допитані у судовому засіданні в якості свідків [PERSON] , [PERSON] суду надали пояснення, що [PERSON] перебувала на утриманні [PERSON] , отримувала від нього допомогу. У відповідності до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, зокрема суди розглядають справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Згідно з приписами ст.ст. 16, 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. Право на отримання такої допомоги мають члени сім`ї загиблого (померлого) військовослужбовця, коло яких визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Відповідно до положень ч. 2 та ч. 4 статті 3 Сімейного кодексу України, сім`ю, складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права й обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї» членами сім`ї військовослужбовця є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки. Пунктом 1 Постанови № 168 КМУ «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Пунктом 2 Постанови № 168 установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей. Відповідно до вимог ч. 1 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Підпунктом 1 пункту 2 ст. 16 цього Закону передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби. Відповідно до положень п. 6. ст. 16-3 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами. Згідно з ч. 2 статті 16 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». У силу ст. 30 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31). Відповідно до ст. 31 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Таким чином, процесуальний закон передбачає умови, за яких у окремому провадженні можуть бути встановлені факти, що мають юридичне значення, зокрема: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них повинні безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення; встановлення факту не пов`язано із вирішенням спору про право. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 18.01.2024 року у справі № 560/17953/21 відступила від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах стосовно юрисдикції спору, які викладено у постанові Великої Палати від 30.01.2020 у справі N 287/167/18-ц (провадження N 14-505цс19), у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22.03.2023 у справі N 290/289/22-ц (провадження N 61-13369св22), вказавши, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у позасудовому та судому порядку. Рішення стосовно фактів, що мають юридичне значення, прийняті у позасудовому порядку, можуть бути оскаржені до судів адміністративної юрисдикції. Юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України. За змістом ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що заявник перебувала на утриманні покійного [PERSON] , вели з ним спільне господарство, мали спільний побут, встановлення факту має для заявника юридичне значення, вимоги не містять в собі спору про право, а тому суд вважає за можливе заяву задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved