Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-27 00:00:00

26 вересня 2024 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про поділ нежитлового приміщення, що перебуває у спільній частковій власності. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач [PERSON] є власником 68/100 часток нежитлової будівлі загальною площею 189,2 кв. м., розташованої за адресою: [ADDRESS] , а саме - нежитлової будівлі "Магазин" загальною площею 137,7 кв. м., яка складається з: № 1 - торгівельної зали загальною площею 70,4 кв. м.; № 2 - підсобного приміщення загальною площею 34,8 кв. м.; літ. Апд - підвального приміщення загальною площею 32,5 кв. м. Інші 32/100 частини вищевказаної нежитлової будівлі належать відповідачу [PERSON] , а саме - нежитлова будівля магазин " [INFO] " загальною площею 51,5 кв. м. На сьогоднішній день позивач бажає продати належну йому частку будівлі, а відповідач не бажає скористатись своїм переважним правом викупити його частку. Таким чином, відчужити частку будівлі третім особам без поділу будівлі неможливо. За такого, у позивача виникла необхідність здійснити поділ будівлі в судовому порядку. В судове засідання позивач [PERSON] не прибув, однак забезпечив участь в судовому засіданні свого представника - адвоката Губської Ю.О., яка позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Крім того, просила не стягувати з відповідача судовий збір, який сплатив позивач за позовну заяву. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином. 04 грудня 2024 року [PERSON] подав до суду заяву, в якій зазначив, що він визнає позовні вимоги в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення, а розгляд справи просить провести у його відсутність. Заслухавши вступне слово представника позивача - адвоката Губської Ю.О., дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником 68/100 часток нежитлової будівлі загальною площею 189,2 кв. м., розташованої за адресою: [ADDRESS] , а саме - нежитлової будівлі "Магазин" загальною площею 137,7 кв. м., яка складається з: № 1 - торгівельної зали загальною площею 70,4 кв. м.; № 2 - підсобного приміщення загальною площею 34,8 кв. м.; літ. Апд - підвального приміщення загальною площею 32,5 кв. м. Вказане підтверджується витягом про реєстрацію права власності, витягом з Державного реєстру правочинів, копією договору купівлі-продажу частки нежитлової будівлі, технічним паспортом нежитлової будівлі та довідкою Веселинівської філії КП "ММБТІ" № 3-65 від 10.08.2024 року (7-9, 13-18). Також, судом встановлено, що інші 32/100 частини вищевказаної нежитлової будівлі належать відповідачу [PERSON] , а саме - нежитлова будівля магазин " [INFO] " загальною площею 51,5 кв. м., що підтверджується довідкою Веселинівської філії КП "ММБТІ" № 3-65 від 10.08.2024 року (а.с. 13). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ч. 1 ст. 356 ЦК України). Право спільної\~часткової власності\~здійснюється співвласниками\~за їхньою\~згодою.\~Співвласники можуть\~домовитися про\~порядок володіння\~та користування\~майном,\~що є\~їхньою спільною\~частковою власністю.\~Кожен із\~співвласників має\~право на\~надання йому\~у володіння\~та користування\~тієї частини\~спільного майна\~в натурі,\~яка відповідає\~його частці\~у праві\~спільної часткової\~власності.\~У разі\~неможливості цього\~він має\~право вимагати\~від інших\~співвласників,\~які володіють\~і користуються\~спільним майном,\~відповідної матеріальної\~компенсації. (ч.ч. 1-3 ст. 358 ЦК України). Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 364 ЦК України\~\~співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється (ч.ч. 1-2 ст. 367 ЦК України). У постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1443цс16 зроблено висновок, що «виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно». В матеріалах\~справи наявний\~висновок Веселинівської філії КП "ММБТІ" № 3-66 від 10.08.2024 року (а.с. 10),\~ відповідно до \~якого виділ \~належних позивачу 68/100\~часток нежитлової будівлі є\~технічно можливим. Заперечень проти такого виділу від співвласника нежитлової будівлі не надійшло. Таким чином, за встановлених обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Згідно із частиною першою\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з вимог цієї статті, та з врахуванням того, що представник позивача не просив стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, то суд вважає, що відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача, сплаченого позивачем судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved