Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-16 00:00:00

У березні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" звернулося до суду з позовом та просило стягнути з відповідача загальну суму заборгованості за кредитним договором №\~5817691 від 05 жовтня 2022 року в розмірі 26\~388,00 грн. та суму сплаченого судового збору в розмірі 3\~028,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05 жовтня 2022 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено кредитний договір №\~5817691, відповідно до умов якого Товариство надало відповідачу грошові кошти, які останній зобов`язався повернути, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у термін, встановлений Договором. 28 березня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» відповідно до чинного законодавства України укладений Договір відступлення прав вимоги №93-МЛ. Відповідно до умов даного Договору ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Мілоан», включно і до [PERSON] за Кредитним договором №\~5817691 від 05 жовтня 2022 року. Як зазначає позивач, ТОВ «Мілоан» умови Кредитного договору виконало в повному обсязі, надавши Відповідачу кредит на визначену договором суму. Відповідач зі свого боку не виконав умов Кредитного договору, у зв`язку із чим, станом на дату подання позовної заяви заборгованість відповідача перед позивачем становить 26\~388 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту 6\~750 грн., заборгованість за відсотками 18\~138 грн., заборгованість за комісією 1\~500 грн. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 16 квітня 2024 року справу було передано за підсудністю до Києво-Святошинського районного суду Київської області. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 травня 2024 року прийнято до провадження цивільну справу та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату час та місце слухання справи сповіщений належним чином. В позовній заяві просив розглядати справу за відсутності представника позивача, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи сповіщений належним чином, причини неявки не повідомив, судом вживалися заходи щодо належного повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада України». Відповідач на адресу суду відзиву на позовну заяву не подав, причини неможливості подати відзив суду не повідомив. Будь-яких заяв, клопотань станом на час прийняття рішення до суду не надходило. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п.п. 3,4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за №\~761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, доводи сторін, викладені в заявах по суті спору, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов такого висновку. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що 05 жовтня 2022 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено кредитний договір №\~5817691 від 05 жовтня 2022 року, який складається з Анкети-заяви на кредит, договору про споживчий кредит та паспорта споживчого кредиту, які було підписано відповідачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором Z77043. Відповідно до умов Договору про споживчий кредит, сума кредиту становить 15\~000,00 грн, кредит надається загальним строком на 105 днів (п.1.2, 1.3). Відповідно до п.1.4 договору, Позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 20 жовтня 2022 року (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 18 січня 2023 року (останнього дня строку кредитування). Пунктом 1.5.1 комісія за надання кредиту складає 1\~500 грн, яка нараховується за ставкою 10,00% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Згідно п. 1.5.2. договору, проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 2\~250,00 грн., які нараховуються за ставкою 1.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду. Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 40\~500.00 грн., які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду (пункт 1.5.3. договору). Пунктом 1.6. договору встановлено, що тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п.2.2,.2.3 цього Договору. Відповідно до п. 1.7. Позичальник не повинен сплачувати на користь Кредитодавця будь-які платежі не передбачені цим договором. Вказані в цьому договорі розміри комісій, процентів та будь-яких інших винагород Кредитодавця не можуть бути збільшені Кредитодавцем без згоди Позичальника. Відповідно до п.2.1. Договору, кредитну кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти [NUMBER] . Згідно з п.2.2.1 договору позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п.1.5.1-1.5.3. Договору, в один з термінів (дат) вказаних в п.1.4. у випадку якщо позичальник продовжує строк кредитування вказаний п. 1.3 договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою визначеною п.1.5.2. в сумі та на умовах визначених п.2.3 договору. Відповідно до п.2.2.2 нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених п.2.2.3 договору. Додаток №1 до Договору про надання споживчого кредиту №\~5817691 від 05 жовтня 2022 року містить графік платежів, відповідно до якого встановлено кількість платежів, їх розмір та періодичність внесення позичальником з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом. Позивачем надано Паспорт споживчого кредиту №\~5817691 від 05 жовтня 2022 року, в якому зазначені умови кредитування, інформацію щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту тощо. Відповідно до анкети-заяви на кредит №\~5817691 від 05 жовтня 2022 року між [PERSON] та ТОВ «Мілоан» погоджена сума кредиту, строк кредиту, ставка процентів. Крім того, зазначена анкета відображає процес оформлення та розгляду заяви. Платіжним дорученням №\~84102785 від 05 жовтня 2022 року підтверджено перерахування коштів у сумі 15\~000,00 грн. [PERSON] згідно з договором №\~5817691. Довідкою про ідентифікацію підтверджено, що [PERSON] уклав договір №\~5817691 від 05 жовтня 2022 року за допомогою одноразового ідентифікатора Z77043. Відповідно до відомостей про нарахування та погашення, картки обліку виконання договору за кредитним договором №\~5817691 від 05 жовтня 2022 року заборгованість [PERSON] складає 26\~388,00 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту 6\~750,00 грн., заборгованість за відсотками 18\~138,00 грн., заборгованість за комісією 1\~500,00 грн.. Відповідач станом на дату звернення позивачем до суду не виконав своїх зобов`язань перед кредитором, доказів протилежного суду не надав. Відповідно до п.3.2.6 договору Товариство має право відступати, передавати та будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього Договору без згоди позичальника. 28 березня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №\~93-МЛ, згідно з умовами якого кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками (Портфель заборгованості). Пунктом 6.2.3 договору відступлення прав вимоги №\~93-МЛ права вимоги переходять до нового кредитора у день здійснення фінансування (оплати) на користь кредитора у повному обсязі в сумі, вказаній в п.7.1 цього договору, після чого новий кредитор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості. Оформлення відступлення права вимоги здійснюється шляхом підписання Акту приймання-передачі Реєстру Боржників (Додаток №2) відповідно до п.8.3.2 Договору. 28 березня 2023 року ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» був підписаний акт прийому передачі Реєстру боржників від 28 березня 2023 року до Договору відступлення прав вимоги №\~93-МЛ від 28 березня 2023 року. Відповідно до платіжної інструкції №\~70781 від 28 березня 2023 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» сплатило ТОВ «Мілоан» плату за відступлення прав вимоги згідно з Договором відступлення прав вимоги №\~93-МЛ від 28 березня 2023 року у розмірі 483\~999,39 грн. До ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» відповідно до укладеного договору відступлення прав вимоги №\~93-МЛ від 28 березня 2023 року перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №\~5817691 від 05 жовтня 2022 року у сумі 26\~388,00 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту 6\~750,00 грн., заборгованість за відсотками 18\~138,00 грн., заборгованість за комісією 1\~500,00 грн., що підтверджується витягом з Реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги №\~93-МЛ від 28 березня 2023 року. Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «Кредит-Капітал» повідомило відповідача шляхом направлення на його адресу Претензії Вих. №\~22572352/333 від 06 грудня 2023 року, в якому вимагало протягом 3 днів погасити заборгованість перед ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за Договором №\~5817691 від 05 жовтня 2022 року у сумі 26\~388,00 грн. Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Також, ст. 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Будь-яких доказів на спростування того, що договір був укладений в електронному вигляді, відповідачем не надано. Статтею 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, до позивача перейшли права первісного кредитора ТОВ «Мілоан» за кредитним договором №\~5817691 від 05 жовтня 2022 року в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Разом з тим, відповідно до п.1.3 Договору строку кредиту становить 105 днів з 05 жовтня 2022 року і складається з пільгового та поточного періодів. Пунктом 1.3.1 договору встановлено, що пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 20 жовтня 2022 року (рекомендована дата платежу). Пунктом 1.3.2 договору встановлено, що поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 18 січня 2023 року (дата остаточного погашення заборгованості). Відповідно до п.1.4 договору, Позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 20 жовтня 2022 року (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 18 січня 2023 року (останнього дня строку кредитування). Так, останнім днем пільгового періоду за кредитним договором було 20 жовтня 2022 року (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 18 січня 2023 року (останнього дня строку кредитування), проте відповідач після 18 січня 2023 року не здійснив оплату за Кредитним договором ні по прострочених процентах, ні по прострочених зобов`язаннях по кредиту. Отже, проценти за користування кредитом можуть бути нараховані на заборгованість не більше строку кредиту (105 календарних днів) передбаченого п.1.3. Договору, а саме до 18 січня 2023 року включно у розмірі 10\~038 грн. Однак, позивачем проценти за користування кредитом нараховувалися до 27 лютого 2023 року включно, що суперечить умовам Договору, укладеного між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених ст.82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено факт невиконання належним чином зобов`язань по поверненню кредитних коштів відповідачем. Крім того, при зверненні до суду з позовними вимогами позивач просив про стягнення з відповідача на його користь комісії в розмірі 1\~500 гривень. Відповідно до п. 2.2.1. договору позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п.1.5.1-1.5.3. Договору, в один з термінів (дат) вказаних в п.1.4. у випадку якщо позичальник продовжує строк кредитування вказаний п. 1.3 договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою визначеною п.1.5.2. в сумі та на умовах визначених п.2.3 договору. Згідно Додатку №1 до Договору, який є його невід`ємною частиною, сторони погодили, що позивальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту у розмірі 1\~500,00 грн. У той же час, оскільки позичальнику були надані кошти на споживчі цілі, особливості регулювання відносин сторін визначаються Законом України «Про захист прав споживачів». Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. У розумінні положень чинного законодавства України, послуга, яку надає банк споживачу, - надання грошових коштів. Відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів", нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача. Пункт 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, що затверджені Постановою Національного банку України №168 від 10.05.2007 року визначає, що Банк не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). Як вказано у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі №\~666/4957/15-ц надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає сплаті позичальником. Оскільки надання фінансового інструменту у зв`язку із наданням кредиту відповідає економічним потребам лише самого банку, то такі дії не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. В зв`язку з цим, Верховний Суд дійшов висновку про те, що кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. За таких обставин, пункти кредитного договору про сплату на користь кредитодавця комісії за надання кредиту є нікчемними, а тому, суд відмовляє у стягненні за даним рішенням комісії. Враховуючи вищевикладене, а також те, що доказів повернення кредиту чи спростування вказаних обставин, на час розгляду справи відповідачем не надано, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором №\~5817691 від 05 жовтня 2022 року частково у розмірі 16\~788,00 грн., з яких: 6\~750,00 заборгованість за тілом кредиту; 10\~038,00 грн. заборгованість за відсотками, в іншій частині позовних вимог відмовити. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача на 63,6% від ціни позову, з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1\~925,81 гривень (3\~028 * 63,6% : 100% = 1\~925,81).

Outcome: partial