Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-26 00:00:00

27\~листопада 2024\~року Позивач\~звернувся до\~суду з\~даним позовом.\~В обґрунтування\~позову посилався\~на те,\~що \~02\~листопада 2023\~року між\~ТОВ «Мілоан»\~та [PERSON] \~було укладено\~кредитний договір\~№ 8706220. Кредитний договір укладено в електронній системі в особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі Товариства та доступний через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби, відповідно до п.6 кредитного договору. Відповідно до п.2.1. кредитного договору, кредитні кошти надаються ТОВ «Мілоан» Позичальнику у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані відповідачем первісному кредитору з метою отримання кредиту. Згідно п.1.1. кредитного договору, кредит вважається наданим в день перерахування ТОВ «Мілоан» грошових коштів у сумі, визначеній у п.1.2. кредитного договору, за реквізитами, зазначеними у п.2.1. кредитного договору. 27.10.2024 року між ТОВ «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансовою компанією "Європейська агенція з повернення боргів"( далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ» ) укладено Договір факторингу № 27022024, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» передало позивачу за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Мілоан» права вимоги боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 27.02.2024 року до договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 47791,25 грн. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 8706220 в розмірі 47791,25 грн, та судові витрати. Ухвалою Краснопільського районного суду Сумської області від 12 грудня 2025 року відкрито спрощене провадження по справі та надано відповідачу термін на подання відзиву до суду. В зазначений термін відзив до суду, клопотань до суду в порядку ст. 279 ЦПК України відповідач не подав. Представник позивача в судове засідання не з`явився повідомлений належним чином, в позовній заяві не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, розглянув позовну заяву та додані матеріали, повно та всебічно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, і, об`єктивно оцінивши докази, доходить наступних висновків. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України. Судом встановлено, що 02 листопада 2023 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №8706220 (індивідуальна частина) (далі-договір) ( ас.6-11). Сторони укладеного договору погодили, що сума (загальний розмір) кредиту становить 13000 грн.; кредит надається строком на 105 днів з 02.11.2023 і складається з пільгового та поточного періодів. Пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 17.11.2023 (рекомендована дату платежу). Поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 15.02.2024 (дата остаточного погашення заборгованості). (п.п.1.2.-1.3.2. договору). Позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 17.11.2023 (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 15.02.2024 (останнього дня строку кредитування). (п.1.4. договору). Комісія за надання кредиту 910 грн., яка нараховується за ставкою 7.00. відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту (п.1.5.1). Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 1852,50 грн, які нараховуються за ставкою 0,95 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду ( п. 1.5.2). Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 40950,00 грн., які нараховуються за стандартною ставкою 3.50 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом поточного періоду ( п.1.5.3). Кредитні кошти надаються Позичальнику безготівково на рахунок з використанням картки [NUMBER] *76(п.2.1. договору). Додатком №1 до договору є графік платежів за договором про споживчий кредит № 8706220 від 02.11.2023. Відомості про ознайомлення та підписання [PERSON] графіку відсутні. Додатком №2 до договору є заява на отримання кредиту № 8706220 від 02.11.2023.. Відомості про ознайомлення та підписання відповідачем заяви на отримання кредиту відсутні. Додатком №3 до договору є додаткові контактні дані Позичальника для взаємодії за кредитним договором. Відомості про підписання [PERSON] додаткових даних відсутні. 27.02.2024 між ТОВ «ФК «ЄАПБ» (Фактор) та ТОВ «Мілоан» (Клієнт) було укладено договір факторингу №27022024, пунктом 1.1. якого передбачено, що за цим договором Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової Вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників, який формується згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною Договору.( ас.13-14) Того ж дня, ТОВ «ФК» ЄАПБ» та ТОВ «Мілоан» підписано акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №27022024 від 27.02.2024 року, відповідно до якого клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників кількістю 4010, після чого, з урахуванням пункту 1.2. Договору факторингу № 27022024 від 27.02.2024 р., від Клієнта до Факторингу переходять Права Вимоги Заборгованості від Боржника і Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованості. Загальна сума заборгованості складає . (а.с.15). В даному акті не зазначена загальна сума заборгованості. Наданий витяг з реєстру божників до договору факторингу №27022024 від 27.02.2024 року, щодо передання ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги за кредитним договором 8706220 на загальну суму 47791,25 грн, не підписаний уповноваженими особами (ас.16). У розрахунку заборгованості за кредитним договором №8706220 від 02.11.2023 року за період з 27.02.2024 року до 02.11.2023 року, зазначено загальний розмір боргу [PERSON] на суму 47791,25грн. (ас.17). Згідно з ст. 627, 629 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до положень ст. 1046, ч.ч. 1 та 2 ст. 1054 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до визначень, що містяться в ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»: електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. За положеннями ст. 12 вказаного Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина третя статті 512 ЦК України). Правочинами, на підставі яких відбувається відступлення права вимоги, можуть бути, зокрема, купівля-продаж, дарування, факторинг. Частиною 1 статті 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі №905/306/17 зазначив, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч.1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (ч.ч. 2 та 4 ст. 83 ЦПК України). Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 5 ст. 83 ЦПК України). Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними (ч. 9 ст. 83 ЦПК України). Докази, які не додані до позовної заяви чи до відзиву на неї, якщо інше не передбачено цим Кодексом, подаються через канцелярію суду, з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або в судовому засіданні з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи (ч. 10 ст. 83 ЦПК України). Відповідачем не спростовано факту укладення з ТОВ «Мілоан» 02 листопада 2023 року договору про споживчий кредит, та доказів його недійсності суду не надано. Позивачем не доведено факту надання кредитних коштів за цим договором, існування кредитної заборгованості у зазначеному позивачем розмірі, а також набуття позивачем права вимоги до відповідача. ТОВ « ФК «ЄАПБ» не було надано доказів на підтвердження перерахування [PERSON] ТОВ «Мілоан» 13000 грн 00 коп. на виконання умов договору про споживчий кредит від 02 листопада 2023 року. У долучених до позовної заяви розрахунку заборгованості за укладеними між відповідачем та ТОВ «Мілоан» договором про споживчий кредит від 02 листопада 2023 року, лише зазначено розмір заборгованості за тілом кредиту, відсотками та комісією. Проте, позивачем не доведено за який конкретно період нараховано заборгованість за відсотками за вказаними договорами, яку просить стягнути позивач на свою користь, що унеможливлює перевірити їх нарахування в межах строків дії договора та відповідно до узгодженої сторонами відсоткової ставки. Також позивачем, не надано суду реєстр боржників до вищезазначеного договору факторингу, підписаного уповноваженими особами ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», яким би підтверджувалося набуття ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги за договорами укладеним вказаним товариством та [PERSON] . Наданий ТОВ «ФК «ЄАПБ» до позовної заяви витяг з реєстру боржників до договору факторингу, не є належними та допустимими доказом відступлення права вимоги, оскільки вказаний витяг містить підпис лише представника ТОВ «ФК «ЄАПБ», який сформував цей витяг. Крім того, за відступлення права вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» повинно було передати ТОВ «Мілоан» грошові кошти (ціну продажу), проте доказів на підтвердження сплати цих коштів за отримання права вимоги до [PERSON] позивачем надано не було. Враховуючи те, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» не доведено належними та допустимими доказами надання [PERSON] кредитних коштів за зазначеним кредитним договором, розміру заборгованості, яку просить стягнути на свою користь, а також передання ТОВ «Мілоан» прав грошової вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» за вказаним кредитним договором, укладеним з [PERSON] , тому суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed