Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-19 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернулася з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення, встановлення порядку користування квартирою, посилаючись на те, що вона є власником частки квартири за адресою: [ADDRESS] , власником іншої частки квартири є [PERSON] . На вказану частку квартири позивач набула право власності згідно договору дарування частки квартири [ADDRESS] від 11.01.2024. У спірній квартирі [ADDRESS] проживає відповідач [PERSON] разом із дружиною. На прохання позивача [PERSON] передати їй комплект ключів з метою вселення та користування (проживання) цією квартирою, відповідач відмовив без будь-яких пояснень. Згідно технічного паспорту квартира [ADDRESS] загальною площею 66,9 кв.м., житловою площею 38,4 кв.м. має наступні приміщення: коридор площею 8,4 кв.м. (1), коридор площею 3,9 кв.м. (2), кімнату площею 11,5 кв.м. (3), туалет площею 1,0 кв.м. (4), ванну площею 2,6 кв.м. (5), кімнату плдощею 17,2 кв.м. (6), кімнату площею 9,7 кв.м. (7), кухню площею 7,4 кв.м. (8), комору площею 1,2 (9), дві лоджії площами відповідно по 2,0 кв.м. Таким чином, вона як власник має право безперешкодно користуватись вищезгаданою квартирою для особистого проживання та членів сім`ї. \~ \~ \~ \~У зв`язку з цим, просить усунути перешкоди [PERSON] та членам її сім`ї, а саме її чоловікові [PERSON] і двом дітям: сину - [PERSON] , [INFO] , дочці - [PERSON] , [INFO] , в користуванні квартирою [ADDRESS] шляхом вселення їх у вказану квартиру. Встановити наступний порядок користування квартирою [ADDRESS] , а саме у користування [PERSON] та членам її сім`ї виділити житлові кімнати №7 площею 9,7 кв.м. та житлову кімнату №3 площею 11,5 кв.м. з лоджією площею 2,0 кв.м.; у користування відповідача виділити житлову кімнату №6 площею 17,2 кв.м. з лоджією площею 2,0 кв.м. Коридор площею 8,4 кв.м. №1, коридор площею 3,9 кв.м. №2, туалет площею 1,0 кв.м. №4, ванну площею 2,6 кв.м. №5, кухню площею 7,4 кв.м. №8, комору площею 1,2 №9 залишити у загальному користуванні. Ухвалою від 21 лютого 2024 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 30 квітня 2024 року провадження по справі зупинено до вступу правонаступників померлого [INFO] відповідача [PERSON] . Ухвалою суду від 29 серпня 2024 року провадження по справі поновлено з метою отримання інформації щодо кола спадкоємців померлого відповідача по справі. Ухвалою суду від 29 серпня 2024 року задоволено клопотання представника позивача та витребувано докази від приватного нотаріуса Фіщука С.О. щодо отримання належним чином завіреної копії спадкової справи після [PERSON] 17 вересня 2024 року до суду надійшла копія спадкової справи після [PERSON] . Ухвалою суду від 09 грудня 2024 року задоволено клопотання представника позивача та замінено неналежного відповідача [PERSON] на належного [PERSON] як спадкоємицю померлого відповідача по справі. В судовому засіданні позивач та її адвокат позовні вимоги до відповідача [PERSON] підтримали та просили їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач та її представник до судового засідання не з`явилися, причини неявки суду не відомі, про розгляд справи були повідомлені належним чином, відзив на позовну заяву не подавали. Представник третьої особи до судового засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Зі згоди позивача та її представника, відповідно до\~ст. 280 ЦПК України\~суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Заслухавши пояснення позивача, думку адвоката, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства. Як встановлено в судовому засіданні, позивач [PERSON] є власником частки квартири за адресою: [ADDRESS] , власником іншої частки квартири є [PERSON] . На вказану частку квартири позивач набула право власності згідно договору дарування частки квартири [ADDRESS] від 11.01.2024. Згідно технічного паспорту квартира [ADDRESS] загальною площею 66,9 кв.м., житловою площею 38,4 кв.м. має наступні приміщення: коридор площею 8,4 кв.м. (1), коридор площею 3,9 кв.м. (2), кімнату площею 11,5 кв.м. (3), туалет площею 1,0 кв.м. (4), ванну площею 2,6 кв.м. (5), кімнату плдощею 17,2 кв.м. (6), кімнату площею 9,7 кв.м. (7), кухню площею 7,4 кв.м. (8), комору площею 1,2 (9), дві лоджії площами відповідно по 2,0 кв.м. У спірній квартирі [ADDRESS] проживав [PERSON] разом із своєю дружиною [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] від 31 січня 2024 року. З копії Спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , наданої приватним нотаріусом Фіщук С.О. на ухвалу суду про витребування доказів, вбачається, що дружина померлого [PERSON] звернулася до нотаріуса із заявою від 12.02.2024 року про прийняття спадщини після [PERSON] . При цьому, Свідоцтва про право на спадщину нотаріусом будь-яким спадкоємцям не видавалися. Відповідно до ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно зі ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Тлумачення вищевказаних норм свідчить, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини» й пов`язує з виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державної реєстрації права. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.08.2019 у справі №523/3522/16-ц. Разом з цим, судом встановлено, що у спірній квартирі на даний час проживає саме [PERSON] . На прохання позивача [PERSON] передати їй комплект ключів з метою вселення та користування (проживання) цією квартирою, відповідач відмовляє без будь-яких пояснень, мирним шляхом врегулювати даний спір не бажає, свідомо чинить перешкоди позивачу у користуванні належним їй на праві власності майном. Позивач просить усунути перешкоди [PERSON] та членам її сім`ї, а саме її чоловікові [PERSON] і двом дітям: сину - [PERSON] , [INFO] , дочці - [PERSON] , [INFO] , в користуванні квартирою [ADDRESS] шляхом вселення їх у вказану квартиру. Встановити наступний порядок користування квартирою [ADDRESS] , а саме у користування [PERSON] та членам її сім`ї виділити житлові кімнати №7 площею 9,7 кв.м. та житлову кімнату №3 площею 11,5 кв.м. з лоджією площею 2,0 кв.м.; у користування відповідача виділити житлову кімнату №6 площею 17,2 кв.м. з лоджією площею 2,0 кв.м. Коридор площею 8,4 кв.м. №1, коридор площею 3,9 кв.м. №2, туалет площею 1,0 кв.м. №4, ванну площею 2,6 кв.м. №5, кухню площею 7,4 кв.м. №8, комору площею 1,2 №9 залишити у загальному користуванні. Відповідно до положень\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ч. 1\~ст. 356 ЦК України\~власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Власники володіють, користуються та розпоряджаються власністю за взаємною згодою. За відсутності такої згоди порядок володіння та користування майном може бути визначений судом за позовом одного або декількох співвласників. Згідно зі ч. 1, 3, 4 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. За змістом ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1\~ст. 383 ЦК України\~та\~статтею 150 ЖК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які\~\~мають у приватній власності\~\~будинок\~\~(частину будинку),\~\~квартиру,\~\~користуються\~\~ним\~\~(нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Зазначена норма визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати\~\~будь-яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі\~\~цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Відповідно до ч. 1\~ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За змістом вказаних норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони\~\~постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Згідно з положеннями\~статті 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які\~\~постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Таким чином, вищевказані норми наділяють беззаперечним правом позивача та членів її сім`ї на вселення в квартиру [ADDRESS] , співвласником якої вона є, тому в цій частині позовні вимоги підлягають до задоволення. Щодо позовної вимоги про встановлення порядку користування квартирою, суд приходить до наступного. Сім`я [PERSON] складається із чотирьох осіб: вона, її чоловік - [PERSON] і двох дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , та дочки - [PERSON] , [INFO] , тому суд погоджується з позицією позивача про те, що оптимальним порядком користування вказаною квартирою має бути таким, відповідачу залишається у користування кімната площею 17,2 кв. м., а сім`ї [PERSON] кімнати 11,5 кв.м. та 9,7 кв.м. Кухня, коридори, ванна кімната, туалет та комори залишити у спільному користуванні. Дійсно, сукупна площа двох житлових кімнат, які позивач просить виділити для користування їй та її сім`ї складає 21,2 кв.м., при умові, що відповідачу просить виділити кімнату площею 17,2 кв.м., що арифметично на 4 кв.м. буде більше у користуванні позивача. Але це не доводить те, що в даному випадку порушується рівність часток відповідача, оскільки цей спір не стосується порядку поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму, а судове рішення про встановлення порядку користування спільним майном не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників. Такі обґрунтування позивача узгоджуються із висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 06.02.2023 у справі №607/22941/21 (провадження No 61-12444св22). Суд вважає, що запропонований порядок користування квартирою є найбільш адекватним та максимально відповідає розміру позивача та відповідача часткам у праві власності на спільне майно. Іншого варіанту користування спірною квартирою, який би відповідав часткам співвласників у праві власності з урахуванням наявності малолітніх дітей у позивача, та забезпечення їм для проживання окремої кімнати, не існує. Такі обґрунтування позивача також узгоджуються із висновками Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 07.04.2023 у справі № 760/19865/15-ц. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню, оскільки відповідають вимогам закону, частці у спільному майні та такий встановлений порядок не призведе до порушення житлових прав співвласників квартири. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку, з задоволенням позовних вимог у повному обсязі, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають понесені ним витрати по сплаті судового збору, які відповідно до наданої квитанції становлять 2\~422 грн. 40 коп.

Outcome: approved