Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-28 00:00:00

Заявник звернулася до суду з заявою, згідно якої просить встановити факт смерті [PERSON] , яка сталась [INFO] у селищі Комишівка, Новогродівської міської громади Покровського району Донецької області, у віці 23 років, отримавши ушкодження, несумісні з життям внаслідок бойових дій. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що її донька [PERSON] з початку повномасштабного вторгнення рф у 2022 році на територію України активно долучилася до волонтерського руху, присвячуючи кожен день тому, щоб підтримати наших воїнів на передовій. 6 вересня 2024 року під час виконання чергового завдання доставки провіанту до одного з підрозділів її автівка потрапила під атаку FPV-дронів. Отримані [PERSON] поранення виявилися несумісними з життям, вона загинула, виконуючи свій обов`язок до останнього подиху. Після окупації Комишівки ворогом тіло [PERSON] не вдалося евакуювати на підконтрольну Україні територію. По факту реєстрації смерті окупаційна адміністрація селища Комишівка надала свідоцтво про смерть російського зразку. При зверненні до органів влади в Україні із заявою про реєстрацію такої смерті, заявниці було відмовлено, оскільки документ про реєстрацію смерті не є документом державного зразка України і не створює ніяких правових наслідків. Отже, для належної реєстрації смерті, заявниця змушена звернутись до суду, оскільки інших правових шляхів немає. Заявниця в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягала на задоволенні заяви. Представник заінтересованої особи Покровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника, не заперечував проти вимог заявника. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] , [INFO] є рідною донькою [PERSON] . З початку повномасштабного вторгнення рф у 2022 році на територію України [PERSON] активно долучилася до волонтерського руху, присвячуючи кожен день тому, щоб підтримати наших воїнів на передовій. Наприкінці 2024 року [PERSON] займалась одним із найскладніших напрямків забезпеченням Збройних сил України продовольством. Особливо критичною була ситуація на Донецькому напрямку, де військові потерпали від нестачі харчування. Не злякавшись труднощів, [PERSON] почала активно працювати над організацією постачання необхідного провіанту, залучаючи до цього інших волонтерів і ресурси. 1 серпня 2024 року вона заснувала власний волонтерський штаб у Покровську Донецької області. Штаб швидко став осередком волонтерського руху: тут приймали харчові поставки, планували розподіл провіанту між підрозділами, вирішували складні логістичні завдання. [PERSON] особисто координувала доставку їжі до передових позицій, неодноразово виїжджаючи на небезпечні ділянки фронту. її хоробрість і рішучість надихали інших, а її вміння об`єднувати людей допомогло створити ефективну систему постачання в умовах постійної небезпеки. У вересні 2024 року ситуація загострилась. На території, де працював штаб [PERSON] , почастішали обстріли, а ворог посилював свої позиції. Незважаючи на це, вона продовжувала працювати. У селищі [PERSON] , де [PERSON] тимчасово перебувала, вона особисто організувала евакуацію поранених військових і мирних мешканців, які залишилися без засобів для існування. 6 вересня 2024 року сталася трагедія. Під час виконання чергового завдання доставки провіанту до одного з підрозділів її автівка потрапила під атаку FPV-дронів. Удар був точним і нищівним. Отримані [PERSON] поранення виявилися несумісними з життям. Вона загинула, виконуючи свій обов`язок до останнього подиху. Після окупації Комишівки ворогом тіло [PERSON] не вдалося евакуювати на підконтрольну Україні територію. Однак її ім`я назавжди залишиться у серцях тих, кому вона допомагала, і тих, хто знав її як незламну, сміливу і віддану своїй справі людину. По факту реєстрації смерті окупаційна адміністрація селища Комишівка надала свідоцтво про смерть російського зразку. При зверненні до органів влади в Україні із заявою про реєстрацію такої смерті, [PERSON] було відмовлено, оскільки документ про реєстрацію смерті не є документом державного зразка України і не створює ніяких правових наслідків. Відповідно до\~ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України). Згідно ч.1 ст.317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Частиною 3 ст.49 ЦК України визначено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Порядок проведення державної реєстрації смерті врегульовано Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000р. №52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 24.12.2010р. №3307/5), затвердженими в Міністерстві юстиції України 18.10.2000р. за №719/4940. Ч.1,2 ст.6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що повноваження державної реєстрації смерті в Україні покладено на відділи державної реєстрації актів цивільного стану та виконавчі комітети сільських, селищних, міських (крім міст обласного значення) рад. Відповідно до ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01 липня 2010 року № 2398-VI\~державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Факт смерті громадянина України підлягає державній реєстрації, шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру актів цивільного стану України. Згідно з абз. 2 п. 18 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Таким чином, зважаючи, що для проведення державної реєстрації смерті на території України є об`єктивні перешкоди, з метою захисту прав і свобод громадян України, суд вважає, що заявлені вимоги слід задовольнити, з огляду на їх законність та обґрунтованість, що надасть заявнику можливість отримати видане державним органом України легітимне та легальне свідоцтво про смерть. На підставі викладеного та

Outcome: approved