Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-23 00:00:00

21.06.2024 року адвокат Білик Л.С., діючи в інтересах позивача [PERSON] , в електронному вигляді через кабінет в системі «Електронний суд» звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою до [INFO], [INFO] , [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю з [PERSON] та перебування у нього на утриманні. Заява обґрунтована тим, з грудня 2019 року [PERSON] перебувала у цивільному шлюбі з [PERSON] , вони вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, взаємні права та обов`язки, займалися благоустроєм будинку, а саме: робили ремонт, купували меблі та інші предмети домашнього побуту. [PERSON] перебувала повністю на утриманні свого цивільного чоловіка [PERSON] . Другим [INFO] [PERSON] був мобілізований. [INFO] [PERSON] загинув під час військових дій в м. Авдіївка Покровського району Донецької області. У зв`язку з цим [PERSON] як дружині вручено сповіщення №378 про загибель чоловіка - [PERSON] . Встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та перебування на утриманні позивачці необхідне для вжиття заходів щодо отримання пенсії по втраті годувальника та виплат у зв`язку із загибелі [PERSON] , пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби. Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 25.06.2024 року цивільну справу за вказаним позовом передано на розгляд Комунарського районного суду м. Запоріжжя за підсудністю. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13.08.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження. 30.08.2024 року представник [INFO] [PERSON] в електронному вигляді через кабінет в системі «Електронний суд» подала відзив на позовну заяву, в якому заперечувала проти задоволення позовної заяви та просила відмовити у її задоволенні виходячи з такого. Статтею 21 та 36 Сімейного Кодексу України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Статтею 10-1 Закону України «Про статус ветеранів війни їх гарантії їх соціального захисту» не віднесено особу, яка проживала однією сім`єю із загиблим, як чоловіка та жінки, без реєстрації шлюбу до членів сім`ї загиблих (померлих) Захисників та Захисниць України. Стаття 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які самі одержували будь-яку пенсію, мають право перейти на нову пенсію. Таким чином, оскільки позивачка не набула прав подружжя та не підтвердила факту перебування на утриманні, як наслідок вона не має право на утримання виплат зазначених у позовній заяві, тобто факт який вона просить встановити не викликає для неї юридичних наслідків. Ухвалою суду від 02.10.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник Білик Л.С. підтримали заяву в повному обсязі, з підстав наведених у ній. [PERSON] додатково повідомила, що 28.03.2022 року [PERSON] мобілізували. Перед тим як поїхати до місця несення військової служби, останній їй залишив картку, на яку йому приходила заробітна плата близько 45 000,00 на місяць. Із цих грошей вона робила ремонт в будинку, за певну частину купляла все необхідне та пересилала [PERSON] . Вона працювала в приватному підприємстві «Заліщицькі ліси», але її заробітна плата становила 5 000,00 грн., якої не вистачало на проживання. З [PERSON] вона познайомилися в 2017 році, спілкувалися по телефону. У грудні 2019 року останній переїхав із Запорізької області в с. Цигани Тернопільської області та почав проживати разом з нею. У них був спільний бюджет, [PERSON] хоч і працював неофіційно, дохід в нього був більший ніж у неї. [PERSON] в усіх військових документах зазначав, що проживає в с. Цигани, а її як свою дружину. Офіційно шлюб вони не встигли укласти, так як копію свідоцтва про розірвання шлюбу [PERSON] отримав лише 12.07.2022 року і в цей час він знаходився на фронті, а в жовтні 2022 року він загинув. [PERSON] , представники [INFO] та [INFO] . до зали судового засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином. Від представник [INFO] [PERSON]. надійшов відзив, в якому вона просила розглянути справу без її участі. 11.12.2024 року за клопотанням представника позивача Білик Л.С. у судовому засіданні були допитані свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] повідомила, що вона є сусідкою позивачки. [PERSON] проживав разом з [PERSON] , її сином та матір`ю за адресою: [ADDRESS] з 2019 року. [PERSON] та [PERSON] вели спільно господарство, а саме: садили картоплю, робили ремонт, він гарно ставився до її сина. [PERSON] весною 2022 року мобілізували, [PERSON] передавала йому одяг. Після мобілізації, вони продовжили проживати однією сім`єю, [PERSON] приходив у відпустку з квітами для [PERSON] . [PERSON] пояснила, що вона дуже добре знала [PERSON] , так як була його сусідкою. [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю з 2019 року. [PERSON] добре відносився до [PERSON] , він допомагав їй в хатніх справах (міг помити посуд, прибратися в будинку), вони вели спільне господарство (косили траву, вирощували овочі, робили ремонт). Після мобілізації [PERSON] вони залишалися однією сім`єю: [PERSON] йому купляла, медикаменти, одежу, а він у відпустку приходив додому - до позивачки. [PERSON] повідомив, що він є сином позивачки. [PERSON] з 2017 року спілкувався з його матір`ю по телефону, у 2019 році приїхав до їх села, та одразу став проживати разом з ними. Вони робили разом ремонт, купляли меблі. [PERSON] коли пішов на війну, залишив свою картку матері. Остання була повністю на утриманні [PERSON] , за рахунок його заробітної плати його мати купувала все, що потрібно по господарству, їжу та ліки. Його мати та [PERSON] хотіли укласти шлюб, але в РАЦСі відмовили у прийнятті заяви, так як у [PERSON] не було свідоцтва про розлучення. Вони зв`язалися з колишньою дружиною [PERSON] , але поки вирішували це питання, він загинув. Доходи його матері завжди були меншими за доходи [PERSON] , навіть і до того як останній був мобілізований. Вислухавши пояснення заявника, її представника, дослідивши матеріали справи та наявні в ній письмові докази, суд дійшов до такого. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненнями чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що наказом Головнокомандувача ЗСУ (по особовому складу) від 05.09.2022 року [PERSON] , який прибув із військової частини [NUMBER] , було призначено на посаду старшого стрільця 2 механізованого відділення 2 механізованого взводу 3 механізованої роти [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] , що підтверджується витягом з наказу №192 від 14.09.2022 року. [INFO] [PERSON] , [INFO] , помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого Борщівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області ПЗМУМЮ (м. Івано-Франківськ) 24.10.2022 року, актовий запис №750. Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №5863 від 16.10.2022 року та довідки про причину смерті, причина смерті [PERSON] : ушкодження внаслідок військових дій, спричинені іншими видами вибухів та уламків. Як вбачається з довідки військової частини [NUMBER] від 15.02.2023 року, [PERSON] в період з 14.09.2022 року по [INFO] брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією час, а [PERSON] у зв`язку з тим, що він не перебував на військовому обліку по місцю проживання, було направлено у Борщагівський військомат, звідки він і був мобілізований. Листом від 21.11.2022 року [INFO] повідомив [PERSON] які особи мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги та запропоновано їй подати заяву встановленого зразка та передбачені законом документи. Згідно витягу з протоколу засідання комісії [INFO] з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №4/д від 09.02.2024 року, комісія дійшла висновку про повернення [PERSON] та [PERSON] на доопрацювання документів для призначення одноразової грошової допомоги. Суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (частина перша статті 315 ЦПК України). У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина друга статті 315 ЦПК України). Щодо встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу Статтею 315 ЦПК України визначено можливість встановлення судом факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Вказана норма не містить вимог тривалості відносин між чоловіком та жінкою для встановлення такого факту (постанова ВС від 2.10.2024 по справі № 463/5823/22). Згідно частин 2, 4 ст.3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до частин першої та другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці (постанова ВС від 25.12.2024 у справі № 501/4442/21). Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із "подружжя", свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») визначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Згідно вимог ч.4 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбі. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Згідно із частинами 1, 2 статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до частини 1 статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно. Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю. Згідно з частиною першою статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. Відповідно до пункту 2 частини другої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби. У статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» зазначено осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, а саме: У випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у пункті 4 цієї статті. Відповідно до п. 4 ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» вказано, що у випадках, зазначених у пп. 1-3 п. 2 ст. 16 цього Закону, зокрема, в разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають, зокрема, жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили. Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі № 1-8/99 за конституційними поданнями Служби безпеки України, Державного комітету нафтової, газової та нафтопереробної промисловості України, Міністерства фінансів України щодо офіційного тлумачення положень пункту 6 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», частин четвертої і п`ятої статті 22 Закону України «Про міліцію» та частини шостої статті 22 Закону України «Про пожежну безпеку» (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») вказано, що обов`язковими умовами для визнання осіб членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки. Встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин (спільне проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України), оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю. Схожий за змістом висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц. Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на досліджені в судовому засіданні докази та показання свідків, суд вважає, що позивачем доведений факт її проживання із [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу з грудня 2019 року по день його смерті. Щодо встановлення факту перебування на утриманні Статтею 38 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Відповідно до положень ч. 3 ст. 36 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 31 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, крім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то судам слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. Таким чином, у спірних правовідносинах для встановлення факту перебування особи на утриманні померлого необхідно дослідити зазначені обставини в сукупності та враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання від померлого не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Даний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року у справі № 210/343/19, постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 520/6518/17, постанові Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 210/2422/16-ц. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. Дана правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 520/6518/17. При вирішенні питання щодо встановлення вищевказаного факту суд приймає до уваги п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 5 "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", де передбачено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Картка для виплат, що належала [PERSON] , знаходилася у [PERSON] та вона жила за кошти, які отримував [PERSON] , навіть і до того як останній був мобілізований. Цей факт встановлений під час судового розгляду наявними письмовими доказами та показаннями свідків. Суд з огляду на наведене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а вимоги ґрунтуються на вимогах закону, вважає доведеним факт того, що позивач [PERSON] перебувала на утриманні [PERSON] , який загинув [INFO] . Отже, на підставі вищезазначеного, судом встановлено факти проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] з грудня 2019 року до 14.10.2022 року, та перебування [PERSON] на утриманні в [PERSON] , тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved