Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обгрунтовані тим, що рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 13.10.2022 року шлюб між ним та [PERSON] , розірвано. Вони є батьками двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу діти проживають спільно з батьком в [ADDRESS] та перебувають на повному його утриманні. Після припинення фактичних шлюбних відносин відповідач ухиляється від обов`язків по вихованню дітей, зокрема, не піклується про їх фізичний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не цікавиться станом здоров`я, не забезпечує необхідним харчуванням, не допомагає матеріально, не спілкується з дітьми взагалі, фактично відповідача із дітьми поєднує лише формальний запис у свідоцтвах про народження. 22.07.2022 року Володарсько-Волинським районним судом Житомирської області видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] , [INFO] , аліментів на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 27.07.2022 до досягнення старшою дитиною повноліття. В подальшому Хорошівським районним відділом державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрально міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження № [NUMBER]. Однак, відповідач не виконує рішення суду та не сплачує аліменти на утримання дітей. Тому, станом на 01.09.2024 утворилася заборгованість зі сплати аліментів в сумі 70 860,10 грн., згідно розрахунку виконавчої служби. Зазначені обставини з врахуванням письмових доказів, що додані до позовної заяви, розцінюється позивачем як ухилення від виховання дітей матір`ю, свідомого нехтування нею своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків. Ухвалою Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 05.11.2024 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 06.01.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Позивач в судовому засіданні позов підтримав з підстав, зазначених в заяві по суті спору та пояснив, що близько шести років він з відповідачем проживають окремо. Відповідач зареєстрована в [ADDRESS]. Протягом цього часу взагалі не приїжджає до дітей, не дзвонить, не цікавиться їх життям та здоров`ям. [PERSON] не відвідує, не вітає з днем народження. На засіданні комісії була присутня та не заперечила щодо позбавлення її батьківських прав. Веде аморальний спосіб життя. Відповідач в судові засідання 06.01.2025 та 27.01.2025 року не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзив до суду не подала. Представник третьої особи до суду направили заяву в якій просять справу розглядати без участі їх представника, щодо вирішення питання по суті позовних вимог покладаються на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши зібрані докази, враховує наступне. Матеріали справи свідчать, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] (а.с.6, 7). Заочним рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 13.10.2022 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.8-9). Хорошівським районним відділом державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрально міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження № [NUMBER] ( а.с.10). Згідно копії розрахунку заборгованості по сплаті аліментів [PERSON] по в/ч №276/1150/22 від 02.08.2022 року, відповідач станом на 01.09.2024 рік має заборгованість зі сплати аліментів в сумі 70 860,10 грн. ( а.с.11). Відповідно довідки Новоборівської селищної ради від 16.02.2013 №100/02-25/03, сім`я [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] складається з 3 осіб, а саме: [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] ( а.с.12). Згідно довідки та характеристики Кропивнянського ліцею Новоборівської селищної ради від 10.09.2024 року за №44, [PERSON] , [INFO] дійсно навчається в 6 класі Кропивнянського ліцею Новоборівської селищної ради з першого класу. За період навчання зарекомендувала себе як активна і старанна учениця, має повагу та авторитет серед однокласників ( а.с.13). Відповідно довідки та характеристики Кропивнянського ліцею Новоборівської селищної ради від 10.09.2024 року за №45, [PERSON] , [INFO] дійсно навчається в 7 класі Кропивнянського ліцею Новоборівської селищної ради з першого класу. За період навчання зарекомендував себе як дисциплінований, уважний, старанний учень. Користується авторитетом серед однолітків. Хлопець скромний, врівноважений, розсудливий ( а.с.13). Згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] , жителя [ADDRESS] , від 26.07.2022 року слідує, що будинок підтримується в належномі стані, діти забезпечені в достатньому обсязі продуктами харчування та одягом. Батько проживає разом зі співменканкою, між нею та дітьми склалися добрі стосунки. Родина утримує підсобне господарство, обробляє земельну ділянку. [PERSON] офіційно працевлаштований, належним чином виконує батьківські обов`язки ( а.с.17). Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Хорошівської селищної ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Хорошівської селищної ради від 17.12.2024 року №224, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ( а.с.35-37). Висновок обґрунтований тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 06.08.2011 року та мають двох малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . Заочним рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 13.10.2022 року шлюб між ними було розірвано. Діти знаходяться на утриманні батька, мати вихованням дітей не займалася та не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав. З викладеного слідує, що мати самоусунулась від виконання батьківських обов`язків, належний догляд за дітьми не здійснює, потреби дітей не задовольняє, не займається вихованням та забезпеченням умов для фізичного, духовного та морального розвитку. Крім того, судом в присутності психолога заслухано думку малолітньої дитини [PERSON] щодо відносин, які склались з її матір`ю. Остання повідомила, що вона проживає разом з братом, батьком та його співмешканкою. Мати залишила їх кілька років тому та поїхала проживати в [ADDRESS]. Бачить її дуже рідко. Остання не провідує їх і не телефонує. Проте, влітку минулого року [PERSON] близько двох тижнів знаходилась на канікулах у своїх двоюрідних братів у с. Рижани, де також проводила час зі своєю мамою. [PERSON] повідомила, що хоче частіше бачитись та спілкуватись зі своєю мамою. Також заслухано думку малолітнього [PERSON] , який повідомив, що проживає з татом в с. Кропивня. Навчається в 7 класі, з мамою давно не проживає, остання не придіялає їм належної уваги, не приїжджає та не телефонує. Рік тому, на його день народження, мати передала йому цукерки через братів. Крім цього, під час літніх канікул декілька разів бачився з матір`ю в с. Рижани. Через її ставлення до них він не бажає у подальшому підтримувати відносини з мамою. Вирішуючи питання щодо предмету спору, суд враховує наступне. Згідно статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частини 2 статті 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог частин 1, 2 статті 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Частиною 4 статті 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до вимог статті 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. З аналізу вказаної статті, суд вважає, що зазначені підстави є вичерпними та позбавлення батьківських прав є правом, а не обов`язком суду. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дітей або зловживають своїми батьківськими правами, жорстоко поводяться з дітьми, шкідливо впливають на них своєю аморальною, антигромадською поведінкою. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько (мати) ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що систематично, незважаючи на всі інші заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, і, такі засоби впливу виявилися безрезультатними. Крім того, Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків («Хант проти України», № 31111/04 від 07 грудня 2006 року, п. 54). Разом з тим Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими («Мамчур проти України», № 10383/09 від 16 липня 2015 року, п. 100). У п.п. 47-49 справи «Савіни проти України» (№ 39948/06 від 18 грудня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказує, що право батьків і дітей бути поряд одне з одним становить основоположний складник сімейного життя, а розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Крім того, у даному рішенні Судом звернуто увагу, що при вирішенні справ про позбавлення батьківських прав має бути встановлено відсутність поважних причин не виконання батьками батьківських обов`язків, які б виправдовували позбавлення батьківських прав. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц зроблено висновок щодо застосування п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України і вказано, що ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У ч. 6 ст. 19 СК України встановлено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд вважає, що висновок виконавчого комітету Хорошівської селищної ради, як органу опіки і піклування, щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав не містить достатні підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно її дітей. Як вбачається з висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, у ньому не наведено беззаперечних підстав та аргументів, які б вказували на необхідність позбавлення відповідача батьківських прав, а також, він не містить висновку про те, чи відповідає такий крайній захід інтересам дитини та яким чином позбавлення відповідача батьківських прав захистить інтереси дітей. Тобто, зазначений висновок не містить однозначних обставин, які б вказували на наявність підстав для застосування щодо відповідача такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав. Крім того, вищевказаний висновок має рекомендаційний характер та не є обов`язковим для суду. Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини («Хант проти України», № 31111/04 від 07 грудня 2006 року, п.п. 57-58). Крім того, матеріали справи не містять доказів притягнення відповідача до відповідальності за невиконання батьківських прав відносно малолітніх дітей, або жорстокого поводження з дитиною, ведення аморального способу життя, що негативно впливає на інтереси дітей, чи те, що [PERSON] засуджена за вчинення умисного злочину щодо дитини. Також суд враховує висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 січня 2018 року у справі № 204/1199/16-ц (провадження № 61-170св17), згідно з яким не може свідчити про свідоме ухилення від виконання батьківських обов`язків факт стягнення з батька аліментів на утримання дитини, оскільки таке є одним із способів захисту прав дитини на належне матеріальне забезпечення та свідчить про спонукання батька до надання дитині належного утримання. Наявність заборгованості по аліментам сама по собі не є підставою для позбавлення батька дитини батьківських прав. Стосовно висловленої в судовому засіданні думки дітей суд зазначає наступне. У контексті віку дитини при її опитуванні ВС у постанові від 25 березня 2019 року у справі № 165/2240/16-ц (провадження № 61-29942св18) зауважив, що при вирішенні питань, які стосуються її життя, дитині, здатній сформулювати власні погляди, має бути забезпечено право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що її стосуються, причому поглядам дитини надається належна увага згідно з її віком і зрілістю. В продовження наведеного, у постанові ВС від 13 липня 2022 року у справі № 705/3040/18 (провадження № 61-19878св21) зазначено, що озвучена в судовому засіданні думка дитини не є єдиною підставою, яка враховується при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав, оскільки думка дитини не завжди може відповідати її інтересам, може бути висловлена під впливом певних зовнішніх факторів, яким вона через малолітній вік неспроможна надавати правильну оцінку, чи інших можливих факторів впливу на неї. Висловлена в суді позиція малолітніх [PERSON] та [PERSON] є важливою при вирішенні даного спору, разом з тим, суд враховує й те, що діти проживають разом з батьком, який ними постійно опікується. Відтак, суд допускає, що [PERSON] та [PERSON] в силу свого малолітнього віку можуть піддаватися певному впливу з боку сторони позивача. Разом з тим, дочка [PERSON] висловила бажання більше спілкуватись з мамою. У свою чергу, всі докази суд оцінює в сукупності. Згідно практики Європейського суду, який зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. З огляду на все вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для позбавлення батьківських прав [PERSON] , а тому у задоволенні позову слід відмовити. Водночас, враховуючи, що відповідач належним чином не виконувала своїх батьківських обов`язків, суд вважає за необхідне попередити [PERSON] про необхідність змінити ставлення до виховання своїх дітей. Відповідний контроль має бути забезпечено органом опіки та піклування.

Outcome: dismissed