Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-26 00:00:00

представник позивача [PERSON] адвокат Гуц Наталія Миколаївна звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений 17 лютого 2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Тарасом Володимировичем, зареєстрований в реєстрі за № 1420, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» заборгованості у розмірі 1 805 012,82 грн. та тягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт Фінанс» на користь [PERSON] грошові кошти, що були стягнуті за вказаним виконавчим написом нотаріуса, у розмірі 14 691,82 грн. Позов аргументований тим, що 27.05.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Приходьком Юрієм Михайловичем відкрито виконавче провадження №65595774. Підставою відкриття стала заява представника відповідача про примусове виконання виконавчого напису №1420 від 17.02.2021 року приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личука Тараса Володимировича про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» заборгованості у розмірі 1 805 012,82 грн. За виконавчим написом позивач є боржником за Кредитним договором № 122/МК/2007-840 від 14.11.2007 року з усіма додатками та додатковими угодами, укладеним між ним та Відкритим акціонерним товариством «Комерційний Банк «Надра», правонаступником всіх прав та обов`язків якого на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами від 26.08.2020 р. є ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс». Стягнення заборгованості проводиться за період з 26.08.2020 року по 22.10.2020 року. Сума заборгованості становить 1 805 012,82 грн., що складається з: 667 861,36 грн. - сума заборгованості за кредитом, 1 136 851,46 грн. - сума заборгованості за відсотками за користування кредитом; 300 грн. - сума плати за вчинення виконавчого напису. Того ж дня приватним виконавцем винесені: постанова про стягнення з боржника основної винагороди у сумі 180 501,28 грн.; постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження; постанова про звернення стягнення на майно боржника. 29.05.2024 року приватним виконавцем винесена постанова про арешт коштів боржника, згідно якої накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на рахунку/електронних гаманцях, відкритому в AT «ПУМБ», та належать [PERSON] 31.07.2024 року винесена постанова про визначення поточного рахунку фізичної особи-боржника у банку для здійснення видаткових операцій на суму в розмірі, що протягом одного календарного місяця не перевищує двох розмірів мінімальної заробітної плати. 02.09.2024 винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та направлена до військової частини [NUMBER] для забезпечення реального виконання, згідно якої постановлено здійснювати відрахування із доходів боржника у розмірі 20% доходу до погашення загальної суми заборгованості, яка складає 1\~978\~103,32 грн. Позивач не визнає заборгованості за вищевказаним виконавчим написом, листи-претензії, вимоги щодо необхідності сплати коштів від ТОВ на його адресу не надходили, що є порушенням вимог для стягнення безспірної заборгованості. Представником позивача, 23.09.2024 року до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» направлявся адвокатський запит з проханням надати: належним чином засвідчену копію Кредитного договору № 122/МК/2007-840 від 14.11.2007 року, укладеного між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний Банк «Надра» та [PERSON] , з усіма додатками та додатковими угодами; належним чином засвідчену копію Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами від 26.08.2020 р., за яким ПАТ «Комерційний Банк «Надра» відступлено право вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс»; належним чином засвідчену копію акту приймання - передачі реєстру боржників за Договором відступлення прав вимоги за кредитними договорами від 26.08.2020 р.; розрахунок заборгованості за кредитним договором № 122/МК/2007-840 від 14.11.2007 року, укладеним між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний Банк «Надра» та [PERSON] , з указаниям в якому розмірі право вимоги перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс». Згідно трекінгу відправлень АТ «Укрпошта» відправлення № 1700005191535, адресоване ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», було вручено адресату за довіреністю 09.10.2024 року. Відповіді на запит не надійшло. Позивач не визнає вказаної у виконавчому написі заборгованості, вважає, що сума заборгованості є спірною. Крім того, повідомлення щодо необхідності сплати коштів від відповідача на його адресу не надходили, що є порушенням вимог для стягнення безспірної заборгованості. Позивач вважає виконавчий напис № 1420 від 17.02.2021 року таким, що вчинено з порушенням норм ЗУ «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій, оскільки нотаріусом при його вчиненні не було перевірено безспірність заборгованості за кредитним договором та нормами діючого законодавства взагалі не передбачено вчинення нотаріусами виконавчих написів на нотаріально не посвідчених кредитних договорах. Ухвалою судді від 18\~листопада 2024\~року в цивільній справі відкрито спрощене позовне провадження та справу призначено до розгляду по суті з повідомленням сторін. Ухвалою суду від 14\~листопада 2024 року було задоволено заяву представника позивача про забезпечення позову по справі за позовом представника позивача [PERSON] , [PERSON] до ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», треті особи: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, приватний виконавець виконавчого округу Чернігівської області Приходько Юрій Михайлович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та стягнення за виконавчим написом нотаріуса та забезпечено позов шляхом зупинення примусового виконання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Тарасом Володимировичем 17 лютого 2020 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1420, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» заборгованості у розмірі 1805012,82 грн., який перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Приходька Юрія Михайловича, виконавче провадження № 65595774, до набрання судовим рішенням по даній справі законної сили. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилася, представник позивача надала до суду заяву в якій просила, провести розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС», явку свого представника в судове засідання не забезпечив, до суду надійшла заява про визнання позову, в якій відповідач просив здійснювати судовий розгляд справи за відсутності представника відповідача, повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подання позову та зменшити витрати позивача на правничу допомогу до 1000 грн. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справ від останнього на час розгляду справи до суду не надходило. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у встановленому законом порядку, відповідно до ст. 128 ЦПК України. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний виконавець виконавчого округу Чернігівської області Приходько Юрій Михайлович, в судове засідання не з`явився, на електронну адресу суду надійшла заява, в якій останній просить провести розгляд справи без його участі. У відповідності до положень ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.05.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Приходьком Юрієм Михайловичем відкрито виконавче провадження №65595774, з примусового виконання виконавчого напису №1420 від 17.02.2021 року про стягнення з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС», код ЄДРПОУ: 40340222, заборгованості за кредитним договором №122/МК/2007-840 від 14 листопада 2007 року за період з 26 серпня 2020 року по 22 жовтня 2020 року у загальній сумі 1 805 012,82 грн., яка складається з: 667 861,36 грн. - сума заборгованості за кредитом, 1 136 851,46 грн. - сума заборгованості за відсотками за користування кредитом; 300 грн. - сума плати за вчинення виконавчого напису (а.с. 11). За приписами ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18\~ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат», порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до ст.\~87\~Закону України\~«Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88\~Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства\~юстиції України\~від 22\~лютого 2012\~року №\~296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку па підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Так, відповідачем відповідно до положень ст.\~76-81\~ЦПК України не було надано суду належних і допустимих доказів в обґрунтування того, що приватному нотаріусу були подані відомості про безспірність суми заборгованості позивача за кредитним договором. Доказів, які б спростовували позовні вимоги позивача, відповідачем суду не надано. Враховуючи, що станом на час вчинення виконавчого напису зазначена у ньому заборгованість не була безспірною, оскільки виконавчий напис оскаржується позивачем, суд приходить до висновку, що спірний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, а позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів у розмірі 14\~691, 82 грн., що були стягнуті за виконавчим провадженням №65595774 від 27.05.2021 року на підставі виконавчого напису №1420 від 17.02.2021 року, суд зазначає наступне. Відповідно до частин першої, другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно; особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави (глави 83 ЦК України) застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. За правовою природою конструкція зобов`язання, що виникає з безпідставного набуття майна (безпідставного збагачення), є формою реалізації охоронного правовідношення та виконує компенсаторну функцію. Зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення є протилежністю до зобов`язання з правочинів (договорів). Правочин, зокрема договір, як належна правова підстава встановлює зобов`язання з передання речі, виконання робіт (надання послуги), сплати коштів. Відповідно, за відсутності (або у подальшому відпадіння) правової підстави в особи виникає зобов`язання повернути те, що було отримано безпідставно (кондикція). Отримання майна, набутого без підстави, призводить до реституційного ефекту, прямо протилежного тому, що передбачено договором. Загальною ознакою кондикції є відсутність (або відпадіння у подальшому) правової підстави для утримання майна, набутого особою, до якої потерпілий звертається з кондикційним позовом. Як неодноразово зазначав Верховний Суд, зі змісту статті 1212 ЦК України можна зробити висновок, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі. Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося. Про виникнення зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення або збереження майна можна говорити у тому разі, коли дії особи або події призводять до протиправного результату, що юридично не обумовлений виникненням майнових вигод на стороні однієї особи за рахунок іншої. Саме цей протиправний результат у вигляді юридично безпідставних майнових вигод, що перейшли до набувача, є фактичною підставою для виникнення зобов`язань з повернення безпідставного збагачення. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Верховний Суд за результатами аналізу положень статті 1212 ЦК України дійшов до висновку, що фактичний склад, що породжує зобов`язання, які виникають внаслідок набуття або збереження майна без достатніх правових підстав, складається з таких елементів: 1) одна особа набуває або зберігає майно за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (майно набувається або зберігається без передбачених законом, іншими правовими актами або правочином підстав). Набуття майна однією особою за рахунок іншої полягає у збільшенні обсягу майна в однієї особи з одночасним зменшенням його обсягу в іншої особи. Набуття передбачає кількісний приріст майна, збільшення його вартості без понесення відповідних витрат набувачем. Безпідставне збереження майна полягає у тому, що особа мала витратити власні кошти, але не витратила їх через понесені втрати іншою особою або в результаті невиплати винагороди, що належить іншій особі. Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставного набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині. Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна. Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів). Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно. Наведені висновки викладено у постановах Верховного Суду від 06.03.2019 р. у справі №910/1531/18, від 29.05.2019 р. у справі № 757/42443/15-ц, від 28.01.2020 р. у справі №910/16664/18, від 08.09.2021 р. у справах № 201/6498/20, № 206/2212/18 тощо. В зазначених висновках Верховний суд також дійшов висновків, оскільки факт визнання виконавчого напису (на підставі якого у виконавчому провадженні було здійснено стягнення грошових коштів з позивача) таким, що не підлягає виконанню, є підставою для повернення коштів. При цьому обставини наявності або відсутності заборгованості позивача перед відповідачем за таким кредитним договором можуть бути предметом окремого судового розгляду. Такі ж висновки містяться і в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 623/363/20, провадження № 61-3007св21 від 6 жовтня 2021 року. Отже, зважаючи на викладене вище, суд, на підставі досліджених доказів встановив, що під час виконавчого провадження №65595774 від 27.05.2021 року, з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личука Тараса Володимировича №1420 від 17.02.2021 року, стосовно якого суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання цього виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, з [PERSON] стягнуто грошові кошти в сумі 14\~691,82 грн., які за встановлених обставин підлягають стягненню з відповідача на підставі ст. 1212 ЦК України як безпідставно набуті. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). Таким чином, враховуючи вищенаведене, встановлені судом обставини справи та оцінивши наявні в справі докази, суд вважає заявлені позивачем вимоги обґрунтованими, доведеними належними і допустимими доказами, що не спростовані відповідачем, а відтак суд дійшов до висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення позову представника позивача [PERSON] адвоката Гуц Наталії Миколаївни у повному обсязі Щодо судових витрат, суд зазначає наступне. При зверненні до суду із позовною заявою позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн., що підтверджується квитанцією ID №4711-7588-3283-1986 від 11.11.2024 року (а.с. 1). 03.12.2024 року від відповідача ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» до суду надійшла заява, в якій відповідач просить повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору на підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України, оскільки позовні вимоги відповідач визнає. Так, у відповідності до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з вказаного вище, суд вважає за необхідне повернути з державного бюджету на користь позивача [PERSON] 50 % від сплаченого судового збору, що становить 605,60 грн. та стягнути з відповідача ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» на користь позивача [PERSON] понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 605,60 грн., що становить 50 % від сплаченого судового збору. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved