Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-20 00:00:00

\~ датою ухвалення судового рішення є дата складення повного судового рішення (друге речення частини п`ятої статті 268 ЦПК України). Стислий виклад позиції позивача 16.12.2024 через систему «Електронний суд» представник позивача [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати за позивачем право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який розташований по [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що після смерті матері відкрилася спадщина за заповітом. Вона є спадкоємцем за заповітом, спадщину прийняла шляхом подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Позивачу відмовили у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з підстав відсутності у спадкодавця необхідних правовстановлюючих документів. Враховуючи викладене позивач просить в судовому порядку визнати їй право власності на спадкове майно. Стислий виклад заперечень відповідача. Представником Ковельської міської ради подано клопотання про розгляд справи у його відсутності, заперечення щодо заявлених позовних вимог, відсутні. Рух справи в суді. Позовна заява надійшла до суду 16 грудня 2024 року. 16 грудня 2024 року ухвалою судді відкрито провадження у справі, визначено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. В підготовче засідання сторони та їх представники не з`явились, подали клопотання про розгляд справи у їх відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось. Враховуючи визнання відповідачем позову, суд відповідно до положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України ухвалює рішення у підготовчому судовому засіданні. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Згідно з свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 26 березня 2005 року, виданим виконкомом Тойкутської сільською радою Ковельського району Волинської області, [PERSON] померла [INFO] . Заповіт від імені [PERSON] посвідчувався в Тойкутській сільській раді Ковельського району Волинської області 19.03.2003 за № 53. Розпорядження щодо всього майна було зроблене на користь [PERSON] . Відповідно до матеріалів спадкової справи №536 заведеної після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за заповітом. Позивач [PERSON] прийняла спадщину у встановленому законом порядку. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину, немає. Позивач є дочкою померлої, зокрема факт родинних відносин між спадкодавцем [PERSON] та позивачем [PERSON] , як між матір'ю та дочкою, підтверджується свідоцтвом про народження позивача серія [NUMBER] , виданим 25.10.1966. Позивач, як спадкоємець за заповітом після смерті [PERSON] , не може оформити спадщину через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно. Судом встановлено,\~що позивач\~прийняв спадщину\~в порядку\~встановленому ч.\~1\~ст.\~1269\~ЦК України,\~оскількиподала до Ковельської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, про що свідчить заведена спадкова справа № 536/2005. Згідно з витягом з погосподарської книги № 2 за 2001-2005 роки Тойкутської сільської ради с. Тойкут по особовому рахунку № [NUMBER] житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами належить [PERSON] і знаходиться в [ADDRESS] . Будинок збудований в 1946 році. Технічний паспорт на нерухоме спадкове майно, а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами позивачем [PERSON] станом на 23 березня 2023 року виготовлений.\~\~ 13 грудня 2024 року державний нотаріус Ковельської державної нотаріальної контори Волинської області відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане нерухоме майно з підстав відсутності правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцю. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 ст. 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. В силу ст. 1223 ЦК України передбачає, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Частиною 3 ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народження після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що має місце спадкування за заповітом. Позивач прийняв спадщину в порядку визначеному ч. 1 ст. 1269 ЦК України. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Суд переконався, що спадкодавець правомірно набув право власності на спірний житловий будинок, тому це майно входить до складу спадщини. Відсутність державної реєстрації права власності на спірне майно не позбавляє позивача, як спадкоємця, права на це спадкове майно. В силу ч.5 ст.1268 ЦК спадщина належить спадкоємцям з часу відкриття спадщини незалежно від часу її прийняття. Відповідно до вимог ст.68 Закону України «Про нотаріат» та п.4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, свідоцтво про право на спадщину не може бути видано у разі відсутності у спадкодавця правовстановлюючих документів на нерухоме майно. За таких обставин спадкове право позивача може бути реалізовано лише в судовому порядку. Відповідно до положень матеріального та процесуального закону, змісту позовних вимог та їх обґрунтування, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи час побудови нерухомого майна, яке спадкується, відсутність ознак самовільного будівництва, суд вважає необхідним вжити заходи для захисту прав позивача в спосіб, передбачений ст.16 ЦК України шляхом визнання права власності на спірне нерухоме майно в порядку спадкування. Щодо розподілу судових витрат. Судовий збір залишити за позивачем, відповідно до його письмової заяви.

Outcome: approved