Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-29 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Як на підставу позову позивач посилається на те, що відповідачка 12 квітня 2019 року уклала кредитний договір №402015228 з АТ "АЛЬФА-БАНК". Товариство належним чином виконало свої зобов`язання за договором кредиту, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами договору кредиту. Однак [PERSON] свої зобов`язання по поверненню коштів не виконала, у зв`язку із чим на даний час утворилася заборгованість в розмірі 59 271,64 грн, яку просить стягнути, а також судовий збір у розмірі 3\~028,00 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 9 200,00 грн. Право вимоги згідно із Договором факторингу перейшло до позивача. Процесуальні дії у справі. 22 листопада 2024 року позовна заява надійшла до суду. 29 листопада 2024 року отримано інформацію щодо зареєстрованого місця проживання відповідачки. 03\~грудня 2024\~року позовна\~заява прийнята\~до розгляду,\~провадження у справі відкрито. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались. Заяви, клопотання. Сторони у судове засідання не з`явились, разом з позовною заявою позивачем надавалося клопотання про розгляд справи за відсутності представника. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Порядок виклику відповідачки до суду, передбачений ЦПК України, дотримано, однак в судове засідання остання повторно не з`явилася, про причини неявки не повідомила, правом на подання відзиву на позов не скористалася, будь-яких заяв, клопотань від неї не надходило. За таких обставин суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ч.4 ст.223\~та ст.280 ЦПК України. Фіксування судового засідання технічними засобами, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом. 12 квітня 2019 року між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було підписано оферту на укладення Угоди про надання кредиту №402015228, за умовами якої позичальник отримала споживчий кредит у розмірі 50 000,00 грн, на строк 36 місяців, з датою повернення 15 квітня 2022 року, з розміром процентної ставки 0,01 % річних. Пунктом 1 Договору передбачено виплата позичальником комісійної винагороди за надання кредиту 7,0 %. Відповідачка підписала також паспорт споживчого кредиту, в якому передбачено загальні витрати за кредитом 57 266,41 грн, і зазначено, що орієнтовна загальна вартість кредиту за весь строк користування ним становить 103 760,41 грн, реальна річна процентна ставка 83,45 %. Графіком платежів сторони власними підписами узгодили дати платежів, які є щомісячними, та його розміри. Як видно із виписки по особовим рахункам АТ "СЕНС БАНК" (АТ «Альфа-Банк») з 12 квітня 2019 року по 22 лютого 2021 року відповідачці були зараховані кредитні кошти у розмірі у розмірі 50 000,00 грн. Однак, в порушення вимог кредитного договору, свої зобов`язання за цим договором, відповідач належним чином не виконала, що потягло за собою виникнення заборгованості. Із наданого позивачем розрахунку заборгованості видно, що станом на 23 лютого 2021 року заборгованість за кредитним договором становить 59 271 грн 64 коп., яка складається із: тіла кредиту у розмірі 31 446,66 грн, заборгованості за відсотками 27 224,98 грн. Доказів, які б спростовували розрахунок заборгованості, відповідачкою суду не надано. 22 лютого 2021 року АТ «Альфа-Банк» уклало з ТзОВ "ФК ФОРТ" Договір факторингу №1, відповідно до якого до останнього перейшло право вимоги до відповідачки за договором №402015228 від 12 квітня 2019 року у розмірі 59 271 грн 64 коп. 23 лютого 2021 року ТзОВ "ФК ФОРТ" уклало з ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» Договір факторингу №01-23-02/21, відповідно до якого до останнього перейшло право вимоги до відповідачки за договором №402015228 від 12 квітня 2019 року у розмірі 59 271 грн 64 коп. Отже, Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» наділено правом грошової вимоги до відповідача. Зміст спірних правовідносин. Встановленим обставинам відповідають правовідносини із зобов`язань за кредитним договором та недопустимості односторонньої відмови від виконання зобов`язань, а також щодо наслідків неналежного виконання зобов`язань. Норми права, які застосовує суд. Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору. За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 3 Закону України «Про електрону комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до пункту 6 частини 1\~цієї статті\~Закону, електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електрону комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до\~ст.610 ЦК України\~порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Крім того відповідно до\~ст. 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно\~ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до\~ст.536\~ЦК України,\~за користування\~чужими грошовими\~коштами боржник\~зобов`язаний сплачувати\~проценти,\~якщо інше\~не встановлено\~договором між\~фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Нормою ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За приписами ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1\~ст.1048 ЦК України). Відповідно до\~ст.512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно\~ст.514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Згідно з положеннями ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст.1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. Стаття 1082 ЦК України\~передбачає, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Висновок суду. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, судом встановлено, що позивачем підтверджений факт укладення кредитного договору 12 квітня 2019 року за №402015228 АТ «Альфа-Банк» з відповідачкою та порушення нею взятих на себе зобов`язань. Відповідачкою не надано заперечень щодо того, що вона в електронному режимі підписувала договір про надання кредиту, отримувала кредитні кошти, а також користувалася ними, тобто та обставина, що відповідачка отримала від позивача кредит, не спростована. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З наданого позивачем розрахунку заборгованості видно, що відповідачка не здійснювала погашення боргу за кредитом належним чином, не сплачувала відсотки за користування ним, що вказує на наявність заборгованості по кредиту. Оскільки доказів відсутності заборгованості по кредитному договору відповідачка суду не надала, суд не бачить підстав для відмови у задоволенні позовних вимог. За таких підстав, позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір у розмірі 3\~028,00 грн. Щодо стягнення з відповідача судових витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 9\~200,00 грн, суд виходить з такого. Як передбачено статтею 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Розмір здійснених позивачем витрат на правничу допомогу підтверджується належними доказами та є співмірним із складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг. Клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу та будь-яких доказів їх неспівмірності від відповідачки не надійшло. Отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 9\~200,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved