Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що відповідачка, шлюб з якою розірвано рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 17.04.2012, є матір`ю [PERSON] . З 2010 року сторони проживають окремо, спілкування майже не підтримують. З цього часу відповідачка займається своїм життям та злісно ухиляється від виконання батьківських обов`язків, а саме: зовсім не бачиться з сином та не виявляє такого бажання, не вітає його з днем народження та не передає подарунків, не виявляє жодного інтересу до життя дитини, не надає будь-якої фінансової допомоги, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя. 31.05.2024 позивач звернувся до Сихівського районної адміністрації Львівської міської ради як органу опіки та піклування щодо надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно сина [PERSON] . Однак отримав письмову відповідь про те, що орган опіки і піклування письмовий висновок щодо роз`яснення спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи, подає суду та рекомендовано звернутись до суду з позовом про позбавлення батьківських прав. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, що викладені у позовній заяві. Додатково зазначив, що станом на цей час є неодруженим, офіційно не працевлаштований, проте періодично займається підсобними роботами, самостійно займається утриманням та виховання сина, а також йому допомагає матір [PERSON] . З позовом про стягнення з відповідачки аліментів на утримання сина не звертався, перешкод у спілкуванні матері та сина не чинив. Зазначив, що у випадку ініціативи зі сторони [PERSON] він би не заперечував проти спілкування сина з матір`ю. Вважає, що відомості про нього як військовозобов`язаного є оновленими, оскільки ним придбано автомобіль, у зв`язку з чим внесено відомості до відповідного реєстру щодо права власності на майно та відповідно оновлено відомості про нього особисто. До відповідного ТЦК щодо оновлення даних не звертався, однак ствердив, що подання до суду позову про позбавлення батьківських прав не пов`язане з уникненням призову на військову службу під час мобілізації. На запитання щодо дійсної причини звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав серед іншого зазначив, що син у 2023 році навчався у Республіці Польща та бажає продовжувати навчання за кордоном, однак для того, щоб мати можливість виїзду за межі України без згоди матері необхідно позбавити останню батьківських прав. Вважає, що позбавлення відповідачки батьківських прав щодо матері забезпечить якнайкращі інтереси дитини. Просив суд позов задовольнити. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав, що викладені у позовній заяві, просила суд позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, через соцмережу від останньої надійшла заява, відповідно до якої повідомила, що в судове засідання з`явитись не може, оскільки перебуває за межами України. Вказала, що з позивачем дійшли спільного рішення щодо того, з ким залишається дитина. Мета позбавлення їй відома, тому не заперечує. Представник третьої особи [INFO] Волкова М.Я. в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечила. Зазначила, що перевірка відомостей районних ТЦК щодо позивача не дала результатів та будь-які відомості про останнього відсутні. Відтак вважає, що позбавлення батьківських прав матері спрямоване на ухилення від призову за мобілізацією. В судове засідання від 10.01.2024 не з`явилась, звернулась до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності. Представник третьої\~особиСихівської районної адміністрації Львівської міської ради як органу опіки та піклування в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду. Заслухавши пояснення учасників розгляду справи, які з`явились в судове засідання, дослідивши та оцінивши докази у справі в сукупності, суд дійшов наступного висновку. Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Конвенція ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх\~діях щодо\~дітей,\~незалежно від\~того,\~здійснюються вони\~державними чи\~приватними установами,\~що займаються\~питаннями соціального\~забезпечення,\~судами,\~адміністративними чи\~законодавчими органами,\~першочергова увага\~приділяється якнайкращому\~забезпеченню інтересів\~дитини (статті 3, 9). Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 Сімейного кодексу України (СК України) батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. (пункти 1)-6) частини першої статті 164 СК України). З аналізу зазначеної норми випливає, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Верховний Суд у постанові від 23\~листопада 2021 року у справі №592/17972/19 також звернув увагу на таке. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні й остаточні правові наслідки (втрата прав, заснованих на спорідненості) як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав\~є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (провадження № 61-2081св21). У рішенні від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України» (заява №10383/09) Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Розірвання сімейних\~зв`язків\~означає позбавлення\~дитини її\~коріння,\~а це\~можна виправдати\~лише за\~виняткових обставин (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», заява №39948/06). Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції 19.09.2009 (а.с. 8). Шлюб, укладений 19 вересня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №2434, розірвано рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 17 квітня 2012 року. Після розірвання шлюбу [PERSON] змінено прізвище на [PERSON] (а.с. 9). Згідно з актом №385, виданим 09.07.2024 ЛКП «Під Зуброю», [PERSON] , [INFO] , проживає разом з батьком [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , без реєстрації (а.с. 10). Як видно з довідки №01-51/64 від 15.04.2024, [PERSON] навчається у 8 класі гімназії «Тривіта», учнем опікується батько, систематично відвідує батьківські збори, цікавиться успішністю сина, сприяє всебічному розвитку дитини (а.с. 11). Згідно з довідкою №72 від 11.10.2024, виданою сімейним лікарем ТОВ «Клініка сімейної медицини «Біхелсі», відділення №7, [PERSON] , [INFO] , прийоми сімейного лікаря відвідує з батьком [PERSON] (а.с. 85). Відповідно до частин 5, 6 ст. 19 Сімейного кодексу України орган опіки\~та піклування\~подає суду\~письмовий висновок\~щодо розв`язання\~спору на\~підставі відомостей,\~одержаних у\~результаті обстеження\~умов проживання\~дитини,\~батьків,\~інших осіб,\~які бажають\~проживати з\~дитиною,\~брати участь\~у її\~вихованні,\~а також\~на підставі\~інших документів,\~які стосуються\~справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер, повинен містити відомості щодо наявності виключних обставин, підтверджених відповідними доказами, які б свідчили про свідоме нехтування батьком/матір`ю своїми обов`язками, і бути законною підставою для застосування такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав, що якнайкраще відповідатиме інтересам дітей Згідно з\~висновком Сихівської\~районної адміністрації\~Львівської міської\~ради від\~15.11.2024\~комісія з\~питань захисту\~прав дитини\~вважає за\~доцільне позбавлення\~батьківських прав\~ [PERSON] \~відносно дитини\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~оскільки така\~самоусунулась від\~виконання своїх\~батьківських обов`язків,\~не піклується\~про духовний\~та фізичний\~розвиток сина,\~не цікавиться\~його життям,\~здоров`ям,\~навчанням та\~майбутнім,\~матеріально не\~забезпечує.\~Відповідно до\~такого висновку\~матір через\~соцмережу надіслала\~повідомлення,\~відповідно до\~якого зазначила,\~що перебуває\~за кордоном,\~з сином\~спілкувалась давно,\~вийти на\~онлайн зв`язок\~в день\~проведення засідання\~комісії не\~має змоги.\~На засіданні\~комісії з\~питань захисту\~прав дитини\~досліджено ряд\~документів,\~зокрема:\~довідку навчального\~закладу та\~сімейного лікаря,\~акт обстеження\~умов проживання\~дитини,\~заслухано пояснення\~ряду осіб,\~які підтвердили\~виховання та\~утримання дитини\~батьком (а.с. 83). Таким чином, вказаний висновок містить інформацію щодо проживання, навчання дитини та участь у цьому батька. Разом з тим, у висновку відсутні відомості щодо встановлення органом та піклування дійсних причин можливого ухилення матері від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та з приводу вжитих заходів з метою спонукання матері до виконання своїх батьківських обов`язків. На переконання суду, вищевказаний висновок є недостатньо обґрунтованим та не відповідає якнайкращим інтересам дитини. Судом встановлено, що спільна дитина сторін [PERSON] , 2009 р.н., проживає разом з батьком [PERSON] , який неодружений, офіційно не працевлаштований, проте періодично займається підсобними роботами, у встановленому законом порядку не уточнив свої персональні дані військовозобов`язаного, незважаючи на введення та дію на території України воєнного стану. З заявою про видачу судового наказу або з позовом про стягнення з відповідачки на його користь аліментів на утримання дитини не звертався. В ході розгляду справи [PERSON] , який досяг п`ятнадцятирічного віку та є неповнолітнім, на пропозицію суду пояснив, що проживає з батьком, з матір`ю не спілкується та її не пам`ятає, батьки останньої з ним зв`язку не підтримують. Йому відомо, що в його матері є також старший син, проте він з ним не спілкується. Також зазначив, що якщо б матір мала бажання з ним спілкуватись, то він би не був проти цього. Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] , надала показання про те, що останній самостійно здійснює догляд за сином майже з народження. Натомість відповідачка покинула дитину, її батьки не цікавляться життям онука. Свідок [PERSON] надала показання про те, що товаришує з матір`ю позивача [PERSON] протягом тридцяти років. Позивач самостійно опікується сином, баба [PERSON] також бере участь у вихованні онука. При цьому, показання зазначених свідків, які є близькими до позивача особами, не вказують на причину можливого ухилення матері від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини. Фактів притягнення\~відповідачки до\~юридичної відповідальності за невиконання обов`язків щодо виховання дитини судом не встановлено. Враховуючи усе\~вищевказане в\~сукупності,\~суд дійшов\~висновку,\~що належні,\~допустимі,\~достовірні та\~достатні докази\~того,\~що відповідачка\~ [PERSON] \~ злісно\~ухиляється від\~виконання своїх\~обов`язків щодо\~виховання дитини,\~тобто,\~що остання\~систематично продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, відсутні. При цьому, застосування щодо відповідачки відповідних заходів попередження та впливу не встановлено. Відповідно до ч. 3 ст. 155 СК України відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства, у зв`язку з чим суд не бере до уваги позицію відповідачки, викладену у повідомленні через соцмережу, щодо відсутності у неї заперечень з приводу позбавлення батьківських прав. При цьому, суд звертає увагу на те, що [PERSON] ствердила про існування спільної згоди з [PERSON] щодо того, з ким залишається дитина. На переконання суду, позбавлення батьківських прав матері щодо неповнолітнього сина з метою виїзду останнього на навчання за кордон без згоди матері, розірвання сімейних зв`язків з матір`ю за інших встановлених судом обставин не є виправданим та метою такого позову не є забезпечення якнайкращих інтересів дитини. Разом з\~тим,\~відповідачку слід\~попередити про\~необхідність змінити\~ставлення до\~виховання неповнолітнього\~сина [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~поклавши на\~Сихівську районну\~адміністраціюЛьвівської міської ради як орган опіки та піклування контроль за виконанням нею батьківських обов`язків. Таким чином, достатні підстави для задоволення позову відсутні.

Outcome: dismissed