Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-15 00:00:00

20.06.2024 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначила, що [INFO] у її сина [PERSON] та відповідачки [PERSON] народилася спільна дитина - донька [PERSON] . Батьки дитини у зареєстрованому шлюбі не перебували та протягом двох останніх років будь-яких стосунків не підтримують. З того часу [PERSON] , [INFO] , та її син проживають разом з нею у с. Угринів Луцького р-ну, останній до його мобілізації 20.04.2024 року у лави Збройних Сил України, самостійно виховував та матеріально забезпечував свою доньку. Натомість, відповідачка проживає окремо від доньки, життям дитини не цікавиться, веде аморальний спосіб життя, зловживає наркотичними засобами та психотропними препаратами. З даного приводу остання неодноразово притягалася до адміністративної та кримінальної відповідальності. Тобто, [PERSON] жодної участі у житті [PERSON] , [INFO] , не приймає, її виховання, догляд та матеріальне утримання не здійснює взагалі. Враховуючи наведене, просить суд позбавити [PERSON] , батьківських прав щодо малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . 12.09.2024 року від служби у справах дітей Городищенської сільської ради Луцького р-ну надійшов до суду висновок «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до її малолітньої дочки [PERSON] » (а.с. 42-43). Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25.09.2024 року в КП «ВОПЛ м. Луцька» Волинської обласної ради було витребувано інформацію щодо спростування чи підтвердження фактів звернення [PERSON] , [INFO] , за наданням психіатричної допомоги (а.с. 62-63). 29.10.2024 року на виконання вищевказаної ували від КП «ВОПЛ м. Луцька» Волинської обласної ради на адресу суду надійшла інформаційна довідка (а.с. 82). В судовому засіданні позивачка та її представник заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити, пояснення надали аналогічні викладеним у позовній заяві. Щодо ухвалення заочного рішення по справі не заперечували. Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилася, причини своєї неявки суду не повідомила, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та в належний спосіб, буд-які заяви, клопотання чи відзив на позовну заяву від неї на адресу суду не надходили. Від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Органу опіки та піклування Городищенської сільської ради Луцького району Волинської області до початку судового засідання надійшла заява, в якій остання просить розгляд справи проводити у її відсутності, заявлені вимоги підтримує (а.с. 109). Заслухавши пояснення сторони позивача, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] . Її батьками є [PERSON] та відповідачка [PERSON] . Зазначене підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 9). Позивачка [PERSON] є матір`ю [PERSON] та бабою малолітньої [PERSON] , [INFO] . Судом також встановлено, що [PERSON] та [PERSON] у зареєстрованому шлюбі не перебували, протягом тривалого проміжку часу будь-які стосунки не підтримують. Малолітня [PERSON] проживає в сім`ї позивачки в с. Угринів Луцького району Волинської області, що підтверджується довідкою Городищенської сільської ради № 52 від 31.05.2024 року (а.с. 10). Батько дитина - [PERSON] з 20.04.2024 року перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] (а.с. 13). Відповідачка [PERSON] проживає окремо від доньки, за адресою; [ADDRESS] (а.с. 28). Доказів іншого відповідачкою [PERSON] суду не надано. Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. В обґрунтування заявлених позовних вимог про позбавлення батьківських прав позивачка [PERSON] вказує, що [PERSON] повністю самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та матеріальному утриманню доньки, вона ставить питання перед судом про позбавлення відповідача батьківських прав щодо їх спільної дитини. Як слідує зі статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлена, що малолітня [PERSON] проживає в сім`ї своє баби - позивачки [PERSON] , а тому остання є особою, якій відповідно до приписів ст. 165 СК України надано право на звернення до суду з даним позовом. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, його фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України матір, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх зобов`язань по вихованню дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною, однак не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Як вбачається із довідки Шклинської амбулаторії загальної практики сімейної медицини КНП «Горохівський районний ЦПМСД» № 329 від 04.06.2024 року, [PERSON] , [INFO] , задекларована в Шклинській амбулаторії її бабою [PERSON] 04.06.2024 року. Дитина проживає протягом останніх двох років у с. Угринів Луцького р-ну разом зі своїми дідом та бабою. На прийом до лікаря приводила свою онуку [PERSON] . Дитина відвідує дитячий садок (а.с. 11). Згідно характеристики Угринівського закладу дошкільної освіти «Зірочка» Городищенської сільської ради, виданої на [PERSON] за № 46 від 11.06.2024 року, остання відвідує даний заклад з 07.09.2022 року. Дитина проживає азом зі своїми дідом та бабою, які й займаються її вихованням. [PERSON] , [INFO] добре вихована, матеріально забезпечена, завжди охайна та доглянута. З приводу вирішення організаційних чи інших питань вихователі контактують з її бабою [PERSON] . Мати дитини [PERSON] рідко проявляє інтерес до освітньо-виховного процесу своєї доньки, заклад відвідувала в поодиноких випадках. Батько дитини перебуває на військовій службі (а.с. 12). Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що позивач у справі є її сусідкою. Як їй відомо, у [PERSON] та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах, за час яких у них народилася донька [PERSON] . Усі разом вони проживали по сусідству по [ADDRESS] . З початку повномасштабної війни в України спільне життя МІЖ [PERSON] та [PERSON] було припинено, відповідачка залишила свою сім`ю та переїхала на постійне проживання до м. Луцька, де в подальшому мешкала з іншим чоловіком. Малолітня [PERSON] залишилася проживати зі своїми дідом та бабою. З того часу [PERSON] приймає участі у вихованні та утриманні своєї доньки. Зі слів знайомих, відповідачку неодноразово бачили в м. Луцьку в стані сп`яніння. Востаннє вона бачила відповідачку близько пів року тому. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] є її тіткою, а [PERSON] - двоюрідним братом. [PERSON] та [PERSON] припинили будь-які відносини у лютому 2022 року. З того часу відповідачка проживає окремо від своєї доньки та сім`ї позивачки. Як їй відомо, [PERSON] зловживає алкогольними напоями та наркотичними засобами, життям дитини не цікавиться, участі в утриманні та вихованні дитини не приймає. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що позивач у справі є її сусідкою, а тому вона є очевидцем факту одноосібного виховання, утримання та догляду за малолітньою [PERSON] її бабою та дідом. [PERSON] залишила свою дитину весною 2022 року та за наявною у неї інформацією, остання зловживає алкоголем. У 2022 році до неї ( [PERSON] ), вочевидь як до поручителя, неодноразово телефонували представники колекторських компаній з приводу невиконаних відповідачкою фінансових зобов`язань. Свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] попереджені судом про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання і відмову від дачі показань за ст.ст. 384, 385 КК України, що підтверджується їх підписом, а тому у суду відсутні об`єктивні підстави ставити під сумнів показання вказаних свідків (а.с. 126-128). Згідно інформаційної довідки КП «ВОПЛ м. Луцька» Волинської обласної ради № 11119/2-06.24 від 16.10.2024 року, наданої у відповідь на ухвалу суду від 25.09.2024 року, [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні у психіатричному відділенні закладу з 22.08.2024 року по 26.08.2024 року з діагнозом: розлад адаптації у вигляді афективно-поведінкової реакції, суїцидальна поведінка, стан медикаментозного покращення (а.с. 82). Крім того, як вбачається із довідки Луцького РУП ГУНП у Волинській обл. № 146 аз/50/04-24 від 04.06.2024 року, [PERSON] в період з 2022 року по 2024 рік притягувалася до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 44 КУпАП (17.12.2022 року та 11.01.2023 року), ч. 2 ст. 126 КУпАП (27.12.2023 року), ч. 1 ст. 127 КУпАП (26.06.2023 року та 02.05.2024 року), ч. 1 ст. 175-1 КУпАП (27.12.2023 року) та ч. 1 ст. 178 КУпАП (17.12.2022 року) (а.с. 14). Постановою Рожищенського районного суду Волинської області від 30.10.2024 року в справі № 167/992/24 [PERSON] було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та накладено штраф у розмірі 40800 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років (а.с. 114-118). Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15.11.2022 року у справі № 161/14995/22, який набрав законної сили 16.12.2022 року, [PERSON] було засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України за незаконне придбання та зберігання без мети збуту психотропної речовини - амфетаміну (а.с. 119-121). Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.11.2023 року у справі № 161/17484/23, який набрав законної сили 12.03.2024 року, [PERSON] було визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі; від відбування призначеного покарання звільнено із іспитовим строком 2 роки (а.с. 122-124). Наведені вище свідчить про те, що малолітня [PERSON] , [INFO] проживає разом зі своїми дідом та бабою, останній в повній мірі забезпечують останній її виховання, матеріальне утримання та догляд на час перебування їх сина (батька дитини) на військовій службі по мобілізації; [PERSON] участі у житті своєї дитини не приймає та фактично веде антисоціальний спосіб життя. Так, рішенням виконавчого комітету Городищенської сільської ради Луцького р-ну Волинської обл. № 196 від 04.09.2024 року було затверджено висновок селищної ради, як органу опіки та піклування, про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с. 42-43). Як слідує із вищевказаного висновку органу опіки та піклування, відповідачка з дитиною не проживає, не спілкується та взагалі участі у вихованні та забезпеченні усім необхідним для фізичного та духовного розвитку дитини не приймає. [PERSON] займається виключно власним життям, донькою не цікавиться та не бажає приймати участі у житті [PERSON] . З огляду на наведене, позбавлення батьківських прав відповідачки відносно її доньки є доцільним та відповідає інтересам дитини. Даний висновок органу опіки та піклування суд вважає обґрунтованим. Таким чином судом достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] не піклується про свою доньку [PERSON] , [INFO] , не проявляє зацікавленості в її подальшій долі, не цікавиться станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на фізичний розвиток дитини як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі необхідному для його нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини. Частиною 2 ст. 171 СК України визначено, що дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Враховуючи вік малолітньої [PERSON] ( [INFO] виповнилося шість років), рівень інтелектуального та емоційного розвитку, а також життєвого досвідудитини такого віку, що на думку суду позбавляє її спроможності належно сприйняти та свідомо оцінити обставини свого життя, з урахуванням того, що остання відноситься до чутливої, соціально-вразливої категорії осіб, суд вважає за недоцільне заслуховувати її думку при вирішенні даного спору. Статтею 157 СК України закріплено обов`язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини, окрім того законодавством зобов`язано батьків вирішувати всі питання виховання дитини спільно. Однак, відповідач, проживаючи окремо від дитини не виконує належним чином свої батьківські обов`язки без поважних та обґрунтованих причин. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Разом з тим це є способом захисту прав та інтересів дитини, а тому при вирішенні цього питання перш за все необхідно виходити з інтересів дитини, з`ясувати та оцінити який позитивний чи негативний наслідок для дитини матиме таке рішення. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Оцінюючи надані сторонами докази, як кожен окремо так і у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач не піклувалася про фізичний і духовний розвиток доньки, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечувала необхідного харчування, медичного догляду і лікування дитини, не спілкувалася з дитиною в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення, не виявляла інтересу до її внутрішнього світу та не сприяла засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі. З урахуванням наведеного суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав є обґрунтованими, їх задоволення відповідає інтересам малолітньої [PERSON] , [INFO] і її подальшому життю. За таких обставин суд вважає, що позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Орган опіки та піклування Городищенської сільської ради про позбавлення батьківських прав підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З вищевикладеного слідує, що з відповідачки на користь позивачки необхідно стягнути 1211,20 грн. понесених судових витрат зі сплати судового збору. На підставі ст.ст. 164-167 СК України,

Outcome: approved