Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-19 00:00:00

Позивач виконавчий комітет Тернопільської міської ради, як орган опіки та піклування, звернувся до суду з позовом до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Служба у справах дітей Великогаївської сільської ради, Тернопільський обласний комунальний заклад соціальної підтримки та виховання дітей, в якому просив звільнити [PERSON] , [INFO] , від виконання обов`язків піклувальника відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування вимог позивач вказав, що [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої записані [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 червня 2011 року у справі №2-1469/11 [PERSON] та [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] , призначено [PERSON] опікуном [PERSON] та встановлено місце проживання [PERSON] разом із [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 18 серпня 2011 року за №1376 дитині [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Зазначив, що піклувальник [PERSON] перебуває на контролі служби у справах дітей Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області. Відповідно до характеристик [PERSON] від 04 грудня 2020 року, від 05 січня 2022 року, від 31 січня 2023 року та від 08 січня 2024 року, складених навчально-виховним комплексом «Загальноосвітня школа І-ІІ ступенів дошкільний навчальний заклад с. Великі Гаї» Великогаївської сільської ради, опікун [PERSON] належного контролю за навчанням та поведінкою дитини не здійснювала, батьківські збори відвідувала не часто, а тому учениця не виявляла зацікавленості до навчання. Згідно висновку служби у справах дітей Великогаївської сільської ради за №20 від 25 січня 2024 року, [PERSON] не належним чином виконує свої обов`язки як опікун та не належним чином доглядає за дитиною. Службою у справах дітей 25 березня 2024 року та 24 червня 2024 року було проведено обстеження помешкання [PERSON] та підопічної [PERSON] , за результатами яких складено відповідні акти, згідно з якими в приміщенні будинку панував неприємний запах, зокрема запах сигарет, наявний безлад, в кімнаті дитини не прибрано, розкидані речі, дитини на час обстеження не було, місце її перебування піклувальнику невідоме, на телефонні дзвінки дитина не відповідає. Окрім того, [PERSON] та [PERSON] проживають в будинку старої забудови. На час візитів часто спостерігається безлад у будинку, панує неприємний запах сигарет, інколи відсутні продукти харчування. За період соціального супроводу в сім`ї наявні складні життєві обставини, а саме: вживають спиртні напої в присутності дитини, а тому від дитини часто чути запах сигарет. Основним доходом в сім`ї є державна соціальна допомога для дитини. Зі слів класного керівника на період навчання дитини, піклувальник належного контролю за навчанням та поведінкою підопічної не здійснювала, батьківські збори не відвідувала, тому учениця не виявила зацікавленості до навчання. 13.06.2024 року стало відомо, що дитина не ночувала вдома і не з`являлася вдень. Працівники служби у справах дітей та поліції відвідували піклувальника [PERSON] , де з`ясувалось, що дитині не створені належні умови для проживання, не має спального місця, повсюди розкидані речі різного характеру, наявне сміття по всіх кімнатах будинку, де панує неприємний запах, а тому дитина ночувала на горищі будинку по [ADDRESS] . [PERSON] не здійснює піклування за дитиною [PERSON] , 2009 року народження, оскільки неповнолітня протягом останнього місяця не проживає разом з нею. Піклувальник [PERSON] на засіданні комісії з питань захисту прав дитини повідомила, що їй не відомо де перебуває її підопічна, інших пояснень щодо розгляду даного питання надати не змогла. Рішенням комісії з питань захисту прав дитини від 19 липня 2024 року за №501 влаштовано дитину [PERSON] до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Тернопільської обласної державної адміністрації. Рішенням комісії з питань захисту прав дитини від 04 жовтня 2024 року за №666 влаштовано дитину [PERSON] до Тернопільського обласного комунального закладу соціальної підтримки та виховання дітей. За час перебування [PERSON] у закладі, піклувальниця [PERSON] жодного разу не відвідувала свою підопічну. До адміністрації та працівників Центру [PERSON] особисто чи в телефонному режимі не зверталася. За час перебування у закладі [PERSON] проявляла емоційно-вольову нестійкість, агресивну поведінку, часто дівчина неспроможна впоратися зі своїми переживаннями та поведінкою, що свідчить про низький рівень емоційного інтелекту. Їй властива швидка реактивність на подразники та демонстративна поведінка. Таким чином, відповідач не виконує своїх обов`язків піклувальника, порушує права неповнолітньої [PERSON] не займається її вихованням, що негативно впливає на дитину. Посилаючись на наведене, просив задовольнити позов. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 листопада 2024 року, яку занесено до протоколу судового засідання, закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали та просили задовольнити позов. Не заперечили проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце судового засідання була повідомлена у встановленому законом порядку, зокрема шляхом направлення судової повістки за місцем її реєстрації та розміщення оголошення про виклик до суду на сайті судової влади. Попередньо не повідомила суд про причини своєї неявки, заяви про відкладення та відзив на позов не подавала. [PERSON] була присутня один раз в попередньому судовому засіданні 28 листопада 2024 року. Пояснила, що позов не визнає та просила відкласти розгляд справи для долучення доказів. Однак, у подальшому, будучи належним чином повідомленою в судове засідання не з`явилася, будь-яких пояснень, доказів суду не подала. Представник служби у справах дітей Великогаївської сільської ради Дерев`яна О.В. в судовому засіданні просила позов задовольнити. Представник Тернопільського обласного комунального закладу соціальної підтримки та виховання дітей в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце був повідомлений у встановленому законом порядку. Представник був присутній у попередньому судовому засіданні та просила задовольнити позов. На підставі вимог ст. ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін та проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів Судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої зазначено [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 05 січня 2010 року, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис №04. Заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 червня 2011 року позбавлено батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , призначено [PERSON] опікуном [PERSON] , [INFO] . Встановлено місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , разом із [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради за №1376 від 18 серпня 2021 року вирішено надати малолітній дитині [PERSON] , [INFO] , соціальний статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Згідно характеристик [PERSON] від 04 грудня 2020 року, від 05 січня 2022 року, від 31 січня 2023 року та від 08 січня 2024 року, складених навчально-виховним комплексом «Загальноосвітня школа І-ІІ ступенів дошкільний навчальний заклад с. Великі Гаї» Великогаївської сільської ради, [PERSON] не проявляє себе у спілкуванні з однокласниками, подруг серед однокласників не має. Намагається привернути до себе увагу шляхом тактильного контакту з вчителями (обіймає та притуляється). Розкриває себе в індивідуальних бесідах. Ділиться з вчителями інформацією про свою сім`ю. На окремих уроках проявляє здібності, зокрема на уроках української літератури. Не прислухається до вчителів при незадовільній поведінці. Опікун [PERSON] належного контролю за навчанням та поведінкою дитини не здійснювала, батьківські збори відвідувала не часто, а тому учениця не виявляла зацікавленості до навчання. Згідно висновку служби у справах дітей Великогаївської сільської ради за №20 від 25 січня 2024 року, [PERSON] не належним чином виконує свої обов`язки як опікун та не належним чином доглядає за дитиною. Службою у справах дітей 25 березня 2024 року та 24 червня 2024 року було проведено обстеження помешкання [PERSON] та підопічної [PERSON] , за результатами яких складено відповідні акти, згідно з якими в приміщенні будинку панував неприємний запах, зокрема запах сигарет, наявний безлад, в кімнаті дитини не прибрано, розкидані речі, дитини на час обстеження не було, місце її перебування піклувальнику невідоме, на телефонні дзвінки дитина не відповідає. Згідно висновку служби у справах дітей Великогаївської сільської ради за №20 від 25 січня 2024 року, в продовж періоду, за який дитина знаходиться під соціальним супроводом в сім`ї, не покращилися складні життєві обставини, а саме: піклувальник через стан свого здоров`я не може контролювати куди і з ким ходить [PERSON] ; в сім`ї часто вживають спиртні напої в присутності дитини; від [PERSON] часто чути запах алкоголю та сигарет; без поважних причин пропускає школу, прогулює та зриває уроки; не дотримується комендантської години; в соціальних мережах переглядає та публікує сумнівну інформацію. [PERSON] не належним чином виконує свої обов`язки як опікун та не належним чином доглядає за дитиною. Рішенням комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 19 липня 2024 року за №501 вирішено влаштувати дитину, позбавлену батьківського піклування [PERSON] , [INFO] , до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Тернопільської обласної державної адміністрації. Зі змісту вказаного рішення вбачається, що піклувальник [PERSON] на засіданні комісії з питань захисту прав дитини повідомила, що їй не відомо де перебуває її підопічна, інших пояснень щодо розгляду даного питання надати не змогла. Рішенням комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 04 жовтня 2024 року за №666 вирішено влаштувати дитину, позбавлену батьківського піклування [PERSON] , [INFO] , до Тернопільського обласного комунального закладу соціальної підтримки та виховання дітей. Згідно інформаційного листа Центру соціально-психологічної реабілітації дітей за №209 від 14 жовтня 2024 року, за час перебування [PERSON] , [INFO] , у закладі піклувальниця [PERSON] жодного разу не відвідувала свою підопічну. До адміністрації та працівників Центру [PERSON] особисто чи в телефонному режимі не зверталася. За час перебування у закладі [PERSON] проявляла емоційно-вольову нестійкість, агресивну поведінку, часто дівчина неспроможна впоратися зі своїми переживаннями та поведінкою, що свідчить про низький рівень емоційного інтелекту. Їй властива швидка реактивність на подразники та демонстративна поведінка. Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 грудня 2023 року [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді попередження. Вказана постанова суду набрала законної сили. Зі змісту вказаної постанови суду вбачається, що 29 листопада 2023 року близько 15 год громадянка [PERSON] ухилилась від виконання батьківських обов`язків щодо виховання неповнолітньої онуки [PERSON] , 2009 року народження, опікуном якої вона являється, а саме в будинку брудно, чути запах сигарет, не здійснює належний контроль за навчанням та поведінкою дитини, від опікуна чути запах алкоголю, чим порушила вимоги ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 лютого 2024 року [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу. Вказана постанова суду набрала законної сили. Зі змісту вказаної постанови суду вбачається, що 12 січня 2024 року о 13 год 00 хв громадянка [PERSON] ухилилась від виконання батьківських обов`язків щодо виховання неповнолітньої [PERSON] , 2009 року народження, яка за місце проживання в соціальній мережі «Інстаграм» викурювала сигарети та випивала алкоголь, чим порушено вимоги ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». В судовому засіданні 02 січня 2025 року було заслухано думку дитини [PERSON] , яка вказала, що за час останнього року проживання разом із [PERSON] вона пам`ятає часті сварки та вживання спиртних напоїв з боку останньої. [PERSON] часто вживає алкоголь. Останнім часом вона почувала себе в небезпеці проживаючи разом із [PERSON] , а тому інколи ночувала на горищі. На даний час вона проживає у Тернопільському обласному комунальному закладі соціальної підтримки та виховання дітей, де за нею доглядають та забезпечують, вона відвідує навчання та їй подобається жити у вказаному закладі. Зазначила, що підтримує поданий позов, оскільки [PERSON] протягом останнього року не виконує належним чином покладених на неї обов`язків піклувальника щодо неї. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи та думку дитини, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступних підстав. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно з вимогами ст. 243 Сімейного Кодексу України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Відповідно до вимог ст. 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Згідно з вимогами до ст. 59 ЦК України піклування встановлюється над неповнолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, цивільна дієздатність яких обмежена. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 60 ЦК України суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Згідно з вимогами ст. ст. 61, 62 ЦК України орган опіки та піклування встановлює опіку над малолітньою особою. Опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника. В силу вимог ч. ч. 3, 4, 5 ст. 63 ЦК України фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. При призначенні опікуна для малолітньої особи та при призначенні піклувальника для неповнолітньої особи враховується бажання підопічного. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікун малолітньої особи зобов`язаний дбати про її виховання, навчання та розвиток. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 69 ЦК України \~піклувальник над неповнолітньою особою зобов`язаний дбати про створення для неї необхідних побутових умов, про її виховання, навчання та розвиток. Встановлено, що заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 червня 2011 року позбавлено батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , призначено [PERSON] опікуном [PERSON] , [INFO] . Встановлено місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , разом із [PERSON] за адресою [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] виповнилось 14 років. В силу вимог до ч. 2 ст. 76 ЦК України опіка припиняється у разі досягнення підопічним чотирнадцяти років. У цьому разі особа, яка здійснювала обов`язки опікуна, стає піклувальником без спеціального рішення щодо цього, тобто відповідач [PERSON] у зв`язку із досягненням неповнолітньою [PERSON] чотирнадцяти років фактично почала виконувати обов`язки піклувальника останньої. Відповідно до вимог ч. 7 ст. 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), у тому числі шляхом застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР. Відповідно до вимог статті 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Ця стаття охоплює, зокрема, втручання держави в такі аспекти життя, як опіка над дитиною. Відповідно до рішення ЄСПЛ від 17 квітня 2018 року у справі Лазоріва проти України основною ціллю статті 8 Конвенції є захист особи від свавільного втручання державних органів. Додатково можуть існувати позитивні зобов`язання, притаманні ефективній «повазі» до сімейного та/або приватного життя. Проте межі між позитивними та негативними обов`язками держави за цим положенням не можна визначити з достатньою точністю. Застосовні принципи, тим не менш, є подібними. У обох контекстах слід дотримуватись справедливого балансу, який потрібно встановити між конкуруючими інтересами особи та суспільства у цілому, при цьому певне значення мають цілі другого пункту статті 8. У обох контекстах держава користується певною свободою розсуду. Положення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено право на повагу до сімейного життя, поширюються у тому числі і на відносини між бабою, дідом та онуками, якщо між ними існують достатньо тісні зв`язки (Рішення ЄСПЛ у справі «Kruskic v. Croatia» від 25 листопада 2014 року, п. 108). ЄСПЛ зазначає, що держава повинна за загальним правилом забезпечити збереження сімейного зв`язку там, де він існує. Відносини між бабою, дідом і онуками за своїм характером відрізняються від відносин між батьками і дітьми і, зокрема, вимагають меншого ступеня захисту. Право на повагу до сімейного життя баби, діда у відносинах з їхніми онуками передбачає, у першу чергу, право підтримувати звичайні стосунки з онуками, навіть якщо такий контакт зазвичай відбувається за згодою особи, яка має батьківську відповідальність» (Рішення ЄСПЛ «Bogonosovy v. Russia» від 05 березня 2019 року, п. 82). Відповідно до вимог статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У пунктах 5.1-5.3 Правил опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України №34/166/131/88 від 26 травня 1999 року передбачено, що опікуни та піклувальники на їх прохання можуть бути звільнені від виконання своїх обов`язків, якщо орган опіки та піклування за місцем проживання підопічного визнає, що дане прохання викликане поважною причиною. Органи опіки та піклування за своєю ініціативою, за клопотанням підопічних, державних або громадських організацій, а також згідно з обґрунтованими заявами будь-яких осіб можуть звільнити опікуна або піклувальника від виконання покладених на нього обов`язків, якщо встановлять, що опікун чи піклувальник не відповідає своєму призначенню або належним чином не виконує своїх обов`язків. При зловживанні правами і залишенні підопічних дітей без догляду і піклування опікун або піклувальник притягується до відповідальності згідно з чинним законодавством. В силу\~вимог ч.\~1\~ст.\~247\~СК України\~дитина,\~над якою\~встановлено опіку\~або піклування,\~має право: 1)\~на проживання\~в сім`ї\~опікуна або\~піклувальника,\~на піклування\~з його\~боку; 2)\~на забезпечення\~їй умов\~для всебічного\~розвитку,\~освіти,\~виховання і\~на повагу\~до її\~людської гідності; 3)\~на збереження\~права користування\~житлом,\~у якому\~вона проживала\~до встановлення\~опіки або\~піклування.\~У разі\~відсутності житла\~така дитина\~має право\~на його\~отримання відповідно\~до закону; 4) на захист від зловживань з боку опікуна або піклувальника. Як слідує з вимог ч. 1 ст. 249 СК України опікун, піклувальник зобов`язаний виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, психічний, духовний розвиток, забезпечити одержання дитиною повної загальної середньої освіти. Опікун, піклувальник має право самостійно визначати способи виховання дитини з урахуванням думки дитини та рекомендацій органу опіки та піклування. Відповідно до вимог ст. 251 СК України особа може бути звільнена від обов`язків опікуна або піклувальника дитини у випадках, передбачених Цивільним кодексом України, а також тоді, коли між опікуном, піклувальником та дитиною склалися стосунки, які перешкоджають здійсненню ними опіки, піклування. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 75 СК України за заявою органу опіки та піклування суд може звільнити особу від повноважень опікуна або піклувальника у разі невиконання нею своїх обов`язків, порушення прав підопічного, а також у разі поміщення підопічного до навчального закладу, закладу охорони здоров`я або закладу соціального захисту. Судом встановлено, що на даний час відповідач [PERSON] належним чином не виконує свої обов`язки піклувальника щодо неповнолітньої [PERSON] , зокрема зловживає своїми правами, залишає підопічну дитину без догляду і піклування, не вживає будь-яких заходів щодо належного виховання та розвитку [PERSON] . Вказані обставини щодо неналежного виконання [PERSON] своїх обов`язків піклувальника підтверджується наявними у справі доказами, в тому числі висновком служби у справах дітей від 25 січня 2024 року, характеристиками [PERSON] за 2020-2024 роки, актами обстеження умов проживання від 25 березня 2024 року та від 24 червня 2024 року, постановами Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 грудня 2023 року та від 15 лютого 2024 року та поясненнями [PERSON] наданими в судовому засіданні. Беручи до уваги вищенаведені докази та встановлені обставини справи, суд вважає, що своїми діями та/або бездіяльністю [PERSON] становить реальну загрозу для життя та здоров`я підопічної [PERSON] , про що остання зазначила в судовому засіданні, зокрема вказала, що почує себе в небезпеці, перебуваючи із [PERSON] . Окрім того, встановлено, що [PERSON] не цікавиться місцем перебування [PERSON] , відвідування дитиною школи та її успішністю, харчуванням, питаннями забезпечення побутовими засобами, одягом тощо. Усі перелічені обставини в своїй сукупності свідчать про те, що [PERSON] безвідповідально ставиться до своїх обов`язків піклувальника відносно [PERSON] . Таким чином, суд вважає, що [PERSON] не виконує покладені на неї обов`язки опікуна неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , щодо виховування, піклування про її здоров`я, фізичний, психічний, духовний розвиток, забезпечення одержання дитиною повної загальної середньої освіти. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні в сукупності обставини справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову шляхом звільнення [PERSON] , [INFO] , від виконання обов`язків піклувальника відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно до вимог ст. 245 СК України якщо дитина постійно проживає у закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому дитячому закладі, функції опікуна та піклувальника щодо неї покладаються на адміністрацію цих закладів. В силу\~вимог ст.\~ст.\~12,\~81\~ЦПК України\~кожна сторона\~зобов`язана\~довести ті\~обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Відповідач в судове засідання не з`явилася та не подала будь-яких доказів на спростування доводів позивача. Крім того, на підставі вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1211,20 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved