Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-29 00:00:00

У листопаді 2024 року до Київського районного суду м.\~Одеси з позовом звернулася [PERSON] , поданим в її інтересах представником [PERSON] , до [PERSON] про тлумачення заповіту її матері [PERSON] від 05.11.2015. В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача зазначила, що відповідно до заповіту від 05.11.2015 заповідачка [PERSON] заповідала своїй доньці [PERSON] будинок та земельну ділянку під ним. Однак, на час відкриття спадщини, спадкодавиці належало тільки 1/2 частина вказаного будинку, що викликало необхідність тлумачення заповіту та визначення дійсної волі спадкодавиці. Ухвалою суду від 26.12.2024 справа призначена до розгляду в порядку загального позовного провадження. У підготовче судове засідання, 19.11.2024, сторони не з`явилися. Представник позивача подала до суду клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, а відповідач направила заяву про визнання позову та розгляду справи за її відсутності. Оскільки будь-яких клопотань про відкладення\~розгляду справи не надходило, суд уважає за можливе провести судовий розгляд за наявними матеріалами (ч.\~1 ст.\~223 ЦПК України) без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 2 ст. 247 ЦПК України). Відповідно до ч.\~3,\~4 ст.\~200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ч.\~4 ст.\~206 ЦПК України). З аналізу поданих заяв представником позивача та відповідачем вбачається, що їхні дії угоджені між собою, будь-яких даних про визнання позову відповідачем під тиском, або за інших несприятливих обставин, не має. Відтак суд, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 21.11.2023, підтверджено факт смерті [INFO] [PERSON] , [INFO] . Після смерті [PERSON] . Київською державною нотаріальною конторою у місті Одесі заведена спадкова справа №\~403/2024. Відповідно до заповіту, складеного 05.11.2015 [PERSON] , посвідченого державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори Савицькою О.Ю., спадкодавиця заповідала належний їй житловий будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку з кадастровим номером 5110136900:43:006:0009, розташованих в [ADDRESS] [PERSON] , [INFO] , тобто позивачці у цій справі. Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження останньої серії [NUMBER] від 18.08.1972. Так, з долучених до позовної заяви документів випливає, що право власності на вказаний будинок на момент смерті [PERSON] належав спадкодавиці тільки у розмірі 1/2 частки у праві спільної часткової власності. Так, відповідно до договору купівлі-продажу частини вказаного житлового будинку від 19.02.2002 [PERSON] продала, а [PERSON] придбала 3/4 частини будинку, а відповідно до договору довічного утримання від 19.02.2002 [PERSON] передала у власність [PERSON] 1/4 частину вказаного житлового будинку. Згідно з договором дарування від 21.11.2002, посвідченим державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори Підгірняк О.А. за реєстровим №\~4-2625, [PERSON] подарувала, а позивачка прийняла в дар 1/2 частину у праві спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] . Відтак, на момент смерті [PERSON] у її власності залишалася 1/2 частина вказаного житлового будинку. У передбачений законом шестимісячний строк [PERSON] , після смерті матері, відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України звернувшись з відповідною заявою до Київської державної нотаріальної контори у місті Одесі. Однак, оформити свої спадкові права позивачка не має можливості, оскільки у заповіті предметом спадкування вказано весь житловий будинок зад [ADDRESS] , що і стало підставою для звернення до суду з цим позовом. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. (ст. 1216, 1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Частинами 1 та 2 ст.\~1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч.\~1 ст.\~1221 ЦК України). Згідно зі ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу (ч.\~1,\~2 ст.\~1256 ЦК України). Відповідно до ст.\~213 ЦК України на вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину береться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає можливості з`ясувати зміст окремих частин правочину, останній встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Оскільки заповіт є одностороннім правочином, то зі змісту цієї статті логічно випливає, що тлумачення судом змісту заповіту не повинно змінювати волі спадкодавця, тобто підміняти собою сам заповіт. Суд не може брати на себе права спадкодавця щодо розпоряджання його майном. Тлумачення змісту заповіту є лише інструментом з`ясування волі спадкодавця, а отже, суд, здійснюючи тлумачення змісту заповіту, не повинен виходити за межі цього процесу та змінювати (доповнювати) зміст заповіту, що може спотворити волю спадкодавця. З огляду на встановлені фактичні обставин справи, дослідивши увесь текст заповіту суд доходить висновку, що за своїм сутнісним змістом розпорядження спадкодавиці [PERSON] спрямоване на заповідання [PERSON] 1/2 частки житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , та земельну ділянку з кадастровим номером 5110136900:43:006:0009, які залишилися в її власності на момент смерті. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved