Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-19 00:00:00

На розгляді в Ананьївському районному суді Одеської області знаходиться цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, третя особа - Виконавчий комітет Раухівської селищної ради Березівського району Одеської області як орган опіки та піклування. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач деякий час проживала однією сім`ю з відповідачем у справі. [INFO] у них народилась дочка [PERSON] та відповідач у свідоцтві про її народження записаний її батьком. Позивач зазначає. що 19 липня 2019 року вона одружилася та змінила прізвище на « [PERSON] ». На даний час їхня з відповідачем дочка проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Рішенням Березівського районного суду Одеської області від 23 січня 2019 року з відповідача на користь позивача були стягнуті аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1/3 часини від усіх видів його заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Не зважаючи на вказане рішення, відповідач ухиляється від свого обов`язку і не сплачує аліменти, а тому позивач вимушена утримувати дитину самостійно, а внаслідок невиконання рішення суду у відповідача станом на 01 вересня 2023 року утворилась заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 233132 гривні 33 копійки. Позивач вказує. що відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, не займається вихованням дочки, не утримує її та не спілкується з нею, не виявляє батьківської уваги та турботи, не відвідує школу, не піклується здоров`ям дочки тощо. Всі питання виховання дочки вирішуються позивачем без участі та підтримки з боку відповідача. У зв`язку з наведеним позивач звернулася з вказаним позовом до суду та просить позбавити відповідача батьківських прав відносно його дочки [PERSON] , [INFO] . Ухвалою від 13 травня 2024 року було відкрито провадження у справі та вирішено питання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання. Зокрема, в ухвалі про відкриття провадження у справі відповідачеві було роз`яснено про його процесуальні права передбачені ч.8 ст.178 та ст.193 ЦПК України, а саме про право на подання відзиву на позовну заяву та пред`явлення зустрічного позову. Крім того, було роз`яснено в ухвалі про відкриття провадження у справі третім особами, що у відповідності до положень статті 181 ЦПК України вони мають право подати письмові пояснення щодо позову або відзиву, у строк визначений відповідачу для подання відзиву. В подальшому, 22 серпня 2024 головуючою суддею у справі після виконання всіх завдань, визначених в статті 189 ЦПК України було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явилась, однак її представник адвокат Васеньов Дмитро Олександрович, який діє на підставі ордеру серії ВЕ №1116174 від 09 квітня 2024 року, подав до суду заяву від 22 серпня 2024 року, в якій просить справу розглянути без його участі та без участі позивача. Позовні вимоги підтримують та просять задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечують (а.с.52). Відповідач у судові засідання не з`являвся, про розгляд справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, що підтверджується конвертами, які повернулися до суду з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.50, 66). Представник третьої особи виконавчого комітету Раухівської селищної ради Березівського району Одеської області як орган опіки та піклування в судове засідання не з`явився, однак 13 січня 2025 року подав письмове клопотання, в якому просить справу розглядати без участі представника, заперечень проти позову не мають, додаткових заяв та клопотань не мають (а.с.69). Згідно з ч.2 ст.281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення заочного рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням вказаного, у зв`язку з неявкою відповідача, належним чином повідомленої про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин та не повідомлення причин неявки, ненаданням відповідачем відзиву на позов, відсутністю заперечень з боку позивача, суд ухвалив розглянути справу у відсутності відповідача та відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Частиною 1 статті 223 ЦПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Частиною 2 статті 223 ЦПК України визначено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість з`явлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. При цьому, враховуючи наявність відомостей про належне сповіщення сторін про дату, час та місце розгляду справи, наявність заяви представника позивача, в якій він висловлює позицію сторони позивача щодо позовних вимог, неявку в судове засідання належним чином повідомленого відповідача, клопотання представника третьої особи, а також висновку третьої особи - виконавчого комітету Раухівської селищної ради Березівського району Одеської області як орган опіки та піклування, відсутність, передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України, підстав для відкладення розгляду справи, з урахуванням положень ч.ч.1, 3 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників судового процесу. При цьому, у відповідності до положень частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши матеріали справи, взявши до уваги заяву представника позивача та клопотання представника третьої особи, неявку відповідача, вивчивши висновок виконавчого комітету Раухівської селищної ради Березівського району Одеської області щодо доцільності позбавлення батьківських прав, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Так, при розгляді справи встановлено: Позивачем у справі є [PERSON] , [INFO] , зареєстрована в [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорту громадянина України № [NUMBER] , виданого 12 серпня 2019 року органом 5115 (а.с.4), копією витягу з реєстру територіальної громади №2024/001711123 від 19 лютого 2024 року (а.с.6). Відповідачем у справі є [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 19 грудня 2011 року Ананьївським РВ ГУМВС України в Одеській області (а.с.7), а також витягом з реєстру територіальної громади, наданої Відділом надання адміністративних послуг Ананьївської міської ради за №1247 від 29 квітня 2024 року (а.с.29). Судом встановлено, що позивач та відповідач мають спільну неповнолітню дитину дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 04 січня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції, де в відомостях про батьків зазначена позивач [PERSON] , а батьком зазначений відповідач [PERSON] (а.с.8); Дочка позивача та відповідача зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією витягу з реєстру територіальної громади №2024/001711767 від 19 лютого 2024 року (а.с.9). Частиною 1 статті 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. З позовної заяви вбачається, що позивач скористалася своїм правом та просить суд позбавити відповідача батьківських прав по відношенню до дочки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до частини 1 статті 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, при розгляді цивільних справ керується принципом верховенства прав, розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права, що передбачено частиною 1, 2 та 4 статті 10 ЦПК України. Частиною 1 статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, передбачено, що держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до частини 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Змістом статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина\~має право\~на рівень\~життя,\~достатній для\~її фізичного,\~інтелектуального,\~морального,\~культурного,\~духовного і\~соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Приписами статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Частиною 2 статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. У відповідності до частини 1 статті 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Пунктом 2 частини 1 статті 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Змістом частини 2 статті 164 Сімейного Кодексу України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. З позовної заяви вбачається, що відповідач не приймає участі у належному вихованні дочки, не цікавиться її навчанням у школі, її фізичним та розумовим розвитком. Відповідач не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини. Дитина тривалого часу не отримує ані матеріальної, ані моральної підтримки від відповідача. Судом встановлено, що рішенням Березівського районного суду Одеської області від 23 січня 2019 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено та стягнуто з [PERSON] аліменти на користь позивача на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20 червня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто, до [INFO] (а.с.10-11). Постановою старшого державного виконавця Другого Малиновського відділу ДВС міста Одеси ГТУ в Одеській області відкрито виконавче провадження №58760912 з виконання виконавчого листа №494/840/18, виданого 05 березня 2019 року Березівським районним судом Одеської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку, починаючи з 20 червня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.12). З копії розрахунку заборгованості по аліментам вбачається, що станом на 01 вересня 2023 року [PERSON] має заборгованість по аліментам в розмірі 233132 гривні 33 копійки (а.с.13). З копії характеристики, виданої Новоселівською гімназією [PERSON] за місцем навчання характеризується позитивно. Мати дитини приділяє належну увагу вихованню дочки. Батько дитини контакту зі школою, де навчається дитина, не підтримує, жодного разу батьківські збори не відвідував. Піклуванням та вихованням дівчинки займається виключно мати (а.с.14). Відповідно до довідки №131 від 05 березня 2024 року Опорного закладу освіти «Раухівський ліцей» Раухівської селищної ради Березівського району Одеської області Раухівська філія «Новоселівська гімназія» Раухівської селищної ради Березівського району Одеської області [PERSON] регулярно відвідує заняття у школі. Дитина завжди охайна, доглянута, мати дитини спілкується з педагогами, які навчають доньку, цікавиться шкільним життям дитини. Батько дитини [PERSON] контакту зі школою, в якій вчиться дитина, не підтримує, із вчителями не спілкується. До школи дитину водить та забирає мати (а.с.15). Відповідно до копії довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку №187 від 29 лютого 2024 року, виданої виконавчим комітетом Раухівської селищної ради Березівського району Одеської області, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.16) (а.с.13). З копії акту обстеження житлово-побутових умов проживання у будинку [ADDRESS] , складеного 04 березня 2024 року, вбачається, що обстеженням житлово-побутових умов проживання встановлено, що у вказаному будинку дійсно проживають: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.17). Рішенням виконавчого комітету Раухівської селищної ради Березівського району Одеської області №15 від 22 лютого 2024 року затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.18), та відповідно до висновку органу опіки та піклування Раухівської селищної ради від 09 лютого 2024 року орган опіки та піклування Раухівської селищної ради в інтересах дитини вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Підставою для винесення такого висновку для органу опіки та піклування Раухівської селищної ради стало те, що з того часу, як батьки дитини почали жити окремо, зі слів матері, батько дитини [PERSON] не бере участі у вихованні дитини, не відвідує її, взагалі не цікавиться життям дитини, що підтверджується довідкою з місця навчання дитини. Батько також не підтримує дочку матеріально, про що свідчить розрахунок заборгованості по аліментам. [PERSON] на засідання дорадчого органу опіки та піклування не з`явився, на його адресу реєстрації місця проживання був надісланий рекомендований лист про те, що він запрошується на засідання органу опіки та піклування, але лист повернувся з відміткою, що адресат не проживає, його місце знаходження невідоме. Відповідно до характеристики з місця навчання [PERSON] , батько дитини за весь період навчання жодного разу не цікавився навчанням доньки (а.с.19). Також з матеріалів справи встановлено, що позивач 19 липня 2019 року зареєструвала шлюб з [PERSON] , [INFO] , після чого їй було присвоєно прізвище чоловіка « [PERSON] », що підтверджується копією наявного в матеріалах справи свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 19 липня 2019 року Березівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №41 від 19 липня 2019 року (а.с.20). Чоловік позивача зареєстрований в [ADDRESS] , що підтверджується копією витягу з реєстру територіальної громади №2023/004891772 від 30 червня 2023 року (а.с.21). Позивач та її чоловік мають спільного сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 12 вересня 2019 року Березівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с.22), та їхній спільний син зареєстрований в [ADDRESS] , що підтверджується копією витягу з реєстру територіальної громади №2023/001711504 від 19 лютого 2024 року (а.с.23). Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому, у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. Позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку матері або батька, яку можна вважати юридичною відповідальністю. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Так, при розгляді даної справи судом було встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, свідомо не виконує свої батьківські обов`язки. Приписами частини 2 статті 166 СК України визначено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. У відповідності до частини 3 статті 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Водночас суд враховує той факт, що рішенням Березівського районного суду Одеської області від 23 січня 2019 року присуджено стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання їхньої дочки та на даний час існує виконавче провадження №58760912 з виконання виконавчого листа №494/840/18, виданого 05 березня 2019 року Березівським районним судом Одеської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку, починаючи з 20 червня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до частини 1 статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позовних вимог про позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої дички [PERSON] , [INFO] , оскільки протягом тривалого часу відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дочки. Частиною 1 статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позивачем було сплачено судовий збір за подання позовної заяви про позбавлення батьківських прав в розмірі 968 гривень 96 копійок, суд вважає за необхідне судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору, покласти на відповідача. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути судовий збір на користь позивача у сумі 968 гривень 96 копійок. Крім того, суд роз`яснює, що у відповідності із частиною 1 статті 168 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду із заявою про надання їм права на побачення з дитиною. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved