Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-21 00:00:00

20 листопада 2024 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом та просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , вказуючи на ухилення відповідачів від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини, та стягнути з [PERSON] сплачений судовий збір в розмірі 1211.20 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 25 липня 2011 року перебували з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі. 25 червня 2013 року шлюб між ними було розірвано, свідоцтво про розірвання шлюбу серія [NUMBER] від 25 червня 2013р. (а.с.7) Від шлюбу, мають спільну дитину, яка народилась після розірвання шлюбу- [PERSON] , [INFO] , повторне свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 19 вересня 2024р. актовий запис № 17, видане Снігурівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Баштанському районі Миколаївської області ПМУМЮ (м.Одеса). (а.с.8) Після розірвання шлюбу, Відповідачка по справі повернула своє дівоче прізвище " [PERSON] " та зареєструвала дитину, яка народилася після розірвання шлюбу на своє дівоче прізвище. Після розірвання шлюбу та народження дитини Відповідачка почала вести розгульний спосіб життя, не дозволяла Позивачу спілкуватися з донькою. Відповідачка по справі ніяким чином не піклувалася про дитину, не проявляла зацікавленості в її подальшій долі, не цікавилася станом здоров`я, не виконувала покладені на неї обов`язки, як матері дитини, не забезпечувала необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливало на фізичний розвиток дитини, як складову виховання. Враховуючи викладене, Позивач був вимушений звернутися до комісії з питань захисту прав дитини Снігурівської районної державної адміністрації із заявою про визначення місця проживання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , за місцем проживання Позивача. Відповідно до рішення комісії з питань захисту прав дитини Снігурівської районної державної адміністрації № 72 від 24.11.2012 року, місце проживання малолітньої [PERSON] [INFO] визначено разом з Позивачем (батьком). (а.с.9) Після цього Відповідачка по справі взагалі перестала цікавитися життям дитини, переїхала проживати в інше місце, не повідомивши куди, не надавала будь якої допомоги, в тому числі, не сплачувала аліменти. Станом на день звернення до суду, дитина повністю перебуває на утриманні Позивача (батька). Відповідно до довідки Новопетрівської гімназії Широківської сільської ради Баштанського району Миколаївської області № 80 від 28.10.2024 року, [PERSON] є ученицею 5 класу Новопетрівської гімназії з початковою школою та дошкільним підрозділом. Мати дівчинки - [PERSON] контакту з керівництвом гімназії не підтримує, успішністю дитини не цікавиться, з класним керівником дитини- не спілкується. Батько самостійно виховує та забезпечує потреби [PERSON] . (а.с.10) Службою у справах дітей Широківської сільської ради проведено обстеження матеріально - побутових умов проживання дитини, за результатом чого складено Акт. Відновідно до висновку акту батько- [PERSON] , створив нaлeжнi умови для проживання та розвитку дитини. Умови проживання відповідають санітарно - гігієнічним нормам, дитина здорова та ічого не потребує, Відповідачка в свою чергу не проживає з родиною, не цікавиться життям дитини, тим самим не виконує свої батьківські обов`язки. Місце знаходження її- невідоме. (а.с.11) Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини матір`ю, свідомого нехтування нею своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення Відповідачки до своїх батьківських обов`язків. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить задовольнити позов з підстав, викладених у позовній заяві. Зазначив, що відповідач вела розгульний спосіб життя, 10 років тому покинула дитину. Дитиною не цікавиться зовсім, за ці 10 років жодного контакту з відповідачкою не було. Дитина останню не знає. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, судом згідно ч. 11 ст. 128 ЦПК України вважається належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб сайті судової влади України, причину неявки суду не повідомила. Представник третьої особи- Служби у справах дітей Широківської сільської ради Миколаївської області в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просить позов задоволити. Крім цього вказала, що відповідач 10 років не цікавиться дитиною, місце перебування останньої невідоме. Служба у справах дітей вважає за доцільне позбавити відповідачку баттьківських прав. Малолітня [PERSON] в судовому засідання пояснила, що хоча відповідач являється її мамою, однак її вона не пам`ятає. 10 років її не бачила та з нею ніколи не розмовляла. Її вихованням та утриманням займається батько з бабусею. Ніколи не отримувала нічого від мами. Вислухавши учасників судового засідання, дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Позов про позбавлення батьківських прав позивачем обґрунтовується на підставі п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України. Відповідно до вказаної норми права мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] у с. Новопетрівка, Баштанського району, Миколаївської області, що підтверджується свідоцтвом про народження виданим повторно Снігурівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Баштанському районі Миколаївської області ПМУМЮ (м.Одеса), 19 вересня 2024 року, серія [NUMBER] , місце проживання зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Її батьки: батько - [PERSON] , [INFO] , мати - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 25.06.2013 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраціїйної служби Снігурівського районного управління юстиції у Миколаївській області. Шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] , який був зареєстрований 25 липня 2011 року, розірвано, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серія [NUMBER] від 25 червня 2013р. Після розірвання шлюбу Відповідачці присвоєно дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Рішенням комісії з питань захисту прав дитини Снігурівської районної державної адміністрації № 72 від 24.11.2012 року, місце проживання малолітньої [PERSON] [INFO] визначено разом з батьком [PERSON] за його місцем проживання. Відповідно до довідки № 80 від 28.10.2024, виданої, директором Новопетрівської гімназії з початковою школою та дошкільним підрозділом, [PERSON] , батьку [PERSON] , [INFO] , учениці 5 класу, мати дівчинки - [PERSON] контакту із керівництвом гімназії не підтримує, успішністю дитини не цікавиться, з класним керівником не спілкується, батьківські збори не відвідує. Актом обстеження матеріально-побутових умов встановлено, за адресою: [ADDRESS] проживають [PERSON] та його донька [PERSON] . [PERSON] з 2014 року самостійно виховує та утримує свою доньку, піклується про добробут та стан здоров`я дитини. Умови для проживання дитини створені, житло облаштоване відповідно до потреб малолітньої дитини. Згідно довідки №310, виданої 06.12.2024 старостою Новопетрівського старостинського округу Широківської сільської ради Касапа В.В., [PERSON] , яка прописана за адресою [ADDRESS] , за місцем прописки не проживає на протязі десяти років. Її місцезнаходження невідоме. У висновку комісією з питань захисту з прав дитини виконавчого комітету Широківської сільської ради визнано за доцільне позбавити громадянку [PERSON] , [INFO] , батьківських прав по відношенню до дочки [PERSON] , [INFO] . Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Відповідно до ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пленум Верховного суду України в пунктах 15 та 18 постанови №3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Кожен із вищезазначених факторів має місце по відношенню до доньки відповідачки. Вона самоусунулася від виховання та утримання дитини, не піклується про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками. Враховуючи те, що згідно ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, така заперечень до суду щодо позовних вимог не надала, виявила байдужість до долі дитини, виконувати батьківські обов`язки бажання не виявила, до суду жодного разу не з`явилася. Малолітня [PERSON] в судовому засіданні підтвердила, що мами не пам`ятає, оскільки не бачила її 10 років. Мама жодним чином не приймає участі в її вихованні чи утриманні. Вона за цей період жодного разу не спілкувалась з мамою, мама жодного разу за 10 років її не відвідувала. Проживає з татом та бабцею. Психолог пояснила, що у спілкуванні з дитиною та надаючи пояснення суду дитина вільно висловила свою думку, ознак психолічного впливу та навіювання не вбачається. Така поведінка матері є винною по відношенню до дитини. В матеріалах справи відсутні докази належного виконання відповідачкою своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини. З огляду на наведені обставини, суд визнає поведінку відповідачки ухилянням від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини, що згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України є підставою для позбавлення батьківських прав. Оцінивши в сукупності надані докази по справі, висновок органу опіки та піклування, враховуючи інтереси дитини, суд вважає, що є правові підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав. На підставі наведеного,

Outcome: approved