Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-16 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 201654876 від 28.05.2021 у розмірі 30\~094,40 грн. та понесених судових витрат. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 28.05.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір №201654876, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит на суму 14\~000,00 грн. 28.11.2018 між ТОВ «Манівеошвидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01, у відповідності до якого ТОВ «Манівеошвидка фінансова допомога» передало (відступило) ТОВ «Таліон Плюс» за плату, а ТОВ «Таліон Плюс» прийняло належні ТОВ «Манівеошвидка фінансова допомога» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрах боржників, укладеними між ТОВ «Манівеошвидка фінансова допомога» і боржниками. 31.12.2020 ТОВ «Манівеошвидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №26 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 та виклали текст договору у новій редакції. Відповідно до Реєстру боржників №147 від 17.08.2021 ТОВ «Таліон Плюс» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №201654876 від 28.05.2021. 20.10.2022 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №20102022, у відповідності до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» передало (відступило) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло належні ТОВ «Таліон Плюс» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрах боржників. Відповідно до реєстру боржників № 1 від 21.10.2022 до договору факторингу №20102022 від 20.10.2022, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 30\~094,40 грн, з яких: 14\~000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 16\~094,40 грн заборгованість за відсотками. Ухвалою судді від 31.10.2024 відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розгляд справи здійснювати за відсутності представника позивача, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність, а також відзиву не подав. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Згідно ч. 1 ст.280ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не надав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов до наступного висновку. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини. Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін. Згідно з ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. За приписамист.11Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови,передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила,вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договірвважається укладенимз моментуодержання особою,яка направилапропозицію укластитакий договір,відповіді проприйняття цієїпропозиції впорядку,визначеному частиноюшостою цієїстатті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»). 28.05.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 201654876, який відповідачем підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікаторомMNV83F7S. За умовами договору кредитодавець зобов`язався надати позичальникові кредит на суму 14\~000,00 грн на умовах строковості, зворотності платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Також кредитний договір містить умови надання та повернення кредиту, строк кредитування, розмір відсоткової ставки, порядок нарахування та сплати відсотків. Кредитодавець28 травня 2021 року надав відповідачу кредит у розмірі 14\~000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 28.02.2021. Як вказано у позовній заяві, 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01, у відповідності до умов якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передало (відступило) ТОВ «Таліон Плюс» за плату, а ТОВ «Таліон Плюс» прийняло належні ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрах боржників, укладеними між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і боржниками. Копію договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 позивачем до справи не долучено. 31.12.2020 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №26 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, якою виклали текст договору у новій редакції. Відповідно до п.п. 2.1, 4.1 договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 (у редакції додаткової угоди № 26 від 31.12.2020) згідно умов цього договору клієнт (ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога») зобов`язується відступити фактору (ТОВ «Таліон Плюс») права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти у розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Наявне право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги, по формі, встановленій у відповідному додатку. 20.10.2022 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №20102022, у відповідності до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» передало (відступило) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло належні ТОВ «Таліон Плюс» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрах боржників. Відповідно до п. 4.1 даного договору право вимоги переходить від клієнта (ТОВ «Таліон Плюс») до фактора (ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів») на наступний календарний день після підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог, по формі, встановленій у додатку до цього договору. До позовної заяви долучено витяг з реєстру прав вимоги № 1 від 21.10.2022 до договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022, який містить інформацію про відповідача [PERSON] , номер кредитного договору 201654876 та суму заборгованості за вказаним кредитним договором 30\~094,40 грн, з яких: 14\~000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 16\~094,40 грн заборгованість за відсотками. Даний витяг підписаний представником ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та не містить підпису представника ТОВ «Таліон Плюс». Статтями 12, 13, 81 та 83 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Сторони та інші учасники справи подають докази безпосередньо до суду. За приписами ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредиторові. Згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Заміна осіб у зобов`язанні пов`язана з тим, що попередні учасники зобов`язань вибувають з цих відносин, а їх права та обов`язки переходять до суб`єктів, які їх замінюють. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання зобов`язання є належним. Верховний Суд у постанові від 2 листопада 2021 року у справі № 905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Разом з тим, позивачем не надано суду договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 та реєстр боржників № 147 від 17.08.2021 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, якими б повинно бути підтверджено перехід права вимоги від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» за договором № 201654876 від 28.05.2021. Також долучений позивачем витяг з реєстру прав вимоги № 1 від 21.10.2022 до договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022, укладеного між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», не містить підпису представника ТОВ «Таліон Плюс», тому є неналежним доказом. Таким чином, позивач ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не надав доказів переходу до нього права вимоги до боржника [PERSON] за договором № 201654876 від 28.05.2021, тому у задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України, враховуючи що у задоволенніпозові необхідно відмовити, сплачений судовий збір покладається на позивача.

Outcome: dismissed