Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-20 00:00:00

18 жовтня 2024 року справу за даною позовною заявою прийнято до розгляду та відкрито у ній провадження. Позивачі звернулися до суду із позовом про визнання права власності, мотивуючи свої вимоги наступним. [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті залишилося наступне спадкове майно: 1/7 частина житлового будинку [ADDRESS] . Спадкоємцем майна [PERSON] є його дружина [PERSON] . Відповідно до рішенням Виконавчого комітету Туринківської сільської ради від 30.03.2018р. №14 «Про розподіл часток бувшого колгоспного двору в [ADDRESS] » розподілено частки бувшого колгоспного двору в [ADDRESS] за: [PERSON] 1\\7 частина, [PERSON] 1\\7 частина, [PERSON] 1/7 частина, [PERSON] 1\\7 частина, [PERSON] 1/7 частина, [PERSON] 1/7 частина, [PERSON] 1/7 частина. [PERSON] змінила своє прізвище на « [PERSON] » змінила у зв`язку з одруженням. [PERSON] звернувся до державного реєстратора з речових прав на нерухоме майно з приводу реєстрації права власності на частку в майні колишнього колгоспного двору, однак реєстратором було відмовлено у реєстрації такого через зміни у діючому законодавстві. Просили визнати за [PERSON] право власності на 2\\7 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] (в тому числі 1\\7 частина в порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] ); Визнати за [PERSON] право власності на 1\\7 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] ; Визнати за [PERSON] право власності на 1\\7 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] ; Визнати за [PERSON] право власності на 1\\7 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] ; Визнати за [PERSON] право власності на 1\\7 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] ; Визнати за [PERSON] право власності на 1\\7 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Відповідач відзиву на позов не подав. Позивачі в судове засідання не з`явилися, однак подали до суду заяви про розгляд справи у їхній відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не з`явилися, хоч про час та місце розгляду справи повідомлялися, однак представник відповідача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечив проти задоволення позовних вимог. Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У судовому засіданні було досліджено наявні в матеріалах справи письмові докази. Дослідивши у судовому засіданні та оцінивши докази, якими обґрунтовувались позовні вимоги, судом встановлено наступне. З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] вбачається, що [INFO] помер [PERSON] . З копії свідоцтва про одруження [NUMBER] вбачається, що [PERSON] уклав шлюб із [PERSON] у 1967 році, у зв`язку із цим дружина змінила прізвище на [PERSON] . З копії свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] вбачається, що [PERSON] у зв`язку із укладенням шлюбу змінила прізвище на [PERSON] . Відповідно до рішенням Виконавчого комітету Туринківської сільської ради від 30.03.2018р. №14 «Про розподіл часток бувшого колгоспного двору в [ADDRESS] » розподілено частки бувшого колгоспного двору в [ADDRESS] за: [PERSON] 1\\7 частина, [PERSON] 1\\7 частина, [PERSON] 1/7 частина, [PERSON] 1\\7 частина, [PERSON] 1/7 частина, [PERSON] 1/7 частина, [PERSON] 1/7 частина, що підтверджується копією даного рішення. З копії свідоцтва про право особистої власності на будівлі від 15 травня 1987 року вбачається, що житловий будинок [ADDRESS] зареєстрований за колгоспним двором, головою якого є [PERSON] . З копії листа № 208/01-16 від 15 березня 2023 року Жовківської державної нотаріальної контори Львівської області вбачається, що нотаріус у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок в [ADDRESS] після смерті [PERSON] , померлого [INFO] громадянці [PERSON] відмовила, оскільки не визначена частка померлого в майні. З довідки № 1948, яка видана Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Червоноградське бюро технічної інвентаризації» 08 травня 2023 року, вбачається, що станом на 31.12.2012 року житловий будинок [ADDRESS] зареєстрований за колгоспним двором, головою якого є [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Туринківської сільської ради 15.05.1987 року згідно рішення Нестеровського райвиконкому №87 від 16.04.1987 року. З копії спадкової справи № 193/2010 вбачається, що після смерті спадкодавця заяву про прийняття спадщини подано [PERSON] . З копії свідоцтв про право на спадщину за законом від 13.04.2010 року вбачається, що спадкоємцем майна [PERSON] є [PERSON] . Дослідивши та проаналізувавши в сукупності всі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч.1 ст. 5 ЦПК України \~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 81, 82 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом.Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до\~ст.112\~ЦК УРСР\~(в\~редакції,\~чинній на\~14.04.1991\~року)\~майно може\~належати на\~ праві\~ спільної\~ власності\~ двом\~ або\~кільком колгоспам\~чи \~іншим \~кооперативним \~та \~іншим \~громадським організаціям,\~або державі\~і одному\~чи кільком\~колгоспам або\~ іншим\~кооперативним та\~ іншим\~ громадським\~ організаціям,\~ або\~ двом\~ чи\~кільком громадянам. Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність). Відповідно до ч.1 ст.120 ЦК УРСР (в редакції, чинній на 14.04.1991 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до роз`яснень, викладених в п.п. «а», «б», «г» п.6 Постанови Пленуму Верховного суду України № 20 від 22.12.1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", положення статей 17, 18 Закону "Про власність"\~щодо спільної\~сумісної власності\~поширюються на\~правовідносини,\~ які\~виникли після\~введення в\~дію цього\~ Закону\~(з\~15\~квітня 1991\~року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору. Згідно зі ст. 4 Постанови Верховної Ради України "Про введення в дію Закону "Про власність" загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 24.06.1983 року із змінами, внесеними згідно постанови ПВС України №13 від 25.12.1992 року, № 15 від 25.05.1998 року передбачено, що правила ст.563 ЦК про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 р. При припиненні двору з інших підстав (перетворення колгоспу у радгосп, виходу з колгоспу членів двору тощо), а також в разі смерті члена двору після 30 червня 1990 р. спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору (майна, що збереглося), відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Судом встановлено, що станом на 15.04.1991 р. [PERSON] та позивачі не втратили права на частку в майні колгоспного типу двору по [ADDRESS] . Спадщина після померлого [PERSON] відкрилась [INFO] , тому до даних правовідносин слід застосовувати відповідні правила Цивільного кодексу України 2003 року. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ст. 1216-1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. При встановленні кола спадкоємців, які прийняли спадщину, суд бере до уваги копії свідоцтв про право на спадщину за законом від 13.04.2010 року, з яких вбачається, що спадкоємцем майна [PERSON] є [PERSON] . Таким чином встановлено, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] . Інших доказів того, що будь-які інші спадкоємці з часу відкриття спадщини у 2008 році вчинили дії, що свідчать про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , суду не надано. За таких обставин позовні вимоги потрібно задовольнити повністю. Інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи немає.

Outcome: approved