Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-29 00:00:00

20\~грудня 2024\~року [PERSON] (надалі також позивачка) звернулась до Новосанжарського районного суду Полтавської області з позовною заявою до [PERSON] (надалі також відповідач, [PERSON] ), в якій просила стягнути з [PERSON] , 1979 року народження, на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , 2004 року народження, у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу), відповідно до середнього рівня заробітної плати по регіону, тобто станом на 21.11.2024, за даними ПФУ, це 18020 грн 86 коп., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 20.12.2024 і до досягнення сином двадцяти трьох років. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 30 грудня 2024 року після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 18). Аргументи учасників справи В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначала, що перебувала у шлюбі з [PERSON] . Вказала, що із відповідачем вони мають спільного повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , батьком якого у свідоцтві про народження, записаний відповідач [PERSON] . Зазначила,\~що шлюб між сторонами розірвано, а їх повнолітній син проживає разом із нею та перебуває на її утриманні. На даний час, син [PERSON] навчається на другому курсі в Національному університеті «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка». Термін навчання з 01.09.2023 по 30.06.2026. Позивачка зазначила, що не може самостійно забезпечити сину належний рівень життя, тому і батько, який є здоровим та працездатним, має матеріально забезпечувати сина. З огляду на викладене, вона звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів із відповідача на підставі статті 199 СК України. Позивачка у судове засідання не з`явилась, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином (а.с. 20) У наданій до суду 30 січня 2025 року заяві просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Крім того, просила долучити до матеріалів справи копію свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] від 30 листопада 2024 року, виданого Новосанжарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, з якого вбачається, що позивачка змінили прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 22-23). Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином (а.с. 20), про причини неявки [PERSON] не повідомив, клопотань про відкладення судового засідання від нього не надходило. Ухвала суду про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 30 грудня 2024 року, якою встановлювався відповідачу п`ятнадцятиденний строк із дня отримання її копії для надання до суду відзиву на позов, разом із судовою повісткою про проведення судового засідання та копією позовної заяви з додатками направлялись на зареєстровану адресу [PERSON] та отримані останнім 03 січня 2025 року (а.с. 20). Правом подати до суду відзив на позовну заяву у встановлений в ухвалі строк [PERSON] не скористався. Відповідно до частини 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи неподання відповідачем відзиву на позов у встановлений судом строк, зважаючи на відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, справа підлягає вирішенню на підставі наявних матеріалів. Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладені норми цивільно-процесуального законодавства, судове засідання проведено за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне. Обставини справи, встановлені судом Судом встановлено,\~що 30\~серпня 2003 року у Великокобелячківській сільській раді Новосанжарського району Полтавської області зареєстровано шлюб\~між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , про що складено актовий запис № 4 та видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER] (а.с. 3). Відповідно до рішення Новосанжарського районого суду Полтавської області від 14 травня 2024 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 4-5). Згідно зі\~свідоцтвом про\~зміну імені\~серії [NUMBER] \~від 30\~листопада 2024\~року,\~виданим Новосанжарським\~відділом державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~у Полтавському\~району Полтавської\~області Східного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції,\~ [PERSON] 29\~листопада 2024\~року змінила\~прізвище з\~« [PERSON] » на «[PERSON] » (а.с. 23). З матеріалів справи вбачається, що від спільного шлюбу сторони мають повнолітнього сина [PERSON] , що підтверджується наданою до суду копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис про народження № 2 (а.с. 6). Із довідки № 515 від 18 серпня 2024 року, виданої Національним університетом «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка», встановлено, що [PERSON] є студентом 2 курсу, групи 201-пТК Навчально-наукового інституту інформаційних технологій та робототехніки Національного університету «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка». Форма навчання денна (бюджет). Наказ про зарахування № 719-ф,а від 14 серпня 2023 року. Термін навчання з 01.09.2023 по 30.06.2026 (а.с. 14). Оскільки повнолітній син [PERSON] продовжує навчатись, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, позивач звернулась до суду із відповідним позовом про стягнення аліментів з батька відповідно до статті 199 СК України. Надаючи оцінку позовним вимогам, суд виходить з наступного. Норми права, які підлягають застосуванню Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з частиною 1 статті 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до\~частини 3 статті 199 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до статті 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 Сімейного кодексу України. Згідно з частинами 1, 2 статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. В пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року зазначено про обов`язок батьків утримувати повнолітніх сина чи дочку, які продовжують навчання, після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), який (обов`язок) настає за обов`язкової сукупності трьох юридичних фактів: досягнення дитиною віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років і продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Аналіз статей 182, 191, 199, 200, 201 Сімейного кодексу України у поєднанні з основними правилами доказування (параграф перший глави п`ятої розділу першого ЦПК України) дає підстави зробити висновок про те, що обов`язок батька (матері) надавати матеріальну допомогу своїй дитині, яка продовжує навчання, презюмується. Батько (мати) можуть бути звільненні від такого обов`язку у разі доведеності факту неможливості надавати допомогу дитині, при цьому, зважаючи на специфіку спірних правовідносин, обов`язок доведення такого факту покладається саме на батька (мати), до яких пред`явлений позов. Відповідно до частини 1 статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Висновки щодо правозастосування З огляду на викладені норми чинного законодавства, зважаючи на встановлені обставини справи, суд доходить наступних висновків. Судом встановлено, що форма навчання повнолітнього сина позивачки та відповідача є денною. З огляду на викладене, [PERSON] як студент денної форми навчання потребує матеріальних витрат, необхідних для забезпечення організації навчання. Це вказує на наявність потреби в матеріальній допомозі батьків. Оскільки [PERSON] навчається на денній формі, це виключає його працевлаштування. Судом не встановлено, що відповідач допомагає своєму сину матеріально у зв`язку з навчанням останнього у навчальному закладі. Відповідачем також до суду не надано доказів неможливості надання матеріальної допомоги сину Обов`язок утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання, є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дітей, які хоча й досягли повноліття, однак продовжують навчання з метою здобуття спеціальності, що забезпечить їм можливість у подальшому працевлаштуватися та мати власний незалежний від батьків дохід. Забезпечення умов для такого розвитку та навчання пов`язане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою та не ставити повнолітніх у становище вибору між можливістю подальшої освіти і здобуття спеціальності та між необхідністю працевлаштування для власного матеріального забезпечення. Таким чином, беручи до уваги обов`язковість сукупності таких юридичних фактів - як досягнення сином повнолітнього віку, продовження ним навчання і у зв`язку з цим існування потреби у матеріальній допомозі, наявності у відповідача можливості надавати таку допомогу, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно. Поряд із цим, суд зазначає, що у позовній позивачка просила стягувати аліменти у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу), відповідно до середнього рівня заробітної плати по регіону, тобто станом на 21.11.2024, за даними ПФУ це 18020 грн 86 коп., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 20.12.2024 і до досягнення сином двадцяти трьох років. Суд зазначає, що вимога про мінімальний розмір сплати аліментів, що становить не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, судом задоволена бути не може, оскільки мінімальний розмір аліментів, які можуть бути стягнуті на користь повнолітньої дитини, законодавством не врегульований. Щодо вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів відповідно до середнього рівня заробітної плати по регіону, тобто станом на 21.11.2024, за даними ПФУ це 18020 грн 86 коп., суд зазначає таке. Згідно з частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Отже, приймаючи рішення про стягнення аліментів, суд може визначити або розмір частки від заробітку (доходу) особи, яка повинна сплачувати аліменти, або тверду грошову суму аліментів. Визначення судом розміру аліментів від середнього рівня заробітної плати по регіону, чинним законодавством не передбачено. Частинами 1, 2 статті 195 Сімейного кодексу України передбачено, що заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Тобто, якщо під час виконання рішення суду про стягнення аліментів в частці від заробітку (доходу), виконавцем встановлюється інформація про те, що у боржника відсутні доходи і він не працює, за відсутності відомостей про сплату аліментів, саме виконавець вирішуватиме питання про обчислення аліментів, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. З огляду на це, вказана вимога позивачки є передчасною і задоволенню не підлягає. Відповідно до вимог статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, суд вважає за необхідне визначити дату початку стягнень з дати звернення до суду, а саме з 20 грудня 2024 року. Отже, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина в розмірі частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи стягнення з 20 грудня 2024 року і на весь період навчання, але не більш як до досягнення сином двадцяти трьох років. Згідно з статтею 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Розподіл судових витрат Позивач від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду звільнена на підставі пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір». Відтак, відповідно до положень частини 6 статті 141 ЦПК України, судовий збір в сумі 1211 грн 20 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial