Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-16 00:00:00

У березні 2024 [PERSON] , в особі представника адвоката Ковальчука А. О., звернулась до суду з позовом, у якому просить визнати за нею право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] в порядку набувальної давності. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача Позовна заява [PERSON] обґрунтована тим, що вона з 2010 року без реєстрації проживає у квартирі [ADDRESS] . 12.07.2007 між [PERSON] (батьком сторін) та [PERSON] і [PERSON] був укладений договір довічного утримання, посвідчений державним нотаріусом, р. № 3-395, предметом якого була спірна квартира. Квартира [ADDRESS] належить сторонам на праві приватної власності по 1/2 частці кожній. Позивачка з 2010 року користується усією квартирою. У вказаній квартирі також проживала матір позивачки [PERSON] , на яку були відкриті особові рахунки. Оплату за надання послуг здійснювала позивачка. Після укладення договору довічного утримання відповідачка, яка є громадянкою російської федерації, та яка там постійно проживає, жодного разу не навідувалась до батьків, не несла витрати на утримання квартири і оплату комунальних послуг. Відповідачка з 2010 року жодного разу не приїздила в квартиру, не користувалась своєю часткою квартири, не ставила питання про звільнення її частини житла. Місцеперебування відповідачки позивачці невідоме, оскільки протягом тривалого часу вони не спілкуються та не мають зв`язку. Позивачка постійно проживає у вищевказаній квартирі вже понад 13 років та добросовісно, відкрито, безперервно володіє та користується вказаною квартирою, утримує її в належному стані та сплачує комунальні послуги. Оскільки позивачка не має можливості повністю користуватися і розпоряджатися квартирою, просить позов задовольнити. Відзив на позовну заяву не надходив. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді від 03.04.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне провадження. Ухвалою суду 18.06.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивачка у судовому засіданні 29.10.2024 підтримала позов, пояснила, що із 2010 року проживає у квартирі [ADDRESS] та самостійно її утримує. Представник позивачки, адвокат Ковальчук А.О. підтримав позов, із підстав вказаних у позовній заяві, просив задовольнити. Відповідачка про час і місце слухання справи повідомлена належним чином, шляхом публікації оголошення про виклик на вебпорталі судової влади України, відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Суд, відповідно до статті 280 ЦПК України, ухвалив проводити заочний розгляд справи. Фактичні обставини, встановлені судом, докази на їх підтвердження Судом встановлено, що 12.07.2007 між [PERSON] , 1933 р.н. та [PERSON] (зареєстрована за адресою: [ADDRESS] і [PERSON] (громадянка рф, яка зареєстрована у [ADDRESS] ) був укладений договір довічного утримання, посвідчений державним нотаріусом, р.№ 3-396. За умовою договору довічного утримання [PERSON] передав у власність [PERSON] та [PERSON] в рівних частках квартиру [ADDRESS] , а набувачі зобов`язалися повністю утримувати [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8, 9, 10). Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Державного комунального підприємства Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації від 23.08.2007 за [PERSON] та [PERSON] зареєстровано на праві приватної власності за кожним по 1/2 частині квартири [ADDRESS] на підставі договору довічного утримання від 12.07.2007, р. № 3-395 (а.с. 10). Відповідно до акта обстеження житлових умов від 30.08.2023, складеного комісією в складі: голови ОСББ "Перемога" Марковської Н. В. та члена правління Радіонової А. І., під час обстеження квартири [ADDRESS] встановлено, що [PERSON] , 1969 р.н. проживає у вказаній квартирі без реєстрації з 2010 року, про що підтвердили свідки: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11). Відповідно до акта від 08.09.2023, складеного комісією в складі голови ОСББ "Перемога" Марковської Н. В. та члена правління [PERSON] встановлено, що у квартирі [ADDRESS] [PERSON] у батьків була востаннє у 2010 році. Ремонтом, обслуговуванням та сплатою внесків по утриманню вказаної квартири замається [PERSON] , що також підтвердили свідки (а.с. 12). Позивачка долучила до позову копії квитанцій по оплаті комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] (особовий рахунок відкрито на [PERSON] , [PERSON] ) за кілька місяців 2021- 2022 років (а.с. 17-24). Із виписки по банківському рахунку позивачки вбачається, що із червня 2022 року до вересня 2023 року вона вносила платежі за квартплату за адресою: [ADDRESS] (а.с. 28-30). Відповідно до довідки від 06.09.2023, виданої КП "Бердичівтеплоенерго" та копії довідки МКП "Бердичівводоканал" у квартирі за адресою: [ADDRESS] , станом на 01.08.2023 заборгованості по сплаті послуг за постачання теплової енергії та водопостачання немає (а.с. 27). Свідок [PERSON] пояснив, що позивачка його сусідка. Він проживає у квартирі [ADDRESS] із 1975 року та є членом правління ОСББ. Із того часу знає позивачку. Позивачка приймає участь у зборах членів ОСББ, замінила вікна у квартирі, зробила ремонт, увесь час там живе. Відповідачку не бачив 20 років, вона не допомагала позивачці із ремонтом. Свідок [PERSON] пояснила, що вона сусідка позивачки та проживає у квартирі [ADDRESS] із 2000 року. [PERSON] як поїхала із квартири після закінчення школи, так і вона її не бачила. Ремонти в квартирі проводить позивачка. Позивачка із чоловіком приймають участь в утриманні будинку. Норми права, які застосовані судом, висновки суду Статтею 41 Конституції України\~передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до частини першої\~статті 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Ознаки володіння, які є необхідними для набуття права власності на майно за набувальною давністю, визначені у\~статті 344 ЦК України. Згідно із частиною першою\~статті 344 ЦК України\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року в справі N 910/17274/17 (провадження N 12-291гс18) зроблено такі висновки щодо застосування інституту набувальної давності. Умовами набуття права власності за набувальною давністю на підставі\~статті 344 ЦК України\~є: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння\~чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна (нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери) право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду. Добросовісність передбачає, що володілець\~майна не\~знав і\~не міг\~знати про\~те,\~що він\~володіє чужим\~майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном. За набувальною\~давністю може\~бути набуто\~право власності\~на нерухоме\~майно, яке\~не має\~власника,\~або власник\~якого невідомий,\~або власник\~відмовився від\~права власності\~на належне\~йому нерухоме\~майно та\~майно,\~що придбане\~добросовісним набувачем\~і у\~витребуванні якого\~його власнику\~було відмовлено (постанова Верховного Суду від 01 серпня 2018 року у справі N 201/12550/16-ц\~(провадження N 61-19156св18)). За правилами статей\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд встановив, що відповідачка на підставі договору довічного утримання від 12.07.2007 є власником спірної частки квартири за адресою: [ADDRESS] . Суду не надано доказів, що відповідачка від своєї власності відмовилася. Отже відсутні підстави вважати, що у спірної частки квартири відсутній власник або власник невідомий. Таким чином позивач не довела всіх обставин, передбачених\~статтею 344 ЦК України, які є необхідним для набуття права власності за набувальною давністю, зокрема добросовісність заволодіння чужим майном. Також суд зазначає, що долучені до позову докази не є достатніми та достовірними, що позивачка із 2010 року відкрито користується усією квартирою. Суду не надано доказів про осіб, які із 2010 року проживали у спірній квартирі, зокрема батьків позивачки, чоловіка позивачки. Крім того, із наданих суду доказів особові рахунки на квартиру оформлені на [PERSON] , [PERSON] . Акт, у якому зі слів трьох свідків вказано про проживання позивачки із 2010 року у квартирі без реєстрації не є достатнім доказом на підтвердження факту безперевного, відкритого користування позивачкою усією квартирою. До того ж позивачка, будучи власником частки квартири, могла робити ремонт у квартирі, приймати участь у зборах осіб як співвласник житла, проживати у своїй частці житла, оплачувати комунальні послуги. Проте, це не доводить, що позивачка із 2010 року користувалася усією квартирою. Тому, за необґрунтованості позовних вимог, суд відмовляє у задоволенні позову. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір \~покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд відмовив у задоволенні позову, судові витрати позивачки залишаються за нею.

Outcome: dismissed