Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором про надання кредиту з відповідача в розмірі 18786,85 грн та 2102,00 грн. судового збору. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 23.08.2019 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем було укладено договір про надання кредиту №261849558 на суму 9710,00 грн. зі сплатою процентів строком на 29 календарних днів шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок позичальника. 21.09.2019 строк платежу за договором закінчився, а відповідач не виконав свої зобов`язання, а саме: не повернув кредит, не сплатив проценти. Станом на 19.06.2020 заборгованість відповідача за договором кредиту склала: сума кредиту 9710,00 грн., проценти за користування кредитом - 4280,11 грн., пеня - 4796,74 грн. Загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 18786,85 грн., а також сплачений судовий збір в розмірі 2102,00 грн. Ухвалою судді від 28.06.2020 у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Заочним рішення Печерського районного суду м. Києва від 18.08.2021 позов товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» до [PERSON] про стягнення заборгованості було задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» суму заборгованості у розмірі 16088,63 грн. та судовий збір в сумі 2102,00 грн. В задоволенні інших вимог - відмовлено. 11.04.2024 відповідачем [PERSON] подано до суду заяву про перегляд заочного рішення. Ухвалою суду від 13.02.2024 заяву відповідача про перегляд заочного рішення Печерського районного суду м. Києва від 18.08.2021 задоволено. Скасовано заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 18.08.2021 у справі №757/26700/20-ц за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» до [PERSON] про стягнення заборгованості та призначено судове засідання. 08.03.2024 представник позивача - Колінько А.В. подала до суду заяву про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги просила задовольнити у повному обсязі. 22.04.2024 представник позивача - Аухімік О.О. подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі. 13.11.2024 представник відповідача - адвокат Грибова І.В. подала до суду клопотання про направлення справи за територіальною підсудністю. Ухвалою суду від 26.11.2024 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] - адвоката Грибової І.В. про направлення за підсудністю цивільної справи. 06.01.2025 представник відповідача - адвокат Грибова І.В. подала до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначала, що відповідач брав участь у здійсненні заходів із забезпечення безпеки та оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях у період з 16.04.2021 по 20.10.2021, що також підтверджує факт, що він не міг знати про розгляд справи в суді. [PERSON] встановлено 2 групу інвалідності, внаслідок війни. Також адвокат просила суд врахувати, що заочне рішення від 18.08.2021 було скасовано, та справа розглядається з початку. У зв`язку з цим, просить суд врахувати, що з 24.02.2022, відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено режим воєнного стану, тому відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України неустойка та інші платежі підлягають списанню кредитодавцем. Враховуючи це положення закону, слід відмовити у стягненні з [PERSON] на користь позивача пені у сумі 4796,74 грн з урахуванням того, що він з 16.04.2021 перебував на території воєнних дій в Донецькій та Луганській областях. Враховуючи наявність у відповідача 2 групи інвалідності звільнити його від сплати судового збору. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Згідно зі статтею 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі, відповідно до статті 1055 ЦК України. Відповідно до положень статей 5, 15 Закону України «Про електронній документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Суб`єкти електронного документообігу, які здійснюють його на договірних засадах, самостійно визначають режим доступу до електронних документів, що містять конфіденційну інформацію, встановлюють для них систему (способи) захисту. Судом установлено, що 23.08.2019 сторони уклали договір №261849558 про надання кредиту на суму 9710,00 грн. зі сплатою процентів строком на 29 календарних днів шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок позичальника, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,52 % від суми кредиту за кожний день користування. У разі порушення позичальником виконання зобов`язань щодо погашення суми кредиту та/або процентів за цим договором, він зобов`язується сплатити на користь позивача пеню у розмірі 1,3 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення повернення кредиту, починаючи з першого дня порушення позичальником умов договору до моменту повного виконання позичальником своїх зобов`язань. Виконання позивачем (кредитором) обов`язку щодо надання грошових коштів у розмірі 9710,00 грн. відповідачу (позичальнику) підтверджується платіжним дорученням від 23.08.2019. Відповідно до статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, що передбачено статтею 526 ЦК України. За приписами частин 1, 2 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, відповідаючи перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. З матеріалів справи слідує, що відповідач не виконує умови договору у добровільному порядку, внаслідок чого виникла заборгованість по сплаті суми кредиту, процентів за користування ним та проценти за прострочення терміну повернення грошей. Згідно з розрахунком заборгованості, наданим представником позивача, сума непогашеного відповідачем кредиту станом на 19.06.2020 заборгованість відповідача за договором кредиту склала: сума кредиту 9710,00 грн., проценти за користування кредитом - 4280,11 грн., пеня - 4796,74 грн. Суд погоджується з доводами представника позивача про стягнення з відповідача заборгованості в частині стягнення суми заборгованості за кредитом в розмірі 9710,00 грн. та процентів за користування кредитом в розмірі 4280,11 грн., в зв`язку з чим вказані вимоги підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача пені, суд зазначає наступне. Розмір пені, визначений позивачем згідно п. 4.3. Договору на суму 4796,74 грн. У відзиві на позовну заяву представник відповідача просила суд відмовити у стягненні з [PERSON] на користь позивача пені в сумі 4796,74 грн. з урахуванням того, що він з 16.04.2021 перебував на території воєнних дій в Донецькій та Луганській областях. Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Положення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України не підлягають застосуванню у даній справі, оскільки, пеня, сплата якої передбачена договором № 261849558 від 23.08.2019, відповідно до розрахунку заборгованості наданого позивачем нарахована за період з 22.09.2019 по 29.10.2019. Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Стаття 627 ЦК України встановлює, що у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування» споживач, який порушив своє зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним, має відшкодувати позикодавцю завдані цим збитки відповідно до закону з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. У договорах про споживчий кредит пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення зобов`язань споживачем на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. Таким чином, загальний розмір пені, що підлягає сплаті за договором, не може перевищувати розмір, встановлений законодавством України, отже не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшим за 15 відсотків суми простроченого платежу. Договором про надання позики передбачена відповідальність відповідача за несвоєчасне виконання зобов`язань у вигляді пені; штраф не передбачений. Загальний розмір належного до стягнення з відповідача на користь позивача боргу за договором кредиту від 23.08.2019 року складає суму основного боргу в розмірі 9710,00 грн., проценти за користування кредитом - 4280,11 грн. Згідно ч. 2 ст.21 Закону України «Про споживче кредитування» пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не повинна перевищувати 2098,52 грн. (9710,00 грн.+ 4280,11 грн.) х 15% : 100%), які і підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Всього з відповідача слід стягнути (9710,00 грн. + 4280,11 грн. + 2098,52 грн.) 16088,63 грн. Враховуючи викладене, позов ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Матеріали справи не містять доказів повного виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором. Розмір суми заборгованості наданий позивачем, відповідачем у встановленому законом порядку не спростований та й сумнівів у суду не викликає. Згідно до наданого представником відповідача Пенсійного посвідчення № [NUMBER] , [PERSON] є інвалідом 2 групи з 13.12.2023 до 30.09.2026. Відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» - від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема особи з інвалідністю II групи. З урахуванням встановленого, відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, витрати по сплаті товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» судового збору у розмірі 2102,00 грн., слід компенсувати за рахунок держави. На підставі наведеного,

Outcome: partial