Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-20 00:00:00

19.02.2021 року представник позивача [PERSON] - адвокат Князєв В.О. звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом до відповідачаАТ КБ «Приватбанк», в якому просить суд зобов`язати відповідача повернути позивачу в натурі за рахунок позивача, майно позивача, без достатньої правової підстави, а саме 9 055 доларів США та судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 28.02.2008 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №НАЕ2GA00000044. Відповідно до п. 8.1. Договору, відповідач зобов`язався надати позивачу кредит в іноземній валюті у розмірі 44 566 доларів США, а позивач зобов`язався повернути відповідачу кредит і сплатити відсотки за користування кредитом у порядку, що визначений Договором. Відповідно до п. 6.1. Договору він діє до повного погашення заборгованості позивачем. Згідно заочного рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 10.07.2009 року по справі 2-1175/2009 заборгованість позивача перед відповідачем існує. За таких обставин правовідносини між Позивачем і Відповідачем не припинилися і строк позовної давності по цьому Договору не сплинув. Позивач констатує, що предметом позову є повернення відповідачем позивачу іноземної валюти - 9 055 доларів США, отриманих відповідачем у позивача. Позивач заявляє, що підставою позову є порушення відповідачем законодавства України, що регулює готівковий оборот в іноземній валюті в Україні, результатом чого стало набуття відповідачем у позивача без достатньої правової підстави 9055 доларів США, що є порушенням прав позивача і дає підстави застосувати до відповідача приписи ст.ст. 1212, 1213 ЦК України. Тобто виходить, що рахунок № [NUMBER] призначено для зарахування коштів, спрямованих тільки на погашення заборгованості по кредиту, відсоткам, та іншим платежами у доларах США. Разом с тим, з Договору не вбачається номер рахунку, на який відповідач зарахував кредитні кошти для позивача у розмірі 45 566 доларів США, які потім зобов`язався видати позивачу через касу відповідача. За період дії Договору по теперішній час позивач сплатив відповідачу відсотки за користування кредитом у сумі 9 055 доларів США. На думку позивача, законодавством України не передбачено надання фізичній особі саме кредиту в іноземній валюті. Таким чином, позивач вважає, що названі позивачем докази доказують факт отримання відповідачем від позивача 9 055 доларів США, як сплату відсотків за користуванням кредиту в іноземній валюті, а саме, в доларах, а також доказують, що відповідач отримав від позивача без належних правових підстав 9 055 доларів США. У зв`язку з викладеним, позивач вимушений звернутися до суду з вказаним позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 22.02.2021 року позов [PERSON] до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про повернення безпідставно набутого майна - залишено без руху. Надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 днів з дня отримання копії даної ухвали. На виконання ухвали суду від 22.02.2021 року представником позивача вказані недоліки позовної заяви були усунуті та ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 09.03.2021 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про повернення безпідставно набутого майна. Призначено судове засідання. 19.04.2021 року представник відповідача АТ КБ «Приватбанк» надіслав на адресу суду заяву про застосування строків позовної давності та письмові пояснення, в яких зазначив, що як вбачається з позовної заяви, позивач вимагає визнання недійсним кредитного договору з тих підстав, що договір суперечить валютному і цивільному законодавству України, використання Банком долари США, як предмету кредитування, значно погіршує становище позичальника, тому умови договору позивач вважає несправедливими. Отже, позивач зобов`язаний виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та законодавства. Доводи позивача про недійсність оспорюваного договору з тих підстав, що він укладений в іноземній валюті також не узгоджується з вимогами чинного законодавства. В договорі сторони погодили порядок видачі коштів, а саме через касу Банку. Ця умова не суперечить законодавству і договору. А тому й підстав для визнання правочину недійсним немає. Крім того, відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Всі умови договору з моменту його укладення стають однаково обов`язковими для виконання сторонами, даних про те, що волевиявлення позивача було направлено саме на отримання кредиту в національній валюті суду не надано. З вищенаведеного випливає, що позивач та відповідач, підписавши кредитний договір встановили факт досягнення згоди між собою щодо умов кредитного договору. При укладанні кредитного договору позивач не був обмежений у можливості отримати кредит як в іноземній, так і в національній валютах. Валюту кредитування у вигляді долару США позивач обрав на власний розсуд. Крім того, відповідно до ст. 36 Закону України «Про національний Банк України» офіційний курс гривні до іноземних валют встановлюється Національним Банком України. Валютні курси, як зазначено у частині першій статті 8 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю», встановлюються Національним Банком України за погодженням з Кабінетом Міністрів України. Отже, незмінність курсу гривні до іноземних валют законодавчо не закріплена. Таким чином, укладаючи спірний кредитний договір в іноземній валюті, сторони приймали на себе певні ризики на випадок зміни валютного курсу. Позивачем не доведено, що сторони при укладенні кредитного договору були впевнені в тому, що така зміна обставин не настане. ПАТ Комерційний Банк «ПриватБанк» отримав банківську ліцензію на право здійснювати банківські операції, в тому числі, щодо розміщення залучених коштів від свого імені на власних умовах та на власний ризик та письмовій дозвіл на право здійснювати операції з валютними цінностями, що є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій згідно з Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», тому використання банком і позичальником іноземної валюти як засобу платежу за кредитним договором відповідає вимогам чинного законодавства. 19.04.2021 року ухвалою суду клопотання представника позивача [PERSON] - [PERSON] про витребування доказів у цивільній справі за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про повернення безпідставно набутого майна - задоволено. Зобов`язано Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» надати суду: Виписку з рахунку № [NUMBER] , з інформацією відповідно до «Положення про організацію операційної діяльності в банках України» (Постанова НБУ № 254 від 18.06.2003 року), що був відкритий для [PERSON] АТ КБ «Приватбанк», з наступними обов`язковими реквізитами: номер кредитного договору за яким проведено облік нарахованих та сплачених сум; номери кореспондуючих рахунків за дебітом і кредитом; зміст та обсяг операції; посади осіб відповідальних; номер документа. Завірену копію видаткового касового ордеру за Договором, з якого вбачається, що 28.02.2008 року АТ КБ «Приватбанк» через касу банку видав [PERSON] , як споживчий кредит, готівкою 44 566 доларів США, з особистим підписом [PERSON] про одержання ним 44 566 доларів США готівкою. Завірену копію протоколу засідання кредитного комітету АТ КБ «Приватбанк», на якому прийняте рішення про надання [PERSON] кредиту у сумі 44 566 доларів США. Завірену копію заявки на отримання [PERSON] кредиту. На адресу суду від АТ КБ «Приватбанк» направлені ряд доказів, які залучені до матеріалів справи. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 20.01.2022 року клопотання представника позивача [PERSON] - [PERSON] про витребування доказів у цивільній справі за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про повернення безпідставно набутого майна - задоволено. Зобов`язано Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» надати суду: належним чином завірену копію виписки з кредитного рахунку № [NUMBER] , на який було зараховано 36 700 доларів США. На адресу суду від АТ КБ «Приватбанк» надійшла відповідь на ухвалу з копіями доказів. 22.08.2022 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова клопотання представника позивача [PERSON] - [PERSON] про витребування доказів у цивільній справі за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про повернення безпідставно набутого майна - задоволено. Зобов`язано Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» надати суду: оригінал видаткового касового ордеру №1 від 03.03.2008 р за Договором НАЕ2GA00000044, з якого вбачається, що АТ КБ «Приватбанк» через касу банку видав [PERSON] , як споживчий кредит, готівкою 36700 доларів США на позичковий рахунок № [NUMBER] . На вказану ухвалу суду надана відповідь. 11.12.2023 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова клопотання представника позивача [PERSON] - [PERSON] про проведення судового засідання в режимі відеоконференції по цивільній справі за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про повернення безпідставно набутого майна - задоволено. Судові засідання за участю позивача [PERSON] по вищевказаній цивільній справі проводити в приміщенні Жовтневого районного суду м. Харкова в режимі відеоконференції між Жовтневим районним судом м. Харкова та Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 23.08.2024 року клопотання представника відповідача Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - Кураксіної Ольги Ігорівни про проведення судового засідання в режимі відеоконференції по цивільній справі №639/1130/21 за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про повернення безпідставно набутого майна - задоволено. Забезпечено проведення подальших судових засідань в режимі відеоконференції поза межами суду з використанням власних технічних засобів представнику відповідача АТ КБ «Приватбанк» - Кураксіній О.І., яка зареєстрована у системі «EasyCon» за наступними реквізитами: електронна адреса - [INFO] У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат Князєв В.О. надали вступне слово, в якому позовні вимоги підтримали, просили задовольнити, посилаючись на викладені в позові обставини. При цьому позивач [PERSON] визнав, що ним 28.02.2008 року було укладено кредитний договір з «ПриватБанк» і отримано кредит, зазначений в договорі, однак кредитні кошти він повернув лише частково, у зв`язку з чим банк звернувся до суду з позовом і за рішенням суду стягнув з позивача відповідні кошти, рішення набрало чинності, після ухвалення рішення позивач кошти на адресу банку не сплачував. Також позивач зазначив, що грошові кошти, про які йдеться в позові , він добровільно сплатив банку саме на виконання договору кредиту. Представники відповідача АТ КБ «Приватбанк» - Левицька А.В., [PERSON] приймали участь у судових засіданнях, було надано вступне слово, в якому позовні вимоги представник відповідача вважав безпідставними і такими, що задоволенню не підлягають. В подальшому представник відповідача надав заяву, в якій просив проводити подальший розгляд справи в його відсутність. В судовому засіданні судом розглянуто клопотання представника позивача від 16.07.2024 року щодо допиту посадових осіб АТ КБ «Приватбанк», не виходячи до нарадчої кімнати, судом постановлено ухвалу про залишення без розгляду вказаного клопотання, у зв`язку із пропуском строку на подання такого клопотання. Суд, заслухавши вступне слово учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до наступних висновків. Судовим розглядом встановлено, що 28.02.2008 року АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] уклали кредитний договір №НАЕ2GA00000044 (а.с.6-8). Відповідно до змісту кредитного договору предметом договору визначено, що Банк зобов`язується надати «Позичальникові» кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу чи/або перерахування на рахунок,зазначений в п.8.1 цього Договору. Строк, вид кредиту, цілі, розмір кредиту, відсотків, винагород, розмір щомісячного платежу, періодсплати, порядок погашення заборгованості за цим Договором, зазначені у розділі 8 Договору. Відповідно до п.1.2. вказаного договору Позичальник доручає Банку провадити погашення заборгованості по даному Кредитному договору в передбачені даним договором строки за рахунок коштів, розміщених на рахунку Позичальника, що відповідає платіжній картці, емітованої ПриватБанком. Номеррахунку зазначений у п.8.2 Договору. Зазначене доручення Позичальника не підлягає виконанню Банком у випадку пред`явлення Позичальником документа, що підтверджує сплату заборгованості іншим способом. Кредит надається в обмін на зобов`язання Позичальника по поверненню Кредиту, сплаті відсотків, винагороди в зазначені даним Договором строки. Пунктом 1.3 договору передбачено, що забезпечення виконання Позичальником зобов`язань за даним Договором зазначено в п.8.3 змінної частини Договору, а також всі інші види іпотеки, поруки й т.п., надані Банку з метою забезпечення зобов`язань за даним Договором. Відповідно до п.2.1 Банк зобов`язується: - Надати Кредит шляхом й у межах сум, зазначених у п. 8.1 даного Договору, а також, за умови виконання Позичальником умов, передбачених п. 2.2.7. даного Договору. - з метою надання й обслуговування Кредиту: - відкрити рахунок, зазначений в п. 8.2 даного Договору; - здійснювати ведення кредитного досьє по Кредиту. В пункті 2.1.3. зазначено, що відповідно до даного Договору Позичальник звертається до Банку про надання йому кредиту на оплату чергових страхових платежів відповідно до Договорів страхування, укладених відповідно до її. 2.2.7 даного Договору, і доручає Банку щорічно перераховувати необхідну для цього суму коштів згідно Договорів страхування. Банк за наявності вільних коштів здійснює перерахування кредитних коштів, у випадку не пред`явлення Позичальником документів, що підтверджують сплату чергових страхових платежів за рахунок інших джерел, до дат їхньої сплати, передбачених Договорами страхування. Перерахування коштів на сплату чергових страхових платежів, здійснюється в національній валюті України. Якщо Кредит надається в іноземній валюті, то Позичальник доручає Банку: - одержати з каси Банку суму іноземної валюти готівкою, необхідну для сплати чергового страхового платежу на підставі Договорустрахування, укладеного згідно п. 2.2.7 даного Договору; - здійснити продаж у касі Банку готівкової іноземної валюти за курсом купівлі Банку даної іноземної валюти, встановленому на день виконання даного доручення; - отримані від продажу іноземної валюти кошти зарахувати від імені Позичальника на сплату чергового страхового платежу Зазначене доручення. Позичальника не підлягає виконанню Банком тільки у випадку пред`явлення Позичальником Банку документів, що підтверджують сплату чергових страхових Платежів за рахунок інших джерел до дат їхньої сплати, передбачених Договорами страхування. Даний пункт договору виконується лише у випадку укладання договору іпотеки згідно п. 1.3. даного договору або пред`явлення Банком вимог, пов`язаних з особистим страхуванням Позичальника. Відповідно до п. 8.1 кредитного договору Банк зобов`язався надати позичальнику кредитні кошти шляхом: видачі готівки через касу на строк з 28.02.2008 р. по 25.02.2028 р. включно, у вигляді не поновлювальна лінія (далі - кредит) у розмірі 44 566,00 доларів США на наступні цілі: у розмірі 36 700,00 дол. США на споживчі цілі, а також у розмірі 7 866, 00 дол. США на сплату страхових платежів у випадку та в порядку, передбачених п. 2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування Кредитом відсотків у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 2.00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00 % від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, винагорода за резервування ресурсів у розмірі 0,48 % річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.8.2 даного Договору. Періодом сплати вважати період з 25 по 30 число кожного місяця. Погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що сплачується момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 420,94 дол. США згідно Графіку погашення кредиту (додаток 2 до Кредитного договору) для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії. Пунктом 8.2 визначено, що для виконання даного договору Банк відкриває Позичальникові рахунок [NUMBER] . Згідно з п.8.3 договору забезпеченням виконання Позичальником зобов`язань за даним договором виступає іпотека квартири 2-кімнатна загальною площею 50,40 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] забезпечення виконання зобов`язання, що виникло у [PERSON] за кредитним договором №НАЕ2GA00000044 від 28.02.2008 року між [PERSON] та [PERSON] з однієї сторони та АТ КБ «ПриватБанк» було укладено 28.02.2008 року Договір іпотеки квартири, який посвідчено приватним нотаріусом ХМНО Широковою В.А. за р.№682, відповідно до якого [PERSON] та [PERSON] надали в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9-11). Як вбачається з копії заочного рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 10.07.2009 року, яке набрало чинності 10.08.2009 року, позов закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до [PERSON] та [PERSON] про звернення стягнення за кредитним договором №НАЕ2GA00000044 від 28.02.2008 року - задоволено. Стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] заборгованість за кредитним договором №НАЕ2GA00000044 від 28.02.2008 року в розмірі 286933,51 грн. (38309,88 доларів США) на користь ПриватБанку в особі Харківського ГРУ ПриватБанку. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №НАЕ2GA00000044 від 28.02.2008 року в розмірі 286 933,51 грн. ( 38309,88 доларів США) - звернуто стягнення на предмет іпотеки: двокімнатну квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , шляхом продажу вказаного предмета іпотеки ЗАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідача Договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПриватБанку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Вирішено виселити всіх осіб, які зареєстровані і проживають у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] зі зняттям з реєстраційного обліку у Відділі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України у м. Харкові. Стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] судові витрати у розмірі 1 738,50 грн. Вказаним рішенням, зокрема, встановлено, що 28.02.2008 року АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] уклали договір №НАЕ2GA00000044 про надання кредиту. Взяті на себе зобов`язання за зазначеним Договором банк виконав вчасно й повністю, надавши кредитні кошти. Починаючи з 02.09.2008 р. Відповідач припинив виконання взятих ним зобов`язань, внаслідок чого виникла заборгованість, яка старом на 12.12.2008 року становить 38308,88 [Доллар США], та складається в наступного: 36463,08 [Доллар США] - заборгованість за кредитом; 1828,38 [Доллар США] - заборгованість по процентам за користування кредитом; 17,42 [Доллар США] - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором (а.с.166-168). У даній справі АТ КБ «Приватбанк» на виконання ухвал суду і на підтвердження наявності договірних зобов`язань між [PERSON] та банком також надав суду копії видаткового касового ордеру, додатку №1 до кредитного договору, виписки по особовим рахункам позичальника щодо видачі кредиту, сплати страхових платежів та погашення заборгованості за кредитним договором (а.с.57-68, 98-99) В судовому засіданні позивач [PERSON] визнав, що ним дійсно були отримані кредитні кошти від Банку на виконання кредитного договору, він сплачував заборгованість по кредиту у валюті кредиту, але в подальшому йому не вистачило на це коштів, тому Банк стягнув з нього заборгованість в судовому порядку, після рішення суду [PERSON] коштів на користь Банку не сплачував, а ті, що були сплачені - спрямовувались ним саме на виконання договору кредиту. Отже всі надані сторонами докази і визнання позивачем певних обставин не спростовують, а навпаки доводять наявність між сторонами договірних правовідносин. При цьому позивачем суду не надано жодних письмових доказів про сплату будь-яких коштів, в тому числі в іноземній валюті, не на виконання вищевказаного кредитного договору. В судовому засіданні позивач також підтвердив, що він спочатку сплачував на виконання кредитного договору кошти, але в подальшому у нього стали відсутні матеріальні можливості для цього. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України та ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ст. 16 ЦК України, де також зазначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 2 статті 78 ЦПК України зазначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує Статтею 82 ЦПК України передбачені підстави звільнення від доказування, зокрема, в ч.1 зазначеної статті визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч. ч.4,5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Так, загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка, набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. За змістом цієї статті безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто за допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, в разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав, договірний характер правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень ч. 1 ст. 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому. Системний аналіз положень ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, ч. 1 ст. 177 ЦК України, ч. 1 ст. 202 ЦК України, ч.ч. 1,2 ст. 205, ч. 1 ст. 207, ч. 1 ст. 1212 ЦК України дає можливість зробити висновок про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей). Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення учасниками відповідних правовідносин у майбутньому породження певних цивільних прав та обов`язків, зокрема, у наслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, прямо передбачених частиною другою статті 11 ЦК України. Якщо поведінка набувача, потерпілого не свідчить про існування та виконання договірного зобов`язання, то у разі виникнення між ними спору щодо повернення майна, яке знаходиться у набувача, на спірні правовідносини поширюються положення ст. 1212 ЦК України. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 22.01.2013 року у справі № 5006/18/13/2012, від 02.10.2013 року у справі № 6-88цс13, від 24.09.2014 року у справі № 6-122цс14, від 25.02.2015 року у справі № 3-11гс15, від 25.03.2015 року у справі № 3-5гс15, від 03.06.2015 року у справі № 6-100цс15, від 02.03.2016 року у справі № 6-3090цс15, від 23.03.2016 року у справі № 6-2978цс15, від 07.06.2017 року у справі № 923/1233/15, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18), від 16.01.2019 року у справі № 753/15556/15-ц (провадження № 14-445цс18). Аналогічні за змістом висновки містяться у постановах Верховного Суду від 23.03.2020 року у справі № 726/707/16-ц (провадження № 61-12155св19), від 14.04.2020 року у справі №495/2442/16-ц (провадження № 61-15428св19), від 11.11.2020 року у справі №522/19690/18 (провадження № 61-15125св19). В п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Таким чином, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів з власної ініціативи і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів і в межах заявлених позовних вимог. Так, дослідивши надані сторонами письмові докази, аналізуючи обставини, встановлені рішенням суду, що набрало законної сили та приймаючи до уваги визнання позивачем певних обставин, суд приходить до висновку, що позивачем [PERSON] не надано належний розрахунок та не підтверджено належними доказами сам факт сплати ним 9 055 доларів США на користь АТ КБ «Приватбанк» не на виконання кредитного договору, укладеного 28.02.2008 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] №НАЕ2GA00000044 про надання кредиту, навпаки, дії [PERSON] по поверненню кредитних коштів відповідають змісту укладеного договору, волі сторін договору і не суперечать чинному законодавству, що фактично встановлено рішенням суду в іншій справі, яке набрало законної сили і яким враховано часткове виконання [PERSON] кредитних зобов`язань. При цьому суд звертає увагу на те, що позовні вимоги про визнання вказаного кредитного договору або його частини з будь-яких підстав недійсним, позивачем заявлені не були та судом не розглядались. Між тим позовні вимоги про зобов`язання відповідача повернути в натурі позивачу 9 055 доларів США, як майно, набуте без достатньої правової підстави, не обґрунтовані належними доказами і суперечать сутності договірних правовідносин сторін, у зв`язку з чим позов задоволенню не підлягає в повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed