Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-22 00:00:00

У лютому 2024 року КП «Київтеплоенерго» звернулось до Подільського районного суду м. Києва із вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 01.05.2018 надання послуг з централізованого опалення (постачання теплової енергії) та централізованого постачання гарячої води (постачання гарячої води) здійснює КП «Київтеплоенерго». Відповідач [PERSON] є власником нежитлового приміщення №15-2 площею 135,1 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , за якою позивачем надаються послуги з постачання теплової енергії за індивідуальним договором з постачання теплової енергії, який є договором приєднання. 11.09.2018 між КП «Київтеплоенерго» та [PERSON] укладено договір на постачання теплової енергії №8383190-02, відповідно до якого позивач зобов`язався виробити та поставити теплову енергію відповідачу для потреб опалення, вентиляції - в період опалювального сезону нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , площею 135,1 кв.м, а відповідач зобов`язався отримати її та оплатити відповідно до умов, викладених у договорі. Однак відповідач своєчасно не сплачував надані позивачем послуги, у результаті чого у нього утворилась заборгованість за період з 01.01.2019 по 31.10.2023 в розмірі 21 630,25 грн. З огляду на наведене, враховуючи невиконання відповідачем умов договору, позивач вказує на наявність підстав для стягнення з відповідача на його користь інфляційних втрат та трьох відсотків річних за несвоєчасну оплату житлово-комунальних послуг на підставі ст. 625 ЦК України. Згідно з розрахунком позивача такі суми за період з 01.01.2019 по 31.10.2023 складають: інфляційні втрати - 8 852,92 грн.; три відсотки річних - 2 168,57 грн., а тому він просить стягнути їх з відповідача на його користь, а також стягнути понесені ним витрати зі сплати судового збору в розмірі 3 028,00 грн. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.02.2024 головуючим у справі визначено суддю Ковбасюк О.О. Ухвалою суду від 20.02.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу відповіді на відзив. Відповідач у встановлений судом строк без поважних причин відзив на позов не надав, тому суд вирішив справу за наявними матеріалами у відповідності до ч.8 ст. 178 ЦПК України. 10.06.2024 відповідач направив клопотання про часткове визнання позовних вимог в частині основної заборгованості. 24.06.2024 представником позивача подано до суду письмові заперечення. Ухвалою суду від 24.06.2024 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, подав заяву до суду про розгляд справи за його відсутності, в якій він також позовні вимоги визнав частково, а саме в частині основної заборгованості. З огляду на наведене, суд провів судовий розгляд справи за відсутності сторін. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 №591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам. Отже, з 01.05.2018 постачання теплової енергії здійснює КП «Київтеплоенерго». 11.09.2018 між КП «Київтеплоенерго» та [PERSON] , як власником нежитлового приміщення №15-2, розташованого за адресою [ADDRESS] , укладено договір на постачання теплової енергії №8383190-02. Відповідно до п.п.2.2.1. вказаного договору теплопостачальна організація зобов`язується постачати теплову енергію на потреби: опалення та вентиляції в період опалювального сезону у кількості та в обсягах згідно додатку №1 до цього договору. У свою чергу, абонент зобов`язується додержуватися кількості споживання теплової енергії по кожному параметру в обсягах, які визначені у додатку №1 до цього договору, не допускаючи їх перевищення та своєчасно сплачувати вартість спожитої теплової енергії. Виконувати умови та порядок оплати в обсягах і в терміни, які передбачені в додатку №4 до договору, відповідно до п.п.2.3.1., 2.3.2. Облік споживання Абонентом теплової енергії здійснюється згідно з Законом України «Про комерційний облік», що відповідає п.5.1 договору. Пунктом 8.1. договору, договір набуває чинності з 01.05.2018 та діє до 15.04.2019. Згідно з п.8.4. договору, він вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією зі сторін. Припинення дії договору не звільняє Абонента від обов`язку повної сплати спожитої теплової енергії, відповідно до п.8.3. договору. Додатком №1 до договору №8383190-02 від 11.09.2018 визначені обсяги постачання теплової енергії Абоненту. Зміна заявленого споживання теплової енергії за ініціативою Абонента оформлюється як додаток до договору за 15 днів до початку розрахункового періоду, відповідно до п.3 додатку №1. Дата зняття абонентом показників приладу обліку 25 число поточного місяця, надання звіту в Центр обслуговування клієнтів не пізніше 28 числа звітного місяця. При відсутності звіту у встановлений термін розрахунок виконується згідно договірних навантажень, що відповідає п.4 додатку №1. Додатками №№3,4 до договору №8383190-02 від 11.09.2018 передбачені тарифи на теплову енергію у розмірі 1553,86 грн./Гкал. Порядок розрахунку за теплову енергію, згідно з яким Абонент до початку розрахункового періоду (місяця) сплачує Теплопостачальній організації вартість заявленої у договорі кількості теплової енергії на розрахунковий період. Відповідно до п.3 додатку №4 до договору, Абонент щомісячно з 12 по 15 числа самостійно отримує у ЦОК (центр обслуговування клієнтів) за адресою [ADDRESS] : облікову картку фактичного споживання теплової енергії за звітний період; акт звіряння розрахунків на початок розрахункового періоду (один примірник оформленого акту звірки абонент повертає в ЦОК); акт виконаних робіт. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 (у редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) та Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017. Відповідно ст. 20 Закону України «Про теплопостачання», тарифи на теплову енергію, реалізація якої здійснюється суб`єктами господарювання, що займають монопольне становище на ринку, є регульованими. Тарифи на виробництво теплової енергії, у тому числі на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях і когенераційних установках та установках з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії, на транспортування та постачання теплової енергії встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, та органами місцевого самоврядування у межах повноважень, визначених законодавством. Згідно п. 40 Правил користування теплової енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 №1198, споживач теплової енергії зобов`язаний вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. Відповідно ч.6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Згідно ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами. Згідно з ч.1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг. Законом України від 03.12.2020 №1060 «Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання окремих питань у сфері надання житлово-комунальних послуг» внесені зміни до організації моделі договірних відносин з виконавцем послуг, якою запроваджено укладання публічного договору приєднання. З усіма фізичними або юридичними особами, які є власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку, які протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, вважаються укладеними публічні договори приєднання за формою, встановленою правилами затвердженими постановою КМУ №830 від 21.08.2019. 30.09.2021 позивачем на його офіційному сайті https://kte.kmda.gov.ua було опубліковано текст Договору про надання послуг з постачання теплової енергії. Статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом. Як передбачено у ч.4 ст. 319 ЦК України, власність зобов`язує. За приписами ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, відповідно до ст.ст. 610, 612 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Як визначено у ч.1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч.1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Договір є обов`язковим для виконання сторонами, відповідно до ст. 629 ЦК України. За приписами ст. 525 цього Кодексу, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідач, який є власником приміщення №15-2, розташованого за адресою м. Київ, вул. Вишгородська, 45, одержує житлово-комунальні послуги за вказаною адресою, проте вчасно не сплачує за них в установленому законом порядку. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором на постачання теплової енергії №8383190-02 від 11.09.2018, який був доданий позивачем до позовної заяви, за відповідачем рахується заборгованість за надані позивачем житлово-комунальні послуги за період з 01.01.2019 по 31.10.2023 у розмірі 21 630,25 грн. Вказаний розрахунок суд бере уваги як такий, що містить інформацію щодо заборгованості, відповідно до умов договору. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позивач виконує умови договору належним чином, а відповідач ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань, що є порушенням норм чинного законодавства України. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 3 % річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році). Індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. Для визначення індексу інфляції за будь-який період необхідно помісячні індекси, які складають відповідний період, перемножити між собою з урахуванням відповідних оплат. З урахуванням наведеного суд вважає, що у зв`язку з простроченням щодо оплати спожитих житлово-комунальних послуг, боржник зобов`язаний сплатити на користь позивача інфляційні втрати та 3% річних. Згідно з розрахунком, наданим позивачем, до стягнення з відповідача підлягають 8 852,92 грн. - інфляційних втрат та 2 168,57 грн. - 3% річних, що нараховані на суму заборгованості основного боргу (21 630,25 грн) за спожиту теплову енергію за період з 01.01.2019 по 31.10.2023, нарахованих позивачем у відповідності до п.18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України. На час розгляду справи судом відповідач подав до суду заяву про часткове визнання позовних вимог, а саме в частині стягнення основної заборгованості, в якій він також просив відмовити у стягненні інфляційних втрат та 3 % річних. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи викладене, оцінивши всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за надані житлово-комунальні послуги за договором на постачання теплової енергії №8383190-02 від 11.09.2018 за період з 01.01.2019 по 31.10.2023 у загальному розмірі 32 651,74 грн., із яких: 21 630,25 грн. - заборгованість за спожиту теплову енергію; 8 852,92 грн. - інфляційні втрати; 2 168,57 грн. - 3 % річних є обґрунтованими та доведеними, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 028,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved