Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-21 00:00:00

У жовтні 2024 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська звернувся із заявою адвокат Нестеренко Д.С., який діє в інтересах [PERSON] , заінтересована особа: Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якій просить встановити факт смерті [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , [INFO] , місце народження м. Донецьк, Донецька область, який помер [INFO] у м. Донецьк, Донецька область, причина смерті інфаркт головного мозку. Заява мотивована тим, що заявник є рідним братом [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] у м. Донецьк, Донецької області, яке на даний момент є тимчасово окупованою територією в розумінні Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Згідно ст. 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Внаслідок цих обставин отримання свідоцтва про смерть в органах РАЦС Міністерства юстиції України є неможливим, а єдиним шляхом його отримання та захисту прав родичів та спадкоємців померлого є звернення до суду за встановленням факту, що має юридичне значення. Свідоцтво про смерть необхідно заявникові з метою звернення до нотаріуса для відкриття спадщини та оформлення відповідного свідоцтва про право на спадщину, тому він вимушений звернутися до суду з вказаною заявою та встановити факт смерті свого брата. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.10.2024 року справу передано на розгляд судді Кондрашову І.А. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі. Заявник в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просив суд розглядати справу за його відсутність. Заяву підтримує та просить задовольнити. Представник Шевченківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, повідомлений у встановленому порядку. Подав заяву, відповідно до якої просив слухати справу у його відсутність, також зазначив, що проти заяви не заперечує та просить винести рішення згідно діючого законодавства. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд вважає можливим розглянути справу за наявними матеріалами, у відсутність належним чином повідомлених учасників провадження. Дослідивши подану заяву та докази по справі, встановивши зміст спірних правовідносин, суд дійшов наступного. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є братом заявника [PERSON] , зокрема, вони мають спільних батьків, що підтверджується: - свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданим 16 вересня 1959 року Куйбишевським РЗАГС м. Сталіно, згідно якого батьками [PERSON] зазначені [PERSON] та [PERSON] ; - свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданим 22 липня 1964 року Куйбишевським РЗАГС м. Донецьк, згідно якого батьками [PERSON] зазначені [PERSON] та [PERSON] . 24 лютого 2022 року відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» постановлено ввести в Україні воєнний стан строком на 30 діб, який діє по теперішній час. Також встановлено судом, [INFO] помер брат заявника [PERSON] , [INFO] , на тимчасово окупованій території України, а саме у м. Донецьк, Донецької області. Документом, що підтверджує факт смерті [PERSON] є копія лікарського свідоцтва про смерть № 7774 від 18 жовтня 2024 року, з якої вбачається, що [PERSON] дійсно помер [INFO] ; копією довідки про причину смерті, де причина смерті зазначена інфаркт головного мозку. Також на підтвердження факту смерті [PERSON] , до суду надано копію свідоцтво про смерть [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , що видане Кіровським відділом ЗАГС Донецького міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької народної республіки, актовий запис № 1458. Ці документи видані на тимчасово окупованій території України, тому мають інформаційний характер для суду, оскільки будь-які документи, видані на окупованих територіях, є недійсними. На цей час заявник не має можливості отримати свідоцтво про смерть його брата встановленого зразка, оскільки надані ним документи, що підтверджують смерть [PERSON] на території України не визнаються та не приймаються державними органами. Відповідно до ст. ст. 315, 317 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Статтею 317 ЦПК України передбачені особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України. Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхнім представником до суду за межами такої території. Документами, які засвідчують подію смерті є свідоцтво про смерть, що видане на тимчасово окупованій території, де органи державної влади України не здійснюють своїх повноважень. Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану заявник позбавлений можливості, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». За п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. За ч. 2 ст. 319 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно до ст.\~17\~ЗУ «Про\~державну реєстрацію\~актів цивільного\~стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Не може вважатись легітимним на території України і свідоцтво про смерть особи, видане органом, який створено на тимчасово окупованій території України в порядку, не передбаченому законом України. Документи, які видані органом, що створений на тимчасово окупованій території у порядку, не передбаченому законами України, відповідно до частини 3 статті 9 «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є недійсними і не створюють правових наслідків. Відповідно до ч.1 ст. 18 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Встановлення факту смерті [PERSON] , [INFO] , породжує юридичні наслідки для заявника, при цьому, чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту смерті. Встановлення факту смерті має для заявника юридичне значення, оскільки це необхідно для отримання відповідного документу - свідоцтва про смерть, згідно чинного законодавства України. Незважаючи на те, що документи про смерть були видані на тимчасово окупованій території України, з їхнього змісту суд вбачає, що дійсно, [PERSON] , [INFO] , місце народження: м. Донецьк, Донецька область, помер [INFO] у м. Донецьк, Донецької області. При цьому всі медичні та інші документи, які надані заявником, підтверджують даний факт. Отже, суд вважає факт смерті [PERSON] , достовірним і таким, що не викликає обґрунтованих сумнівів. Суд зазначає, що заявником було отримано всі документи, отримання яких передбачено для оформлення події смерті, проте провести державну реєстрацію смерті згідно чинного законодавства України, заявник позбавлений можливості з об`єктивних причин, тому суд доходить до висновку про необхідність задоволення заяви та встановлення факту смерті [PERSON] в судовому порядку. Також судом врахована усталена практика міжнародних судових інституцій, зокрема, «Намбійські винятки», що сформульовані Міжнародним судом ООН та розвинуті у практиці Європейського суду з прав людини у рішеннях «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) та ін. Відповідно до правил ст. 317, п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту смерті слід допустити до негайного виконання. Відповідно до п. 7 ст.\~294\~ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved