Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-20 00:00:00

12.09.2024 р. до суду надійшов вказаний позов у якому позивачі просять визнати за ними право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0500 га за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що [INFO] помер батько позивачів по справі, [PERSON] , та після його смерті відкрилась спадщина на 53/100 частин житлового будинку по [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,05 га з кадастровим номером 8000000000:75:129:0010 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за цією ж адресою. Також позивачі вказували, що після смерті [PERSON] спадщину за законом, як спадкоємці першої черги спадкування за законом, прийняли: його дружина - [PERSON] ( [INFO] ), та позивачі, як діти спадкодавця. Однак, [INFO] [PERSON] , яка є матір`ю позивачів, померла. Після смерті матері спадщину за законом, як спадкоємці першої черги спадкування за законом, прийняли її сини [PERSON] та [PERSON] . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.05.2024р. та від 11.09.2024р. приватним нотаріусом КМНО Науменко М.Г. було відмовлено позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме на земельну ділянку площею 0,0500 га надану для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 8000000000:75:129:0010, що розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належала померлому на підставі Договору про поділ земельної ділянки, посвідченого Куксовою М.С., приватним нотаріусом КМНО 02.12.2015 року за реєстровим №2708, оскільки відповідно до ст. 182 ЦК України, ст. 125 ЗК України право власності на вищезазначену земельну ділянку площею 0,0500 га не було зареєстровано органом, який здійснює державну реєстрацію права власності, що і змусило їх звернутися до суду з вказаним позовом. Ухвалою суду від 19.09.2024 р. вказаний позов залишено без руху, надано час для усунення недоліків. 23.09.2024 р. до суду від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків, з якої вбачається, що вимоги ухвали суду виконано. Ухвалою судді від 25.09.2024 року у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 10.10.2024 р. до суду від приватного нотаріуса КМНО Науменко М.Г. надійшла належним чином завірена копія спадкової справи №35/2022 відносно майна померлого [INFO] [PERSON] на виконання ухвали суду від 25.09.2024 р. 04.11.2024 р. до суду від приватного нотаріуса КМНО Науменко М.Г. надійшла належним чином завірена копія спадкової справи №46/2023 відносно майна померлої [INFO] [PERSON] на виконання ухвали суду від 24.10.2024 р. Ухвалою судді від 26.11.2024 року у справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті за правилами загального позовного провадження. В судове засідання сторони не з`явились, від представника позивача 21.01.2025 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та задоволення позовних вимог в повному обсязі. Від відповідача також 21.01.2025 надійшла заява про визнання позовних вимог та про розгляд справи за його відсутності. Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Суд встановив, що [INFO] помер батько позивачів, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 08.03.2022 року, виданим Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) серія [NUMBER] . Після його смерті відкрилась спадщина на 53/100 частин житлового будинку по [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,05 га з кадастровим номером 8000000000:75:129:0010 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за цією ж адресою. Право власності спадкодавця на земельну ділянку площею 0,05 га з кадастровим номером 8000000000:75:129:0010 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: [ADDRESS] , підтверджується нотаріально посвідченим приватним нотаріусом КМНО Куксовою М.С. Договором про поділ земельної ділянки від 02.12.2005 року за реєстровим номером №2708. Приватним нотаріусом КМНО Науменко М.Г. було заведено спадкову справу №35/2022 після смерті [PERSON] , що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №69805878 від 19.08.2022р. Після смерті [PERSON] спадщину за законом, як спадкоємці першої черги спадкування за законом, прийняли: його дружина та мати позивачів [PERSON] , [INFO] , та позивачі, як діти спадкодавця, що підтверджується повними витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження . Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивачів - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 01 червня 2023 року, виданим Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) серія [NUMBER] . Приватним нотаріусом КМНО Науменко М.Г. було заведено спадкову справу №46/2023 після смерті [PERSON] , що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №74798841 від 18.11.2023 р. Після смерті [PERSON] спадщину за законом, як спадкоємці першої черги спадкування за законом, прийняли її сини [PERSON] та [PERSON] . Судом встановлено, що позивачі по справі після смерті своїх батьків [PERSON] (помер [INFO] ) та [PERSON] (померла [INFO] ) прийняли спадщину та у відповідності до вимог ст. 1261 та ст. 1267 ЦК України кожному з позивачів в порядку спадкування належить по частині спірної земельної ділянки. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.05.2024р. приватним нотаріусом КМНО Науменко М.Г. було відмовлено позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме на земельну ділянку площею 0,0500 га надану для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 8000000000:75:129:0010, що розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належала померлому на підставі Договору про поділ земельної ділянки, посвідченого Куксовою М.С., приватним нотаріусом КМНО 02.12.2015 року за реєстровим №2708, оскільки відповідно до ст. 182 ЦК України, ст. 125 ЗК України право власності на вищезазначену земельну ділянку площею 0,0500 га не було зареєстровано органом, який здійснює державну реєстрацію права власності. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11 вересня 2024р. приватним нотаріусом КМНО Науменко М.Г. було відмовлено позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме на земельну ділянку площею 0,0500 га надану для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 8000000000:75:129:0010, що розташована за адресою [ADDRESS] , що належала померлому на підставі Договору про поділ земельної ділянки, посвідченого Куксовою М.С., приватним нотаріусом КМНО 02.12.2015 року за реєстровим №2708, оскільки відповідно до ст. 182 ЦК України, ст. 125 ЗК України право власності на вищезазначену земельну ділянку площею 0,0500 га не було зареєстровано органом, який здійснює державну реєстрацію права власності. Водночас, судом встановлено, що позивачам було відмовлено і в отриманні спадщини на спадкове майно: земельну ділянку площею 0,0500 га, надану для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 8000000000:75:129:0010, що розташована за адресою: [ADDRESS] , що належала померлому [PERSON] на підставі Договору про поділ земельної ділянки, посвідченого Куксовою М.С., приватним нотаріусом КМНО 02.12.2015 року за реєстровим №2708, спадщину після смерті якого його дружина [PERSON] , фактично прийняла, оскільки була зареєстровано з ним за однією адресою на день смерті, але юридично не оформила, що підтверджується постановами про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.09.2024 р. для кожного позивача. Судом встановлено, що 02.12.2015 року між [PERSON] (спадкодавцем) та [PERSON] (відповідач по справі) був укладений Договір про поділ земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Куксовою М.С., за реєстровим №2708 (а.с. 142-144). Пунктом 1 цього Договору визначено, що сторони розподілили земельну ділянку, яка розташована на [ADDRESS] , площею 0,1000 га та кадастровим номером 8000000000:75:129:0039 з цільовим призначенням земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Вказана вище земельна ділянка належала сторонам договору на праві спільної часткової власності в наступних частках: частка - [PERSON] (на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії КВ №127351, виданого Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) 29.09.2008р.); частка - [PERSON] (на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 08 листопада 2012 року державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Черноморченко О.В. за реєстровим номером 3-1737 (спадкова справа №245/12)). Пунктом 10 вказаного договору сторони визначили, що у зв`язку з укладанням цього Договору припиняється право спільної часткової власності на земельну ділянку, що є предметом цього Договору. Цей Договір є підставою для видачі кожній із сторін Свідоцтв про право власності на нерухоме майно на земельні ділянки, як на окремі об`єкти нерухомого майна та їх державної реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. В результаті поділу земельної ділянки з кадастровим номером 80000000000:75:129:0039, власниками якої були спадкодавець та відповідач по справі, було створено 4 окремі земельні ділянки з різними кадастровими номерами. Так, згідно з даними автоматизованої системи ведення Державного земельного кадастру земельна ділянка з кадастровим номером 80000000000:75:129:0039 набула статусу архівного, у зв`язку з її поділом на земельні ділянки з кадастровими номерами 8000000000:75:129:0014, 8000000000:75:129:0017; 8000000000:75:129:0015; 8000000000:75:129:0010, що підтверджується відповіддю Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київської області від 11.05.2023 №29-10-0.221-4228/2-23. Право власності на три земельні ділянки з кадастровими номерами 8000000000:75:129:0014, 8000000000:75:129:0017; 8000000000:75:129:0015 вже зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за відповідачем [PERSON] , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна від 10.09.2024 р. №394323239, №394323419, №394323432. Після поділу земельної ділянки та складання технічної документації на земельну ділянку з кадастровим номером 8000000000:75:129:0010, спадкодавець (померлий батько позивачів) отримав Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 24.01.2022 року, однак не встиг зареєструвати право власності на вказану земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, оскільки помер [INFO] . Таким чином, позивачі позбавлені можливості одержати свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,0500 га надану для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 8000000000:75:129:0010, що розташована за адресою [ADDRESS] , що належала померлому на підставі Договору про поділ земельної ділянки, посвідченої Куксовою М.С., приватним нотаріусом КМНО 02.12.2015 року за реєстровим №2708, а тому право позивачів на отримання спадщини та право власності на спадкове майно є порушеними та підлягає захисту в судовому порядку Згідно ст.ст.1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1267 ЦК України визначено, що розмір частки у спадщині спадкоємців за законом є рівними. Стаття 392 ЦПК України передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч.1,3 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ч. 1 ст. 1298 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до вимог статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно зі ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Основні засади судочинства, встановлені ч. 2 ст. 129 Конституції України, доповнюють основоположний принцип верховенства права, який визнається і діє в Україні відповідно до ст. 8 Основного Закону. Ця норма є визначальною у системі державної політики щодо захисту прав та свобод людини і громадянина. Отже, основними елементами конституційного принципу верховенства права є справедливість, рівність, правова визначеність. Зазначені конституційні положення кореспондуються з положеннями ст. ст. 2 та 4 ЦПК України та ст. 15 ЦК України. За правилами частин першої та другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» - у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посилання на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що відповідач позов визнав, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв`язку з чим поданий позов підлягає задоволенню. Питання судових витрат позивачі залишили за собою. На підставі викладеного та

Outcome: approved