Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-28 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (далі по тексту - позивач, ТОВ «Факторинг Партнерс») звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач, [PERSON] ) про стягнення заборгованості за кредитним договором №0536-3019 у розмірі 26 324,60 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 13.11.2020 між ТОВ «Укр Кредит фінанс» та [PERSON] було укладено кредитний договір №0536-3019, за умовами якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в кредит на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб у розмірі 10 000,00 грн., а позичальник зобов`язалась повернути кредит та сплатити нараховані кредитодавцем комісію та проценти за користування кредитом. Підписанням кредитного договору відповідач підтвердила, що вона ознайомлена з усіма його істотними умовами та їй була надана уся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства України. Відповідач здійснила усі дії, спрямовані на укладання договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі, встановленому договором. Так, кредитодавець свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі шляхом надання позичальнику суми грошових коштів в кредит, а відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує. 28.10.2021 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ТОВ «Факторинг Партнерс» було укладено договір факторингу №02/10/2021, за умовами якого ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №0536-3019. Отже, позивач зазначає, що оскільки відповідачка не виконує взяті на себе зобов`язання щодо повернення коштів, а ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло права грошової вимоги до неї, останнє просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №0536-3019 у розмірі 25 800,00 грн., яка складається з заборгованості по тілу кредиту у розмірі 10 000,00 грн. та з заборгованості за нарахованими процентами у розмірі 15 800,00 грн., а також у відповідності до ст. 625 Цивільного кодексу України стягнути суму штрафних санкцій, які складаються з 3% річних у розмірі 87,94 грн. та інфляційної складової боргу у розмірі 436,66 грн. Ухвалою суду від 14.10.2024 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача, а саме за адресою: [ADDRESS] , двічі направлялись ухвала суду про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та доданими до неї документами, які повертались на адресу суду без вручення відповідачу. Разом із цим, 17.12.2024 відповідач в приміщенні Дарницького районного суду м. Києва особисто отримала вищевказані процесуальні документи, що підтверджується її власноручним підписом в заяві про ознайомлення з матеріалами справи. 19.12.2024 представником відповідача [PERSON] - адвокатом Мартинюк М.Р. в системі «Електронний суд» було сформовано відзив на позовну заяву, у якому остання прохає суд заявлені позовні вимоги задовольнити частково, зокрема стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 10 000,00 грн., тобто за тілом кредиту, а в задоволенні решти позовних вимог відмовити. Так, доводи адвоката зводяться до того, що за умовами кредитного договору №0536-3019 від 13.11.2020, укладеного між ТОВ «Укр Кредит фінанс» та [PERSON] , сторонами було погоджено суму кредиту - 10 000,00 грн., строк кредиту - 21 день, тобто до 03.12.2020, процентну ставку - 2% від непогашеної суми кредиту за кожен день користування. 28.10.2021 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ТОВ «Факторинг Партнерс» було укладено договір факторингу №02/10/2021, за умовами якого ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №0536-3019 у розмірі 25 800,00 грн. з яких: - 10 000,00 грн. сума заборгованості за тілом кредиту, 15 800,00 грн. - сума заборгованості за нарахованими процентами. Водночас, враховуючи умови кредитного договору №0536-3019 від 13.11.2020, зокрема суму кредиту - 10 000,00 грн., строк кредитування - 21 день та проценту ставку - 2% в день, то сума заборгованості за нарахованими процентами повинна становити 4 200,00 грн. При цьому, з наданого представником позивача розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачем сплачено в рахунок погашення заборгованості 4 200,00 грн., а тому наявні усі правові підстави для часткового задоволення позовних вимог, а саме в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 10 000,00 грн. 26.12.2024 представником відповідача [PERSON] - адвокатом Мартинюк М.Р. в системі «Електронний суд» було сформовано клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги з 9 000,00 грн. до 2 564,32 грн. 30.12.2024 представником ТОВ «Факторинг Партнерс» - Сердійчук Я.Я. в системі «Електронний суд» було сформовано відповідь на відзив, який обгрунтовано наступним. Так, у відзиві на позовну заяву відповідач не заперечує факту укладення кредитного договору, видачу коштів та наявності заборгованості, проте не погоджується з розміром нарахованих відсотків за користування кредитом та сумою заявлених витрат на правничу (правову) допомогу. При цьому, представник ТОВ «Факторинг Партнерс» звертає увагу суду на те, що з наданого розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачем здійснювались погашення процентів за користування кредитними коштами, а відтак відповідач визнала існування та правомірність зобов`язань за кредитним договором №0536-3019 від 13.11.2020. Відповідно до п. 13 кредитного договору, цей кредитний договір та Правила надання споживчих кредитів ТОВ «Укр Кредит Фінанс» разом складають єдиний договір та визначають усі істотні умови надання кредиту. Укладаючи цей кредитний договір, позичальник підтверджує, що вона ознайомлена, повністю розуміє всі умови, зобов`язується та погоджується неухильно дотримуватись усіх положень цього кредитного договору та правил, які є невід`ємною частиною договору, та разом складають договір, текст яких наразі розміщено на веб-сайті кредитодавця https://creditkasa.ua, та, відповідно, укладає кредитний договір. 13.11.2020 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» і [PERSON] було укладено кредитний договір № 0536-3019, на підставі якого відповідачем був отриманий кредит шляхом перерахування грошових коштів у розмірі 10 000 грн. строком на 21 день. Відповідно до п 4. кредитного договору, протягом строку кредиту розмір процентів складає 2% від суми кредиту за кожен день користування. Проценти за користування кредитом нараховуються з першого дня перерахування позичальнику суми кредиту до закінчення вчиненого кредитним договором строку, на який надається кредит. Пунктом 7 кредитного договору визначено, що орієнтовна реальна річна процентна ставка за кредитом складає 730%. Орієнтовна загальна вартість Кредиту (вартість користування Кредитом) для Позичальника на дату Кредитного Договору складає 142.00 % від Суми Кредиту (у відсотковому вираженні) або 14 200 грн. та включає в себе проценти за користування Кредитом 42.00 % від Суми Кредиту (у відсотковому вираженні) або 4 200 грн. (у грошовому вираженні) та комісію за видачу кредиту у розмірі 0.0% від суми кредиту (у відсотковому вираженні) або 0 грн. (у грошовому вираженні). Обчислення орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості Кредиту є репрезентативними та базуються на обраних споживачем умовах кредитування, зазначених в Договорі, і на припущенні, що договір про споживчий кредит залишатиметься дійсним протягом погодженого строку, а Кредитодавець і Позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в Договорі. Орієнтовна реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за Договором залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії Договору. Відповідно до п. 14 договору, позичальник має право пролонгувати договір на строк, що встановлений у пункті 2 кредитного договору, на умовах, в порядку та у спосіб, що визначені правилами, але не більше 4 (чотири) пролонгацій. На строк пролонгації процентна ставка складає 2% (2 відсотки(-ів)) від неповерненої суми кредиту за кожен день користування. Кредитодавець має право в односторонньому порядку обмежити кількість пролонгацій договору чи відмовити позичальнику у пролонгації, повідомивши позичальника про це не пізніше терміну платежу у спосіб, встановлений правилами. Позичальник має право у будь-який час повністю або частково повернути кредит до спливу строку, що встановлений у п. 2 Договору, а у разі пролонгації - до закінчення строку пролонгації. В розділі 7 Правил зазначений механізм пролонгації. А саме, відповідно до п. 7.3 правил, визначено, що для використання права пролонгувати договір позичальнику необхідно сплатити нараховані проценти за користування кредитом. Після отримання кредитодавцем відповідних коштів, договір вважається пролонгованим без вчинення будь-яких додаткових дій з боку сторін. Відповідно до п. 6.1 правил, за користування кредитом позичальнику нараховуються, а позичальник повинен сплатити кредитодавцю проценти у розмірі, який зазначено в кредитному договорі. Обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом відповідно до умов договору. Таким чином, проценти за користування кредитом щоденно нараховуються на неповернену суму кредиту з першого дня перерахування суми кредиту позичальнику (перерахування грошових коштів на поточний (картковий) рахунок позичальника) до дня (включно), коли позичальник повністю погасив заборгованість. До матеріалів справи наданий Паспорт споживчого кредиту, підписаний Споживачем, де також зазначено про право на пролонгацію договору, тобто користування кредитними коштами. Нарахування відсотків було здійснено з 13.11.2020 по 20.02.2021, з урахуванням пролонгації, яка відбулась після сплати процентів позичальником 03.12.2020 за договором. Проведені погашення зараховані в суму погашень за відсотками, що також відображено у розрахунку. Отже, нарахування відсотків здійснено відповідно до умов договору, погоджених сторонами. Нарахування 3% річних та інфляційних збитків було проведено з 09.11.2021 по 23.02.2022, тобто до введення воєнного стану, а відтак і прийняття відповідної норми щодо обмеження в стягненні заявлених сплат. Відповідачем було укладено кредитний договір за власним бажанням, добровільно, без будь-якого примусу з боку третіх осіб. Перед укладенням кредитного договору позичальник отримала від кредитодавця всю інформацію стосовно кредиту, ознайомилася з усіма умовами договору та правильно зрозуміла суть фінансової послуги. Під час укладання договору, відповідач усвідомлювала всі ризики, пов`язані з укладенням даного договору, а також наслідки і відповідальність у разі неналежного виконання умов договору. Зокрема, відповідачу було відомо про реальну відсоткову ставку за користування кредитними коштами, порядок її зміни та порядок нарахування відсотків. Окрім того, кредитний договір та його умови в судовому порядку не оскаржувались, не визнавались недійсними, а відтак є такими, що відповідають волевиявленню сторін. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про сплату нею заборгованості в повному обсязі чи про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором в добровільному порядку, а відтак підстави виникнення заборгованості є законними, а її розмір розумним та справедливим. Враховуючи викладене вище, представник позивача прохає суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, а також стягнути заявлену суму витрат на правничу допомогу у розмірі 9 000,00 грн., оскільки даний спір виник внаслідок протиправної поведінки відповідача, пов`язаної з тривалим невиконанням умов договору. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та не заперечується сторонами по справі, що 13.11.2020 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] укладено кредитний договір №0536-3019, за умовами якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в кредит на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язалася повернути кредит та сплатити нараховані кредитодавцем комісію та проценти за користування кредитом (п. 1. договору). Іншими умовами кредитного договору сторони погодили (п.п. 2, 3 договору): - строк кредиту - 21 день; - суму кредиту - 10 000,00 грн.; - нараховані проценти - 4 200,00 грн. Протягом строку кредиту фіксована процентна ставка складає 2% від непогашеної суми кредиту за кожен день користування. Проценти за користування кредитом нараховуються з першого дня перерахування позичальнику суми кредиту до закінчення визначеного кредитним договром строку, на який надається кредит. Річна процентна ставка складає 730% (п. 4 договору). Відповідно до п. 13 кредитного договору, цей договір та Правила разом складають єдиний договір та визначають усі істотні умови договору. Укладаючи цей кредитний договір, позичальник підтверджує, що вона попередньо уважно ознайомилась з правилами на веб-сайті кредитодавця https://creditkasa.ua, повністю розуміє всі їх умови, зобов`язується та погоджується неухильно дотримуватись договору, а тому добровільно та свідомо укладає договір та бажає настання правових наслідків, обумовлених ним. Кредитний договір №0536-3019 від 13.11.2020 підписаний [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) «A237». На виконання умов вказаного кредитного договору ТОВ «Укр Кредит Фінанс» перерахувало на рахунок [PERSON] грошові кошти у розмірі 10 000,00 грн., що підтверджується довідкою про перерахування суми кредиту №0536-3019 від 13.11.2020. Окрім того, факт перерахування на рахунок [PERSON] грошових коштів у розмірі 10 000,00 грн. підтверджується електронним повідомленням АТ КБ «ПриватБанк», який листом повідомив про перерахування коштів від ТОВ «Укр Кредит Фінанс» через систему платежів LiqPay на підставі договору №4010 від 02.12.2019, у якому зокрема міститься номер кредитного договору 0536-3019, сума до зарахування 10 000,00 грн., дата здійснення операції 13.11.2020 та номер платіжної картки відповідача. 28.10.2021 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір факторингу №02/10/2021, за умовами якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до боржників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та передає первісному кредитору під відступлення права вимоги, грошові кошти за плату у порядку та строки встановлені цим договором. Обсяг (сума) права вимоги за цим договором визначаються як сукупність реєстрів боржників до цього договору. Загальний розмір заборгованості боржників, права вимоги до яких відступаються, згідно цього договору, складається з загального розміру заборгованості боржників, право вимоги за якими передано первісним кредитором новому кредитору, згідно реєстрів боржників, які складаються сторонами за формою, що наведена у додатку №1 до цього договору (п.п. 2.1, 2.2, 2.3). 04.11.2021 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено додаткову угоду №1 до договору факторингу №02/10/2021 від 28.10.2021, за умовами якої сторони виклали підпункти 1.1.2. розділу 1 Договору, 2.3. розділу 2 Договору в новій редакції, а також доповнили розділ 2 Договору підпунктом 2.5. На підставі укладених між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ТОВ «Факторинг Партнерс» договору факторингу №02/10/2021 та додаткової угоди №1 до договору факторингу №02/10/2021 від 28.10.2021, ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №0536-3019, що підтверджується реєстром боржників №1 до договору факторингу №02/102021 від 28.10.2021 (Витяг з додатку №1 до договору факторингу №02/10/2021) та платіжними інструкціями №118 від 31.01.2022, №273 від 14.07.2022 про сплату коштів згідно реєстру боржників №1 до договору факторингу №02/10/2021 від 28.10.2021. Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина друга стаття 11 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України). Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За приписами ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Одним із видів договорів, які передбачені ЦК України, та на підставі яких відбувається заміна сторони кредитора у зобов`язанні, є договори факторингу. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК україни правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). За змістом стст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України). Абзац 2 частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України господарський договір, як правило, існує в вигляді єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощеній формі шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами та іншими засобами електронної комунікації, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлення, якщо законом не встановлено спеціальні норми до форми та порядку укладення даного виду договорів. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (стст. 205, 207 ЦК України). Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19; від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19 та від 22 листопада 2021 року у справі № 234/7719/20. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За приписами ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За змістом чч. 3, 4, 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За нормою ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір №0536-3019 від 13.11.2020 підписаний [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) «A237». Електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході споживача в особистий кабінет, в порядку передбаченому ЗУ «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. Варто зазначити, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс - повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна та пароля до особистого кабінету, вищевказаний кредитний договір між первісним кредитором та відповідачем не був б укладеним. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20); від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243ск20), від 2 листопада 2021 року у справі № 243/6552/20. З розрахунку заборгованості вбачається та не заперечується відповідачем, що станом на 09.11.2021 заборгованість [PERSON] за кредитним договором №0536-3019 за тілом кредиту становить 10 000,00 грн., а відтак вказана сума підлягає стягненню з останньої. Що стосується заявлених позовних вимог в частині нарахованих відсотків за користування кредитом у розмірі 15 800,00 грн., суд зазначає наступне. Як було зазначено вище, у відповідності до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Як було зазначено вище, 13.11.2020 мід ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] укладено кредитний договір №0536-3019, за умовами якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в кредит в розмірі 10 000,00 грн. строком на 21 день. Протягом строку кредиту фіксована процентна ставка складає 2% від непогашеної суми кредиту за кожен день користування. Проценти за користування кредитом нараховуються з першого дня перерахування позичальнику суми кредиту до закінчення визначеного кредитним договром строку, на який надається кредит. Річна процентна ставка складає 730% (п. 4 договору). Відповідно до п. 13 кредитного договору, цей кредитний договір та Правила разом складають єдиний договір та визначають усі істотні умови договору. Укладаючи цей договір, позичальник підтверджує, що попередньо уважно ознайомилась з правилами на веб-сайті кредитодавця https://creditkasa.ua, повністю розуміє всі їх умови, зобов`язується та погоджується неухильно дотримуватись договору, а тому добровільно та свідомо укладає договір та бажає настання правових наслідків, обумовлених ним. Відповідно до п. 14 кредитного договору, позичальник має право пролонгувати договір на строк, що встановлений в п. 2 кредитного договору, на умовах, в порядку та спосіб, що визначені правилами, але не більше чотирьох пролонгацій. На строк пролонгації процентна ставка складає 2% від неповерненої суми кредиту за кожен день користування. Кредитодавець має право в односторонньому порядку обмежити кількість пролонгацій договору чи відмовити позичальнику у пролонгаціях, повідомивши позичальника про це не пізніше терміну платежу у спосіб, встановлений правилами. Відповідно до п. 16 кредитного договору, позичальник підтвердила, що до укладання договору уважно ознайомилась з текстом кредитного договору та правилами, а також отримала від кредитодавця інформацію, надання якої передбачено чинним законодавством України, зокрема ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», що забезпечує вірне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. Так, в матеріалах справи містяться Правила надання споживчих кредитів, затверджених Наказом ТОВ «Укр Кредит Фінанс» №175-П від 03.11.2020, де у Розділі 7 визначено механізм пролонгації договору. П. 7.1. правил, позичальник має право у будь-який момент до дня фактичного погашення заборгованості пролонгувати договір на такий самий строк, на який договір було первинно укладено, але у будь-якому випадку не більше 4-ох пролонгацій. П. 7.2. правил, кредитодавець має право в односторонньому порядку обмежити кількість пролонгацій чи відмовити позичальнику у пролонгації, повідомивши про це позичальника не пізніше терміну платежу через особистий кабінет та/або шляхом направлення електронного повідомлення на електронну пошту, зазначену у заявці та/або шляхом надсилання на номер телефону, зазначений у заявці, смс-повідомлення та/або іншого виду повідомлення із використанням сучасних сервісів передачі даних. П. 7.3. правил, для використання права пролонгувати договір, позичальнику необхідно сплатити нараховані проценти за користування кредитом. Після отримання кредитодавцем відповідних коштів (відкладальна обставина) договір вважається пролонгованим без вчинення будь-яких додаткових дій з боку сторін. П. 7.5. правил, якщо сума, яка вноситься позичальником, менша ніж сума нарахованих процентів за кредитом, пролонгація не відбувається, а якщо відповідна сума рівна або більша (однак недостатня для повної сплати заборгованості) - пролонгація відбувається, а надмірно сплачені кошти зараховуються на часткове погашення заборгованості у черговості, встановленій п. 6.5 цих правил. П. 7.6. правил, пролонгація передбачає продовження кредиту на такий самий строк з наступного календарного дня після настання останньої з трьох подій: 1) настання терміну платежу; 2) закінчення строку попередньо здійсненої пролонгації; 3) отримання кредитодавцем грошових коштів від позичальника у розмірах визначених у п. 7.3. Правил, сплата яких (зазначених грошових коштів) відповідно до згаданого пункту передбачає пролонгацію. П. 7.7. правил, пролонгація здійснюється на тих самих умовах, на яких було первинно надано кредит, з урахуванням спеціальних умов, які стосуються пролонгації та викладені у кредитному договорі та цих правилах. Розмір процентної ставки на строк пролонгації визначається у кредитному договорі. П. 7.8. правил, при пролонгації графік платежів автоматично коригується (актуалізується) кредитодавцем, в частині визначення залишку суми кредиту та процентів за користування кредитом, що відображається в особистому кабінеті. П. 7.9. правил, кредитодавець інформує позичальника про пролонгацію шляхом відправки повідомлення на електронну пошту, зазначену у заявці, та/або шляхом надсилання смс-повідомлення на телефонний номер, зазначений у заявці. З розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 09.11.2021 заборгованість [PERSON] за кредитним договором №0536-3019 за відсотками за користування кредитом становить 15 800,00 грн. Позивач зазначає, що оскільки відповідачка з 13.11.2020 по 03.12.2020, тобто у визначені кредитним договором строки користування кредитом, сплачувала нараховані відсотки, які в загальному розмірі становлять 4 200,00 грн., то відповідно до п. 7.3 правил, відбулася автоматична пролонгація кредитного договору №0536-3019 від 13.11.2020. Водночас, суд не може погодитися з доводами позивача, оскільки п. 7.9 правил сторони передбачили, що кредитодавець інформує позичальника про пролонгацію шляхом відправки повідомлення на електронну пошту, зазначену у заявці, та/або шляхом надсилання смс-повідомлення на телефонний номер, зазначений у заявці. Разом із цим, в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що первісний кредитор ТОВ «Укр Кредит Фінанс» здійснював інформування відповідача про пролонгацію кредитного договору. Окрім того, п. 7.8 правил, сторони передбачили, що при пролонгації кредитного договору графік платежів автоматично коригується (актуалізується) кредитодавцем, в частині визначення залишку суми кредиту та процентів за користування кредитом, що відображається в особистому кабінеті. Разом із цим, матеріали справи доказів того, що ТОВ «Укр Кредит Фінанс» здійснювало коригування (актуалізацію) графіку платежів в частині визначення залишку суми кредиту та процентів за користування кредитом з яким позичальник мала право ознайомитись та в свою чергу здійснити дії, направлені на погашення суми заборгованості як за тілом кредиту так і за нарахованими процентами, не містять. Також суд не погоджується з доводами позивача про те, що проценти за користування кредитом щоденно нараховуються на неповернену суму кредиту з першого дня перерахування суми кредиту позичальнику (перерахування грошових коштів на поточний (картковий) рахунок позичальника) до дня (включно), коли позичальник повністю погасив заборгованість, оскільки за змістом ст. 1048 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такі висновки викладені, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц, в постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 р по справі № 300/438/18. Враховуючи викладене вище, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за нарахованими процентами у розмірі 15 800,00 грн. Щодо заявлених позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми штрафних санкцій, які складаються з 3% річних у розмірі 87,94 грн. та інфляційної складової боргу у розмірі 436,66 грн., суд зазначає наступне. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Передбачене ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування втрат від інфляції та трьох процентів річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. З розрахунку заборгованості вбачається, що позивачем на суму заборгованості за тілом кредиту - 10 000,00 грн. за період з листопада 2021 року по лютий 2022 року було нараховано суму штрафних санкцій, які складаються з 3% річних у розмірі 87,94 грн. та інфляційної складової боргу у розмірі 436,66 грн. Вказаний розрахунок заборгованості здійснено з урахуванням положень статті 625 ЦК України та пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, а тому суд дійшов висновку, що заявлені вимоги про стягнення такої заборгованості є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. В іншій частині заборгованість стягненню з відповідача не підлягає. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України суд здійснює розподіл судових витрат між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Щодо заявленої вимоги позивача про стягнення з відповідача понесені витрати на правову допомогу у розмірі 9 000,00 грн. суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно з правовою позицією, викладеною Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 27.06.2018 по справі № 826/1216/16, необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. До позовної заяви долучено: копію договору про надання правової допомоги №02-07/2024 від 02.07.2024, укладеного між ТОВ «Факторинг Партнерс» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс»; - заявку на надання юридичної допомоги №126 від 05.07.2024 (Додаток №1 до договору про надання правової допомоги №02-07/2024 від 02.07.2024), де зазначені надані адвокатським об`єднанням послуги, кількість витраченого часу та вартість виконаних робіт по супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] ; - витяг з Акту №1 про надання юридичної допомоги від 05.09.2024 (Витяг з Додатку №2 до договору про надання правової допомоги №02-07/2024 від 02.07.2024); - копію платіжної інструкції №0459990000 від 12.09.2024 про оплату наданої правової допомоги згідно договору №02-07/2024 від 02.07.2024 про надання правової допомоги. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК). У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд зауважує, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. З урахуванням критеріїв співмірності складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з конкретних обставин даної справи, беручи до уваги, що дана справа не є унікальною та не потребувала значного часу для вивчення та підготовки позовної заяви, суд вважає, що зазначені представником ТОВ «Факторинг Партнерс» витрати на правничу допомогу в розмірі 9 000,00 грн. є завищеними та не достатньо обґрунтованими. Таким чином, враховуючи викладене вище, а також взявши до уваги заперечення представника відповідача, суд дійшов висновку про необхідність зменшити розмір понесених ТОВ «Факторинг Партнерс» витрат на правову допомогу та стягнути з [PERSON] на користь позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial