Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що [INFO] в с. Яструбщина Глухівського (на даний час Шосткинського) району Сумської області померла її бабуся по лінії батька - [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина, яка складається із права на земельну частку (пай) розміром 4,93 в умовних кадастрових гектарах, розташовану на території Есманьської селищної ради Шосткинського району (колишньої Яструбщанської сільської ради Глухівського району) Сумської області, що належало їй на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії CM № 0105390, виданого на підставі розпорядження голови Глухівської районної державної адміністрації № 346 від 04.09.1996, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Глухівською районною державною адміністрацією членам САПТЗТ "Перемога" за № 169 від 11.09.1996. За життя [PERSON] залишила заповіт, яким все своє майно заповіла своїй невістці (її матері) [PERSON] , яка спадщину після її смерті не прийняла та [INFO] померла. Також зазначає, що в силу ч.2 ст. 529 ЦК УРСР 1963 року (чинного на час виникнення спірних правовідносин) вона є спадкоємцем бабусі першої черги за законом та у відповідності до положень ст. 549 ЦК УРСР 1963 року прийняла спадщину після її смерті, фактично вступивши протягом шести місяців з дня відкриття спадщини в управління та володіння її спадковим майном. Однак, коли для оформлення своїх прав на спадкове майно бабусі у вигляді права на вищевказану земельну частку (пай), вона звернулася в нотаріальну контору, то нотаріусом їй було відмовлено в цьому у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на це спадкове майно - Сертифікату на право на земельну частку (пай), який було втрачено. За вказаних обставин позивачка просить суд визнати за нею право на вищевказану земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті бабусі. Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просить справу розглядати без її участі. Представник відповідача в судове засідання також не з`явився, надав заяву, в якій зазначає, що Есманьська селищна рада позов [PERSON] визнає і просить справу розглядати без участі її представника. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, з огляду на наступне. Так, з матеріалів справи вбачається, що [INFO] у м. Шостка Сумської області помер [PERSON] (а.с. 7). [INFO] в с. Яструбщина Глухівського району Сумської області померла [PERSON] (а.с.9) [INFO] у м. Шостка Сумської області померла [PERSON] (а.с.12) [PERSON] є сином [PERSON] ( а.с.8) Позивач по справі [PERSON] , [INFO] є дочкою померлих [PERSON] та [PERSON] (а.с.5, 6) та, відповідно, онукою померлої [PERSON] по лінії батька. Внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина. За життя [PERSON] набула право на земельну частку пай розміром 4,93 умовних кадастрових гектар, розташовану на території Есманьської селищної ради Шосткинського району (колишньої Яструбщанської сільської ради Глухівського району) Сумської області, про що на підставі розпорядження голови Глухівської районної державної адміністрації Сумської області № 346 від 04.09.1996 отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) серії CM № 0105390, зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Глухівською районною державною адміністрацією членам САПТЗТ "Перемога" за № 169 від 11.09.1996. Сертифікат видавався тільки на руки власнику і в архіві відділу не зберігається. Державний акт на право власності на земельну ділянку [PERSON] не отримувала, що вбачається з довідки управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Сумській області № Ф-972/0-0.99,5-944/36-24 від 24.06.2024 (а.с.14). Однак, вказаний сертифікат втрачений. Згідно залишеного [PERSON] за життя заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Яструбщанської сільської ради Глухівського району Сумської області 16 січня 1996 року за р. № 2 остання, все своє майно, яке належатиме їй на день смерті, де б воно не було і з чого б воно не складалося заповіла своїй невістці (матері позивачки) - [PERSON] (а.с.2), яка спадщину після її смерті не прийняла. За даними довідки виконавчого комітету Есманьської селищної ради Шосткинського району Сумської області № 03-10/346 від 19.07.2024 останнє постійне місце проживання померлої [INFO] [PERSON] було с. Яструбщина Глухівського району Сумської області. На день смерті за вказаною адресою [PERSON] була зареєстрована та проживала одна. Від імені [PERSON] 16.01.1996 Яструбщанською сільською радою Глухівського району Сумської області було посвідчено заповіт, зареєстровано в реєстрі за № 02 (а.с.10). Інформація про заведення спадкової справи після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , у Спадковому реєстрі відсутня (а.с.16). У липні 2024 року позивачка [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Шосткинського районного нотаріального округу Сумської області Петіної Г.І. із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті бабусі [PERSON] , померлої [INFO] , на спадкове майно, яке складається з права на земельну частку (пай) в колишньому САПТЗТ "Перемога" Шосткинського (колишнього Глухівського) району Сумської області у розмірі 4,93 умовних кадастрових гектар. Однак, постановою приватного нотаріуса Шосткинського районного нотаріального округу Сумської області Петіної Г.І. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10.07.2024 їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю оригіналу документа, що посвідчує право власності померлої на вищезазначене спадкове майно (а.с. 15). Згідно наданого суду приватним нотаріусом Шосткинського районного нотаріального округу Сумської області Петіною Г.І. повідомлення від 16.01.2025 № 7/02-14, спадкова справа після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , не заводилась. Свідоцтва про право на спадщину не видавались. Спадщину за законом прийняла онука спадкодавиці [PERSON] , батько якої, а син спадкодавиці - [PERSON] , помер [INFO] . Відповідно до положень ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Дані про інших спадкоємців відсутні (а.с.41) Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, у відповідності до вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що буде відповідати встановленому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування ( ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Оскільки спадщина після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , відкрилась у період чинності ЦК УРСР і строк прийняття спадщини закінчився у період дії вказаного кодексу, до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до статті 524 ЦК УРСР 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно зі статтею 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Відповідно до ст. ст. 529, 530 ЦК УРСР 1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). За положеннями ст.ст. 548, 549 цього Кодексу для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Спадщина вважається прийнятою якщо спадкоємець фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або звернувся до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини з відповідною заявою про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до пункту 112 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року № 18/5, чинної на час виникнення спірних правовідносин (далі - Інструкція), видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, ніяким строком не обмежена. Пунктом 113 цієї Інструкції передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців. Звертаючись до суду з даним позовом позивачка зазначила, що вона є єдиним спадкоємцем своєї померлої [INFO] бабусі [PERSON] , якій за життя належало право на земельну частку (пай), яке увійшло до складу спадщини, що відкрилась після її смерті, та прийняла спадщину після її смерті шляхом вступу у фактичне управління та володіння спадковим майном у відповідності до ст. 549 ЦК Української РСР. Однак, через втрату правовстановлюючого документу на спадкове майно, який відновити в передбаченому законом поряду неможливо, вона позбавлена можливості оформити свої спадкові права на прийняту спадщину в нотаріальній конторі. Проте, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України позивачкою не надано жодних доказів, які б згідно з вимогами діючого на час виникнення спірних правовідносин законодавства могли б свідчити про вступ нею у фактичне управління та володіння спадковим майном бабусі. У своєму позові та додаткових поясненнях до нього, позивачка зазначила, що факт прийняття нею спадщини після смерті бабусі було перевірено приватним нотаріусом Шосткинського районного нотаріального округу Сумської області Петіною Г.І., після чого видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Відмова грунтувалась лише на відсутності оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай), який вона не змогла пред`явити нотаріусу при оформленні спадкових прав. Крім того, в тексті даної постанови нотаріусом зазначено, що спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , прийняла онука спадкодавиці [PERSON] , батько якої, а син спадкодавиці - [PERSON] , помер [INFO] . На запит суду щодо надання копії спадкової справи після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , приватним нотаріусом Шосткинського районного нотаріального округу Сумської області Петіною Г.І. суду було повідомлено, що спадкова справа після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , не заводилась. Свідоцтва про право на спадщину не видавались. Спадщину за законом прийняла онука спадкодавиці [PERSON] , батько якої, а син спадкодавиці - [PERSON] , помер [INFO] . Відповідно до положень ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Між тим, нотаріусом не зазначено, яким саме чином [PERSON] фактично вступила в управління або володіння спадковим майном бабусі, і доказів цього не надано. Інших доказів, в підтвердження своїх доводів щодо прийняття спадщини після смерті спадкодавця, позивачем не надано і матеріали справи не містять. Будь-які клопотання щодо витребування таких доказів, суду позивачем не подавались. Таким чином, позивачка, не надавши доказів щодо прийняття нею спадщини після смерті спадкодавця, не довела факт виникнення у неї прав на зазначене у позові майно. З огляду на викладені судом норми закону та встановлені обставини, суд приходить до висноку про відмову у позові за його необгрунтованістю. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed