Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-15 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту. Позов обґрунтований тим, що 24.01.2022 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 24-01/2022, відповідно умов якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (первісний кредитор) відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором про надання споживчого кредиту № 4304890 від 12.06.2021 р., що укладений між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та позичальником [PERSON] . У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до позичальників ТОВ «Коллект Центр» відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-03/2023 від 10.03.2023 року, в тому числі за договором про надання споживчого кредиту № 4304890 від 12.06.2021 р., що укладений між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та позичальником [PERSON] . Посилаючись на норми ст. 514 ЦК України позивач вказує, що 12.06.2021 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №4304890, відповідно до умов якого кредитодавець надав позичальнику кредит у гривні, а позичальник зобов`язувався одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Відповідач здійснила дії, спрямовані на укладання договору шляхом заповнення відповідних заявок про надання (отримання) кредиту на сайті з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської карти, на рахунок якої, в подальшому, кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі 7 000 грн. Первісний кредитор свої зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту виконало належним чином, перерахувавши грошові кошти відповідачу. Однак, у порушення умов договору, відповідач, свої зобов`язання належним чином не виконує, в результаті чого загальний розмір заборгованості відповідно до розрахунку заборгованості позивача становить 23089.83 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 7000 грн; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги 15 960 грн; 3% річних - 17.83 грн; інфляційні 112 грн. На підставі наведеного позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту у розмірі 23\~089.83 грн; понесені витрати по сплаті судового збору у сумі 3028 грн; витрати на правову допомогу у розмірі 9000 грн. Ухвалою судді від 06.08.2024 року відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, надано термін відповідачу для подання відзиву на позовну заяву. Позивач у судове засідання не з`явився, однак у позовній заяві розгляд справи просив проводити за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явилась, однак звернулась до суду із заявою у якій розгляд справи просила проводити за її відсутності, позовні вимоги в частині отримання коштів, а також наявність заборгованості у розмірі 23\~089.83 грн. визнала, просила зменшити розмір витрат на правову допомогу вказуючи, що заявлений представником позивача розмір витрат на правову допомогу не є співмірним із складністю даної справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного Згідно частин 1, 2 статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частин 1, 2 статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 12.06.2021 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи «ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» уклали Договір про надання споживчого кредиту № 4304890, який підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до п.п. 1.1.- 1.4. Договору, ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» надає [PERSON] кредит у гривні, а остання зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки передбачені договором. За умовами вказаного договору сума кредиту складає 7000 грн. (п. 1.3); строк кредиту 30 днів (п. 1.4). Згідно п.п. 1.5.1. Договору, стандартна процентна ставка становить 1,90 % в день та застосовується: - у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки; - у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою Споживача, відповідно до п.4.2 Договору; - у межах нового строку кредиту, якщо відбулася авто пролонгація, відповідно до п.4.3. Договору. Також умовами договору передбачено знижену процентну ставку (п. 1.5.2 Договору) у розмірі 0.57% в день. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату ухвалення договору складає за стандартною ставкою 24079.41% річних; за зниженою ставкою 582.51% річних (п. 1.7 Договору). Згідно п. 1.8. орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою 10\~990 грн.; за зниженою ставкою 8179 грн.. Кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем товариству з метою отримання кредиту. Судом також встановлено, що ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту від 12.06.2021 виконало в повному обсязі, надавши відповідачу в користування кредит в розмірі 7000 грн., шляхом зарахування 12.06.2021 грошових коштів на платіжну картку № [NUMBER] , що стверджується листом ТОВ «ФК «Контрактовий дім» від 07.06.2024 р. за №7/5090. Як вбачається із матеріалів справи відповідач [PERSON] не заперечувала проти отримання вказаної суми коштів. Натомість, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконала, після закінчення строку кредитування не повернула в повному обсязі кредит та не сплатила проценти за користування ними. З картки обліку договору вбачається, що відповідач не сплачувала ні тіло кредиту, ні процентів по кредиту, а тому у неї утворилася вказана вище заборгованість. 24.01.2022 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 24-01/2022, відповідно умов якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (первісний кредитор) відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором про надання споживчого кредиту № 4304890 від 12.06.2021 р., що укладений між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та позичальником [PERSON] .. У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до позичальників ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-03/2023 від 10.03.2023 року, в тому числі за договором про надання споживчого кредиту № 4304890 від 12.06.2021 р., що укладений між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та позичальником [PERSON] . Статтею 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботи, надати послугу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Положеннями статей 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Враховуючи те, що відповідач отримав кредитні кошти та користувався ними, однак у передбачений у договорі строк кредит в повному обсязі не повернув, внаслідок чого у нього виникла заборгованість у розмірі, який вказано вище. Суд бере до уваги розрахунки позивача щодо суми боргу за тілом кредиту та процентами, оскільки відповідач не надала жодних заперечень щодо наведених розрахунків, а надані позивачем розрахунки у суду сумнівів не викликають. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за процентами суд зазначає наступне. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абз. 2 частини 1 статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку дії договору. Згідно з частиною 1 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Стаття 625 ЦК України передбачає відповідальність за порушення грошового зобов`язання, зокрема, у частині 2 цієї статті зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У постанові від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що у межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості. У постановах Великої Палати Верховного Суду вже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною 1 статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною 1 статті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною 2 статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини 1 статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини 2 статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини 1 статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Із матеріалів справи, зокрема розрахунку заборгованості, який складений ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» вбачається, що сума заборгованості за процентами починає розраховуватись із 12.06.2021р., тобто з дати укладення договору та такий розрахунок здійснюється до 10.10.2021р. у розмірі 22\~960 грн. Умови проведення такого розрахунку здійснені з урахуванням п. 1.4 договору, відповідно до якого строк кредиту 30 днів, а також п. 4.3.1 договору, згідно якого сторони домовились, що у випадку якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або авто пролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача, відповідно до пп. 4.2.2.-4.2.4. договору. Тобто в даному випадку кожен день авто пролонгації є новою датою повернення кредиту. Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, просив стягнути з відповідача окрім заборгованості за тілом кредиту, заборгованість за процентами за користування кредитом, при цьому вказані проценти за користування кредитом нараховані за період дії договору. Нарахування процентів поза межами строку дії договору не здійснювалось. Крім того, з відповідача на користь позивача у відповідності до ст. 625 ЦК України слід стягнути 3% річних в сумі 17.83 грн., інфляційні втрати в сумі 101.60 грн. нарахування яких здійснено в межах чинного законодавства. Щодо розподілу судових витрат, то відповідно до частини 1, 3 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 2 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Статтею 137 ЦПК України, передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатом розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. (частина 4, 5 статті 137 ЦПК України). У постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.01.2014 (справа «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір обґрунтованим (п.268). На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 9000 грн. позивачем надано: Договір про надання правової допомоги № 07-06/2024 від 07.06.2024, укладений з адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС», прайс-лист АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС» заявку на надання юридичної допомоги №168 від 01.07.2024 року, витяг з акту №1 про надання юридичної допомоги від 05.07.2024, платіжну інструкцію № 0446750000 від 12.06.2024. У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial