Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-26 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Пінчук Ю.В. звернулась до суду з позовом, де просила суд ухвалити рішення, яким визначити [PERSON] , [INFO] , додатковий строк тривалістю у два місяці з моменту набрання рішенням суду законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] ; скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом, видане приватним нотаріусом Компаніївського районного нотаріального округу Кіровоградської області Скрипник О.В. на ім`я [PERSON] на земельну ділянку площею 3, 0102 га з кадастровим номером 5322487000:05:000:0062; скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом, видане приватним нотаріусом Компаніївського районного нотаріального округу Кіровоградської області Скрипник О.В. на ім`я [PERSON] на земельну ділянку площею 0, 1798 га з кадастровим номером 5322487000:06:000:0062. Позовні вимоги мотивовані наступним. Так, [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з двох земельних ділянок, що розташовані на території Ялинцівської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області. За життя [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого належні йому земельні ділянки заповів [PERSON] . Однак [PERSON] нічого не було відомо про вказаний заповіт. Про смерть [PERSON] та про існування заповіту позивачу стало відомо лише у 2021 році. Оскільки позивач не є близькою людиною померлого та не є членом його родини, йому об`єктивно не було відомо про наявність заповіту на його користь, у зв`язку з чим ним і було пропущено встановлений законом строк для прийняття спадщини після померлого [PERSON] . Коли ж позивач дізнався про наявність заповіту, відразу звернувся до приватного нотаріуса Компаніївського районного нотаріального округу Скрипнік О.В., однак у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено з підстав пропуску строку подання заяви про її прийняття. Окрім того, нотаріусом вже було видано свідоцтво про право на спадщину після померлого [PERSON] на ім`я [PERSON] . 06 липня 2021 року суддею Кременчуцького районного суду Полтавської області Колотієвським О.О. прийнято до розгляду та відкрито провадження за позовом, визначено справу розглядати за правилами загального позовного провадження. 06 вересня 2021 року на адресу суду надійшли пояснення третьої особи приватного нотаріуса Кропивницького районного нотаріального округу Скрипнік О.В., яка пояснила, що [PERSON] як спадкоємець за заповітом не подав заяву про прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 Цивільного кодексу України, а тому вважається таким, що не прийняв спадщину. Натомість, зі спадкодавцем на день його смерті проживала його сестра [PERSON] , яка є спадкоємцем другої черги і вважається такою, що спадщину фактично прийняла. За таких обставин, [PERSON] було видано свідоцтва про право на спадщину за законом. 23 грудня 2021 року на адресу суду надійшов відзив представника відповідача на позовну заяву, згідно якого останній просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на наступне. Так, твердження [PERSON] про його необізнаність із фактом наявності заповіту [PERSON] на його користь, не відповідають дійсності. Вказала, що 18 березня 2013 року між [PERSON] , який був її братом, та ПП «Агрофірма «Недогарська»» було укладено договір емфітевзису земельної ділянки. Того ж дня було складено і заповіт. Вказала, що [PERSON] на території м.Кременчука не проживав, а тому єдиною підставою, за якої він міг звертатись із заявою про складання заповіту на ім`я [PERSON] був саме фактичний продаж паю. 21 вересня 2022 року Кременчуцьким районним судом Полтавської області було постановлено рішення по суті даного спору. 20 квітня 2023 року постановою Полтавського апеляційного суду залишено без змін рішення суду першої інстанції. 29 вересня 2023 року ухвалою колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду постановлено ухвалу, якою рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 21 вересня 2022 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 20 квітня 2023 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. 09 листопада 2023 року ухвалою судді Кременчуцького районного суду Полтавської області Баранської Ж.О. прийнято до свого провадження цивільну справу № 536/1013/21, визначено справу розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 08 лютого 2024 року ухвалою суду підготовче провадження у справі закрито, призначено судовий розгляд справи по суті. Представник позивача адвокат Пінчук Ю.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з наведених у позовній заяві підстав, просила суд позов задовольнити. Також вказала, що при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, нотаріусом не були виконані вимоги закону щодо повідомлення спадкоємця за заповітом про відкриття спадщини. Так, необхідність нотаріусом вчинити дії для повідомлення спадкоємця про відкриття спадщини, здійснити виклик спадкоємця за заповітом, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, відповідає правовому висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17. Також, у тексті заповіту відсутні відомості про присутність будь-яких свідків, у тому числі і свідка [PERSON] , яка була допитана під час судового розгляду та стверджувала, що була присутньою при складанні заповіту. Отже, як на думку представника позивача, встановленим є той факт, що ні [PERSON] , ні свідок [PERSON] не були присутніми під час складання заповіту [PERSON] , а в самому заповіті вказано, що один його примірник вручено [PERSON] . Окрім того, сам той факт, що після складання заповіту 18 березня 2013 року по день своєї смерті [INFO] [PERSON] не скасував складений заповіт і не склав новий, свідчить про його бажання заповісти своє майно [PERSON] і таке бажання повністю відповідає внутрішній його волі. Представник відповідача адвокат Марискіна О.О. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала з підстав, що викладені у відзиві на позов та у заявах по суті справи. Вказала, що позивачу [PERSON] було достовірно відомо про факт складання [PERSON] на його користь заповіту, про що свідчить надання позивачем до матеріалів позову копії заповіту, що виготовлена з оригіналу, оскільки на ній відсутні будь-які ознаки отримання позивачем копії такого заповіту, що пов`язано з особливостями виготовлення нотаріусом копії заповіту та проставлення на ній відповідної відмітки, що це копія, а не шляхом простого ксерокопіювання з оригіналу. Окрім того, і договір емфітевзису щодо земельних ділянок, які перебували у власності [PERSON] було складено у той же день та в того ж приватного нотаріуса, що й заповіт, що свідчить про досягнення між [PERSON] та [PERSON] домовленості про фактичний продаж земельної ділянки. Третя особа приватний нотаріус Кропивницького районного нотаріального округу Кіровоградької обласі Скрипнік О.В. була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, однак до суду не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила. Вислухавши представника позивача [PERSON] , представника відповідача [PERSON] , вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до наступних висновків. Згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 178490, виданого 30 грудня 2004 року Кременчуцькою районною державною адміністрацією [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка площею 0, 1798 га, кадастровий номер 5322487000:06:000:0062, розташована на території Ялинцівської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 077000, виданого 30 грудня 2004 року Кременчуцькою районною державною адміністрацією [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка площею 3, 0102 га, кадастровий номер 5322487000:05:000:0062, розташована на території Ялинцівської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 18 березня 2013 року [PERSON] було складено заповіт, який посвідчено приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Веселовським А.Г., згідно якого [PERSON] заповів належні йому на праві власності земельні ділянки площею 3, 0102 га кадастровий номер 5322487000:05:000:0062 та площею 0, 1798 га кадастровий номер 5322487000:06:000:0062, що розташовані на території Ялинцівської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 09 вересня 2014 року Виконавчим комітетом Гарманівської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області. 24 вересня 2020 року до приватного нотаріуса Компаніївського районного нотаріального округу Кіровоградської області Скрипнік О.В. звернулась [PERSON] , як спадкоємець другої черги, із заявою про видачу на її ім`я свідоцтва про право на спадщину після померлого [INFO] [PERSON] 13 вересня 2020 року приватним нотаріусом Компаніївського районного нотаріального округу Скрипнік О.В. видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [INFO] [PERSON] , а саме на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3, 0102 га, що розташована на території Ялинцівської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, кадастровий номер 5322487000:05:000:0062. 13 вересня 2020 року приватним нотаріусом Компаніївського районного нотаріального округу Скрипнік О.В. видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [INFO] [PERSON] , а саме на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0, 1798 га, що розташована на території Ялинцівської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, кадастровий номер 5322487000:06:000:0062. 14 травня 2021 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Компаніївського районного нотаріального округу Кіровоградської області Скрпинік О.В. із заявою про видачу на його ім`я свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого [INFO] [PERSON] . 22 червня 2021 року приватним нотаріусом Компаніївського районного нотаріального округу Кіровоградської області Скрипник О.В. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме, відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , з підстав пропуску [PERSON] шестимісячного строку на прийняття спадщини. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є донькою відповідачки [PERSON] , а [PERSON] був її дядьком. Також пояснила, що її дядько [PERSON] проживав разом з [PERSON] . В останні роки часто хворів, а тому потрібні були кошти на його лікування. На той час [PERSON] працювала у агрофірмі [PERSON] та одна зі співробітниць порадила їй звернутись до [PERSON] , щоб домовитись про здавання в оренду земельних ділянок, які належали її дядькові, щоб отримати кошти на його лікування. Під час розмови з [PERSON] свідок пояснила ситуацію, що склалась в їх родині, зокрема що дядько хворіє та потрібні гроші на його лікування. Після цього [PERSON] погодився надати кошти на лікування дядька, взамін чого між ним та [PERSON] буде укладено договір оренди земельних ділянок, а також [PERSON] складе заповіт на свої земельні ділянки на користь [PERSON] . У березні 2013 року [PERSON] повезла свого дядька [PERSON] до м.Кременчука до приватного нотаріуса Веселовського А.Г., де також був адвокат Черниша М.К., прізвище якого свідку не відомо, для оформлення заповіту. Свідок точно не пам`ятає дату, коли вони були у нотаріуса, проте точно пам`ятає, що возила дядька до нотаріуса в м.Кременчук лише один раз. Також свідку відомо, що того ж дня було укладено договір емфітевзису щодо передання в користування належних [PERSON] земельних ділянок. Свідок не була присутня в кабінеті нотаріуса під час складання заповіту. Також пояснила, що оригінал заповіту забрав представник [PERSON] , а [PERSON] нотаріус не видавав примірник заповіту. Судом встановлено і не заперечується представниками сторін, що 18 березня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] дійсно було укладено договір про надання права користування чужими земельними ділянками для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), що підтверджується, зокрема копією відповідного договору, яка міститься в матеріалах справи. Також, як вбачається з витягів з Державного земельного кадастру № НВ-5316848852020 та № НВ-5316849182020 про земельні ділянки, що належали на праві власності [PERSON] , у кадастрі містяться записи про земельні сервітути щодо цих земельних ділянок, а саме договір на право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб. Відповідно ст. 1217, 1218 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зі змісту ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК України слідує, що спадкоємець який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини, та виходить з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Так, позивач обґрунтовуючи поважність пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, зазначає свою необізнаність про наявність заповіту [PERSON] на його користь, а також невиконання нотаріусом при виявленні факту наявності заповіту вимог законодавства щодо повідомлення спадкоємця за заповітом про відкриття спадщини та здійснення його виклику, однак такі посилання позивача та його представника повністю спростовуються показаннями свідка [PERSON] , яка повідомила суду про досягнення домовленості родичами [PERSON] , на утриманні яких останній перебував, та [PERSON] , суть яких зводилась до передачі в користування останньому належних [PERSON] земельних ділянок, а також складання заповіту [PERSON] на користь [PERSON] . Такі показання свідка [PERSON] повністю узгоджуються з фактом укладення 18 березня 2013 року, тобто в день поїздки [PERSON] та [PERSON] до м.Кременчука та в день складання заповіту, також і договору емфітевзису між [PERSON] та [PERSON] щодо належних останньому земельних ділянок, що також підтверджує показання свідка про наявність домовленостей про укладення договору на користування земельними ділянками та складання [PERSON] заповіту на користь [PERSON] . Відповідно до положень статті 53 Закону України «Про нотаріат», у разі втрати або зіпсування документа, посвідченого або виданого нотаріусом чи посадовою особою органу місцевого самоврядування за письмовою заявою осіб, за дорученням яких або щодо яких вчинялася нотаріальна дія, нотаріусом чи посадовою особою органу місцевого самоврядування видається дублікат втраченого або зіпсованого документа. Дублікати документів, посвідчених або виданих нотаріусом, посадовою особою органу місцевого самоврядування, можуть бути видані за письмовою заявою правонаступників осіб, за дорученням яких або щодо яких вчинялася нотаріальна дія, а дублікат іпотечного договору - в тому числі за письмовою заявою іпотекодержателя за іпотечним договором. Дублікати документів, посвідчених або виданих нотаріусом, посадовою особою органу місцевого самоврядування, можуть бути видані за письмовою заявою спадкоємців осіб, за дорученням яких або щодо яких вчинялася нотаріальна дія, а також виконавця заповіту та на запит нотаріуса, яким заведено спадкову справу. У такому разі нотаріусу, крім свідоцтва про смерть таких осіб, подаються документи, що підтверджують родинні відносини (свідоцтво виконавця заповіту). Дублікат заповіту може бути виданий зазначеним у заповіті спадкоємцям, виконавцю заповіту після подання ними свідоцтва про смерть заповідача. У разі смерті спадкоємців, зазначених у заповіті, дублікат може бути виданий їхнім спадкоємцям після подання ними свідоцтва про смерть заповідача і свідоцтва про смерть померлого спадкоємця. До заяви про видачу дубліката заповіту або про видачу дубліката іншого документа спадкоємцям осіб, за дорученням яких або щодо яких вчинялася нотаріальна дія, виконавцю заповіту нотаріус долучає засвідчену ним копію свідоцтва про смерть та засвідчені копії інших документів, що підтверджують їхні родинні відносини (копію свідоцтва виконавця заповіту). Дублікати втрачених заповітів та довіреностей підлягають обов`язковій реєстрації у Спадковому реєстрі, Єдиному реєстрі довіреностей. Дублікат документа повинен містити весь текст посвідченого або виданого документа, оригінал якого вважається таким, що втратив чинність. На дублікаті документа робиться відмітка про те, що він має силу оригіналу, і вчиняється посвідчувальний напис. Крім того, про видачу дубліката нотаріус робить відмітку на примірнику документа, який зберігається у справах державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву чи приватного нотаріуса. Аналогічні положення щодо видачі дубліката документу містяться у главі 22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року. Дослідивши надану позивачем до матеріалів позову ксерокопію заповіту [PERSON] від 18 березня 2013 року, суд погоджується з доводами представника відповідача щодо виготовлення даної ксерокопії саме з оригіналу заповіту, оскільки у тексті даного документу відсутні відмітки, характерні для дубліката документу, як це передбачено положеннями статті 53 Закону України «Про нотаріат». Окрім того, при засвідченні копії заповіту, яка надана до матеріалів позову, представником позивача посвідчено відповідність даної копії оригіналу документу шляхом проставлення відповідної відмітки за власноручним підписом. Усі зазначене вище свідчить про перебування у розпорядженні [PERSON] оригіналу заповіту, що складався [PERSON] на його користь, а також про його достовірну обізнаність про факт складання такого заповіту. Щодо доводів представника позивача про невиконання нотаріусом вимог чинного законодавства про нотаріат у частині виконання обов`язку повідомити спадкоємця про відкриття спадщини, суд зазначає, що факт невиконання зазначеного обов`язку нотаріусом сам по собі, у даному випадку не мав наслідком пропуск позивачем встановленого законом строку для подання заяви про прийняття спадщини, а законність дій нотаріуса не є предметом даного судового розгляду, і дана обставина може бути оцінена судом лише у взаємозв`язку та сукупності з іншими обставинами справи. Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог [PERSON] про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після померлого [PERSON] , у зв`язку з чим у задоволенні таких вимог слід відмовити. Позовні вимоги [PERSON] про скасування свідоцтв про право на спадщину за законом, що видані на ім`я [PERSON] є похідними від позовних вимог про визначення додаткового строку на прийняття спадщини, а тому задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed