Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-19 00:00:00

ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БІЗНЕС ПОЗИКА» (далі ТОВ\~«БІЗПОЗИКА») звернулося до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог вказувало, що 30 грудня 2023 року між ТОВ «БІЗПОЗИКА» та [PERSON] укладено договір № 484941-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов договору кредиту ТОВ «БІЗПОЗИКА» зобов`язалося надати позичальниці кредит у розмірі 22 000 грн шляхом переказу коштів на її картковий рахунок, а позичальниця погодилася з усіма умовами договору, зобов`язалася їх\~виконувати та\~повернути кошти\~у\~строк,\~який визначений\~договором. ТОВ «БІЗПОЗИКА» свої зобов`язання виконало, у свою чергу позичальниця кошти у\~визначений договором строк не повернула. На підставі викладеного, ТОВ «БІЗПОЗИКА» просило суд: 1.Стягнути із [PERSON] на його користь заборгованість за договором від 30 грудня 2023 року №\~484941-КС-001 у розмірі 95 552,82 грн, яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту 22 000 грн; суми прострочених платежів по процентах 70 252,82 грн; суми прострочених платежів за комісією 3 300 грн. 2. Стягнути із [PERSON] на його користь понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2 422,40 грн. 3. Розгляд справи проводити без його участі, проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечує. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 серпня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Позивач та його представник отримали 12 серпня 2024 року електронний примірник ухвали про відкриття провадження через Електронний кабінет системи «Електронний суд», що підтверджується Довідками про доставку електронного документа. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідачки засобами поштового зв`язку направлялась копія ухвали про відкриття провадження, враховуючи, що ТОВ «БІЗПОЗИКА» направило їй копію позовної заяви на виконання ч. 1 ст.\~177 ЦПК України. Згідно довідки ф. 20 АТ «УКРПОШТА» судова кореспонденція не вручена адресату та повернута відправнику з відміткою «За закінченням терміну зберігання». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 дійшов висновку про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. Близькі за змістом висновку містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25\~квітня 2018 року у справі №800/547/17, постановах Верховного Суду від 27 листопада 2019\~року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15\~червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 жовтня 2024 року витребувано у Акціонерного товариства «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» інформацію щодо банківської картки № [NUMBER] на ім`я [PERSON] , виписку про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № [NUMBER] за період з 30 грудня 2023 року (дата видачі кредиту) до 15 червня 2024 року (дата закінчення терміну кредитування). Позивач до суду додаткових заяв, пояснень не подавав, відповідачка не використала право подання відзиву на позовну заяву. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. З огляду на ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до вимог\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Суд встановив, що відповідно до візуальної форми послідовності дій Клієнта 30 грудня 2023\~року [PERSON] в інформаційно-телекомунікаційній системі (далі ІТС) ТОВ\~«БІЗПОЗИКА» на сайті www.my.bizpozyka.com використовуючи номер телефону ідентифікувалася в ІТС та зайшла в особистий кабінет; надала інформацію для формування Товариством належної пропозиції клієнту (анкета клієнта). ТОВ «БІЗПОЗИКА» здійснило перевірку теперішнього статусу клієнта; надало клієнту в особистому кабінеті паспорт споживчого кредиту для ознайомлення та підписання. [PERSON] ознайомилася і підписала одноразовим ідентифікатором UA-6017 паспорт споживчого кредиту та Інформаційне повідомлення про отримання згоди від третіх осіб на передачу та обробку їх персональних даних. ТОВ «БІЗПОЗИКА»\~направило (розмістило)клієнту в\~ІТС індивідуальну\~оферту (звідповідними активними\~посиланнями),яка містить істотні умови Договору. [PERSON] ознайомиласята прийняла пропозицію (оферту), акцептування умов оферти, здійснювалося шляхом підписання договору одноразовим ідентифікатором UA-1027. Таким чином,\~30грудня 2023 року між ТОВ «БІЗПОЗИКА та [PERSON] було укладено Договір № 484941-КС-001\~про надання\~кредиту,\~підписанийодноразовим ідентифікатором\~упорядку,\~визначеному статтею\~12\~Законом України«Про електронну комерцію». Відповідно до п. 2.1. Договору Кредитодавець надає Позичальнику грошові кошти в розмірі 22 000 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених цим Договором та Правилами надання споживчих кредитів ТОВ «БІЗПОЗИКА». Строк, на який надається кредит: 24 тижнів; стандартна процентна ставка за кредитом: в день 2,00000000, фіксована; знижена процентна ставка за кредитом: в день 1,15138637, фіксована; фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) Договору; встановлений Договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено Кредитодавцем в односторонньому порядку (п. п. 2.3, 2.4. Договору) Згідно з п. 2.5. Договору комісія за надання Кредиту становить 3 300 грн. Нараховується одноразово при видачі кредиту в дату видачі кредиту. Розмір Комісії, встановлений цим пунктом Договору, залишається незмінним протягом усього строку (терміну) Договору. Встановлений Договором розмір комісії Не може бути збільшено Кредитодавцем в односторонньому порядку. Супровідні послуги відсутні, тарифи незмінні впродовж дії Договору, зміна будь-яких умов здійснюється шляхом укладання додаткового договору до договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту становить 57 240 грн; орієнтовна реальна річна процентна ставка 9 205,22 процентів (п. п. 2.7. 2.9. Договору). Дата видачі кредиту 30 грудня 2023 року; дата повернення кредиту 15 червня 2024 року (п.\~п. 2.10., 2.11.). Відповідно до п. 3.1. Договору кредитодавець зобов`язаний протягом 3 робочих днів з дня укладення Договору надати Позичальнику Кредит в сумі вказаній в п. 2.1. Договору, шляхом безготівкового переказу коштів (однією або кількома транзакціями) на поточний (картковий) рахунок Позичальника, який відповідає банківській платіжній картці, що наведена в розділі 8 Договору. У розділі 8 Договору у даних щодо Позичальника [PERSON] указано номер електронного платіжного засобу: [NUMBER] . У Анкеті клієнта (витяг з інформаційно-телекомунікаційної системи https://my.bizpozyka.com/) Антонова Я.В. зазначила номер банківської картки для перерахунку коштів [NUMBER] . Відповідно до інформаційної довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Платежі Онлайн» від 24 липня 2024 року Вих. № 840/07 на сайті Торговця через платіжний сервіс «Platon» 30 грудня 2023 року проведена успішна транзакція, а саме перераховано 22 000 грн на банківську картку № [NUMBER] , опис платежу: [PERSON] , перерахування коштів за кредитним договором від 30 грудня 2023 року № 484941-КС-001. Станом на 22 липня 2024 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором від 30\~грудня 2023 року № 484941-КС-001 становить 95 552,82 грн, з них: заборгованість за кредитом 22 000 грн, заборгованість по відсотках 70 252,82 грн, заборгованість по комісії 3 300 грн, що підтверджується розрахунком та довідкою про стан заборгованості ТОВ\~«БІЗПОЗИКА». На виконання ухвали Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 жовтня 2024\~року Акціонерне товариство «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» надало виписку про рух коштів по\~картці № [NUMBER] , яка належить [PERSON] , з 30 грудня 2023 року до\~15\~червня 2024 року, відповідно до якої 30 грудня 2023 року на картку здійснено безготівкове зарахування на суму 22 000 грн. Між сторонами виник спір щодо належного виконання відповідачкою взятих на себе кредитних зобов`язань. Відповідно до частини першої\~статті 509 Цивільного кодексу України\~(далі ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною першою статті 626 ЦК України\~визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно із статтями\~627,\~628 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частинами першою та другою\~статті 639 ЦК України\~договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагається. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилами ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Верховний Суд у постанові від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 дійшов висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або\~Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в\~електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Укладення електронного договору повинно відбуватися шляхом підписання його електронним підписом. Відповідно до\~статті 526 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша\~стаття 612 ЦК України). Згідно зі статтями\~610,\~611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України\~якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних за договором. Згідно зі\~статтею 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та\~на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та\~сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі, відповідно до\~статті 1055 ЦК України. 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та\~супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Зазначене узгоджується з висновками викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. Виходячи з аналізу вимог п. 4 ч. 1 ст. 1, ч. 2 ст. 8, ч. 1 ст. 1, ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», роз`яснень Великої Палати Верховного Суду щодо застосування статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», які викладені у постанові від 13\~липня 2022 року по справі № 496/3134/19 така форма витрат, як комісія за надання кредиту існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами. Отже, спеціальним законодавством України прямо визначені легальні можливості позивача як включати до тексту кредитних договорів із споживачами умови щодо нарахування комісії, так і в подальшому нараховувати її, а також витребувати суму несплаченої вищевказаної комісії від відповідача (в т. ч. і в судовому порядку). Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на практику Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Саме на позивача покладено процесуальний обовязок довести заявлені позовні вимоги. Враховуючи, що фактично отримані та використані кошти відповідно до умов кредитного договору від 30 грудня 2023 року № 484941-КС-001 у добровільному порядку [PERSON] не повернула, розмір заборгованості не спростувала, а позивач належними доказами підтвердив наявність у відповідачки заборгованості, суд дійшов висновку про задоволення позову. Щодо розподілу судових витрат Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України). Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 141 ЦПК України). Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. ТОВ «БІЗПОЗИКА» за подачу позову сплатило судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 23 липня 2024 року № 4838. Таким чином, із відповідачки на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2\~422,40 грн.

Outcome: approved