Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-27 00:00:00

У вересні 2024 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» до [PERSON] , про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію, згідно з якою позивач просить суд: стягнути із [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські Електромережі» заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 6 647,60 грн., 3% річних та інфляційну складову боргу в сумі - 2 449,05 грн., а також суму судового збору у розмірі 3028,00 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що, за адресою: [ADDRESS] , відкрито особовий рахунок № [NUMBER] , за яким ПАТ «Київенерго», правонаступником якого є позивач здійснює постачання електричної енергії до вказаної квартири, власником якої є відповідач, проте останній не проводить оплату за використану електроенергію, внаслідок чого утворився борг станом на 01 серпня 2024, який становить - 6 647,60 грн., оскільки відповідач у добровільному порядку борг не погашає, позивач вимушений був звернутися до суду за його примусовим стягненням, а також просив суд стягнути інфляційні втрати, 3% річних та судові витрати. За вказаних обставин, а також зв`язку з виникненням у відповідача заборгованості, яку він в добровільному порядку не сплачує, позивач звернувся до суду з цим позовом, який просить задовольнити в повному обсязі. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 26.09.2024 року відкрито провадження в цивільній справі за вказаним позовом, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання сторона позивача не з`явилась, на адресу суду надійшла заява представника позивача, в якій заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи і просить розглядати справу у відсутність свого представника. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не сповістив. Разом з тим, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача щодо заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи, що не заперечувалось сторонами і це встановлено судом, відповідач [PERSON] , є власником особового рахунку № [NUMBER] (отримувачем) електричної енергії за адресою: [ADDRESS] . Так, згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру №810630 від 26.09.2024 відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , до якої позивачем постачається електрична енергія. Відповідно до Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999р. № 1357 (далі по тексту - Правила № 1), останніми врегульовано відносини між громадянами (споживачами електричної енергії) та енергопостачальниками, які були чинні до 11 червня 2018 р., а після цієї дати Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затверджені Постановою НКРЕКП від 14 березня 2018р. за № 312 (далі по тексту - Правила № 2). Згідно вказаних правил, позивач, як енергопостачальник, постачав електричну енергію в необхідних споживачу обсягах, а споживач мав оплачувати одержану електричну енергію за обумовленими тарифами (цінами), Правила обов`язкові для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками незалежно від форм власності. Згідно з п.п. 19, 21 Правил № 1, п.п. 5.5.1-5.5.5 Правил № 2, розрахунки населення за спожиту електричну енергію за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку. Знімання показань приладів обліку провадиться споживачем щомісяця. Енергопостачальник має право контролювати правильність знімання показань приладів обліку та оформлення платіжних документів споживачем. Згідно з п. 48 Правил № 1. п. 5.5. Правил № 2 користування електричною енергією для населення споживач несе відповідальність за прострочення терміну внесення платежів за електричну енергію. Згідно з пп. 2 п. 5.5.5 ПРРЕЕ споживач електроенергії зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. У відповідності до п. 4.10 ПРРЕЕ побутові споживачі здійснюють повну оплату вартості обсягу спожитої електричної енергії, як правило, один раз за фактичними показами засобів комерційного обліку електричної енергії на початку періоду, наступного за розрахунковим, відповідно до договору про постачання електричної енергії споживачу. Згідно п. 4.12 ПРРЕЕ плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Рахунок за спожиту електричну енергію оплачується, зокрема, протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка побутовим споживачем або в інший термін, передбачений договором, але не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду. Згідно п. 4.19 ПРРЕЕ розрахунки споживача за електричну енергію здійснюються за розрахунковий період, який, як правило, становить календарний місяць відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про електроенергетику», в редакції. яка була чинна на час спірних правовідносин, споживач електричної енергії зобов`язаний дотримуватися вимог нормативно-технічних документів та договору; забезпечувати належний технічний стан та безпечну експлуатацію своїх електроустановок та побутових електроприладів; забезпечувати збереження приладів обліку і пломб на них у разі розміщення приладу обліку в квартирі або на іншому об`єкті споживача; невідкладно повідомляти енергопостачальника про недоліки в роботі приладу обліку; оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та правил. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із розрахунком боргу заборгованість відповідачка за спожиту нею електричну енергію, відповідно до показників електролічильника, який встановлений в квартирі за адресою: [ADDRESS] , становить - 6 647,60 грн., яка утворилась станом на .01.08.2024. Згідно з п. 28 Правил № 1, у разі відсутності у споживача коштів на оплату заборгованості він повинен звернутися до енергопостачальника із заявою про складання графіка погашення заборгованості або відстрочення терміну оплати та надати довідки, що підтверджують його неплатоспроможність. Проте вищезазначених дій відповідач не вчиняв. За змістом ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Положеннями ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» передбачено, що споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії зобов`язаний додержуватися вимог нормативно технічних документів та договору про постачання енергії. Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки можуть виникати із договорів та інших правочинів, чи безпосередньо з актів цивільного законодавства. Відповідно положень ч.ч.1, 2 ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 3 Закону України «Про електроенергетику» визначено, що відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, постачанням і використанням енергії, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Так, взаємовідносини між громадянами (фізичними особами - споживачами електричної енергії) та енергопостачальниками, у тому числі порядок укладення договорів, порядок розрахунків за спожиту електричну енергію; права, обов`язки і відповідальність енергопостачальника та споживача електричної енергії регулюються відповідно до Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП № 312 від 14 березня 2018 р. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 322 ЦК України). Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши розрахунок заборгованості, що наданий позивачем, суд приходить до висновку що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума заборгованості за спожиту електричної енергії у розмірі 6 647,60 грн. Так, згідно з п. 28 Правил № 1, у разі відсутності у споживача коштів на оплату заборгованості він повинен звернутися до енергопостачальника із заявою про складання графіка погашення заборгованості або відстрочення терміну оплати та надати довідки, що підтверджують його неплатоспроможність. Проте вищезазначених дій відповідач не вчиняв. За змістом ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з розрахунком заборгованості, позивач просив суд також, на підставі положень ст. 625 ЦК України сягнути з відповідача три відсотка річних та інфляційні втрати за період часу з лютого 2022 по липень 2024. Судом перевірено, що при здійснення розрахунку зазначених сум, позивачем були враховані положення постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022р. за № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану». Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за фактичну спожиту ним електроенергію в розмірі - 6 647,60 грн.; 3% річних та інфляційну складову боргу в сумі - 2 449,05 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню сума судового збору пропорційно розміру задоволених вимоги в розмірі 3028,00 грн.

Outcome: partial