Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-29 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до ТОВ «Тай-Мінералс» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 25.10.2023 р. по 09.01.2024 р., в його обґрунтування посилаючись на те, що вона перебувала з відповідачем у трудових відносинах у період з 09.01.2012 р. по 09.08.2023 р. та весь час роботи працювала на посаді головного бухгалтера; . Зазначала, що в день звільнення з нею не було проведено остаточний розрахунок: не було виплачено нараховану заробітну плату та суму компенсації за 177 календарних днів невикористаної щорічної основної відпустки за період роботи з 09.01.2012 року по 09.08.2023 року, а також не було виплачено вихідну допомогу в розмірі 3-х середньомісячних заробітних плат. Позивач стверджує, що остаточний розрахунок відповідач на момент пред`явлення позову не провів, а тому 11.09.2023 року позивач звернулася до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача сум нарахованої, але не виплаченої заробітної плати. Судовим наказом від 12.10.2023 року по справі № 932/8199/23 її вимоги до роботодавця були задоволені в повному обсязі, рішення набрало законної сили 27.11.2023 року. Посилаючись на норми ст.117 КЗпП України, позивач просила стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 23.10.2023 року по 09.01.2024 р., зазначаючи, що відповідно до розрахункового листка ТОВ Тай-Мінералс» від 09.08.2023 р. її середній заробіток складає (48 962,47 + 48 870,00) / (22 + 21) (фактично відпрацьовані дні за червень 2023 року та липень 2023 року) = 2 275,18 грн. на день. Відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому він проти позову заперечує, посилаючись на відсутність вини роботодавця у простроченні розрахунку з працівником. \~ \~ \~ \~Відповідач зазначив, що відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 р. № 168-р «Про визначення уповноваженого органу управління активами, стягнутими в дохід держави» на виконання рішення Вищого антикорупційного суду від 23.01.2023 року у справі №991/6606/22 та постанови Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 03.02.2023 року у справі №991/6606/22 та відповідно до ч.3 ст.5-1 Закону України «Про санкції», Фонд державного майна визначено уповноваженим органом управління активами, в тому числі 100% частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Тай-Мінералс». Після зміни учасника Товариства відбулося звільнення обох працівників 09.08.2023 року звільнено позивача (головного бухгалтера) [PERSON] , а 10.08.2023 року звільнено директора [PERSON] . 11.08.2023 р. наказом Фонду державного майна №1433 директором ТОВ «Тай-Мінералс» призначено Хапцева Анзора Руслановича, якого уповноважено надати відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про зміну керівника відповідача та прийняти справи з управління господарською діяльністю ТОВ «ТАЙ-МІНЕРАЛС», матеріальні цінності, установчі документи та печатку Товариства. 19.08.2023 р. відповідні зміни було внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Новим керівником було виявлено, що бухгалтерський облік відповідача було знищено, про що 09.10.2023 р. була подана заява про вчинення кримінального правопорушення та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні. У відповіді на відзив позивач зазначила, що не погоджується з обставинами, викладеними у відзиві, та правовою оцінкою обставин, викладених в ньому, та просить суд звернути увагу на те, що на підставі ухвали від 24.05.2022 р. по справі №204/3079/22 (провадження № 1-кс/204/828/22) було проведено обшук та вилучена вся існуюча бухгалтерська документація та облік станом на 31.05.2022 р. Фондом державного майна України в травні 2023 р. були вилучені документи за період з 01.06.2022 р. по травень 2023 р., та на момент звільнення позивача вилучені документи не було повернуто ТОВ «ТАЙМІНЕРАЛС», тобто можливості знищення бухгалтерської документації та обліку у позивача не було. Як зазначає відповідач, відповідно до наказу Фонду державного майна України №1433 від 11.08.2023 р. новий директор - [PERSON] був зобов`язаний прийняти справи з управління господарською діяльністю ТОВ «ТАЙ-МІНЕРАЛС», матеріальні цінності, установчі документи та печатку. Відповідно до внесених даних до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про зміну директора від 19.08.2023 р., за замовчуванням директор погодився прийняти справи з управління господарською діяльністю товариства, та на момент внесення даних до ЄДРПОУ у відповідача не було питань щодо бухгалтерського обліку та документів, але через два місяці - 09.10.2023 року була подана заява при вчинення кримінального правопорушення під час розгляду Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська заяви про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати. За весь період роботи головним бухгалтером вся звітність своєчасно подавалась в контролюючі органи, та інформацію про це можна отримати з електронного кабінету платника податків, що, на переконання позивача, також свідчить про неможливість знищення бухгалтерської документації та обліку. Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська було видано судовий наказ про стягнення з ТОВ «Тай-Мінералс» (код ЄДРПОУ 37989232), на користь [PERSON] заборгованості з нарахованої, але не виплаченої заробітної плати на день звільнення 09.08.2023 р., та з боку відповідача не було заперечень щодо нарахованої заробітної плати та неможливості її виплати у зв`язку з незалежних від відповідача причин. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 76 -80 ЦПК України, встановлено, що позивач працювала на посаді головного бухгалтера Товариства з обмеженою відповідальністю «Тай-Мінералс» у період з 09.01.2012 року по 08.08.2023 р. Згідно з Наказом (розпорядженням) керівника ТОВ «Тай-Мінералс» № 111-к від 09.08.2023 р. про припинення трудового договору (контракту) позивача було звільнено з посади; також наказом постановлено виплатити компенсацію за 169 календарних днів невикористаної щорічної основної відпустки, а також виплатити компенсацію за 8 календарних днів невикористаної додаткової відпусти за особливий характер праці за період праці з 10.07.2021 р. по 09.08.2023 р. Судовим наказом\~від 12.09.2023\~р.\~у справі\~№932/8199/23,\~виданим Бабушкінським\~районним судом\~м.\~Дніпропетровська,\~ стягнуто\~з Товариства\~з обмеженою\~відповідальністю «Тай-Мінералс»\~ на\~користь [PERSON] \~ \~заборгованість з\~нарахованої,\~але не\~виплаченої заробітної\~плати на\~день звільнення\~ (09.08.2023\~р.)\~в розмірі\~578\~139\~(п`ятсот\~сімдесят вісім\~тисяч сто\~тридцять дев`ять)\~грн.\~02\~коп. (https://reyestr.court.gov.ua/Review/113666714). Відповідач 17.10.2023 р. звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з заявою про скасування судового наказу у справі №932/8199/23, яку повернуто ухвалою від 09.11.2023 р., яка набрала законної сили 27.11.2023 р. (https://reyestr.court.gov.ua/Review/114780360). Повторно з заявою про скасування судового наказу відповідач не звертався. Судовий наказ набрав законної сили 27.11.2023 р. Позивачем суду наданий протокол обшуку від 31.05.2022 р., який був проведений на підставі ухвали слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24.05.2022 р. в офісному приміщенні за адресою: м. Дніпро, вул. Січових стрільців, буд. № -А, офіс 22, з переліком вилучених документів. Правовідносини між учасниками справи виникли з захисту трудових прав позивача, зокрема, права на стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Дослідив докази в межах заявлених суду позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову частково, виходячи з наступного. В силу ч. 5 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Як встановлено судом, 12.09.2023\~р.\~у справі\~№932/8199/23\~Бабушкінським районним\~судом м.\~Дніпропетровська було\~видано судовий\~наказ \~та стягнуто\~з Товариства\~з обмеженою\~відповідальністю «Тай-Мінералс»\~на користь\~ [PERSON] \~ заборгованість\~з нарахованої,\~але не\~виплаченої заробітної\~плати на\~день звільнення\~09.08.2023\~р.,\~ \~в розмірі\~578\~139\~(п`ятсот\~сімдесят вісім\~тисяч сто\~тридцять дев`ять)\~грн.\~02\~коп. (https://reyestr.court.gov.ua/Review/113666714). Отже, суд дійшов висновку, що відповідач, як роботодавець, був обізнаний про наявність заборгованості з виплати заробітної плати позивачці з 27.11.2023 р., тому вочевидь, що з 28.11.2023 р. він допустив прострочення розрахунку з працівником. Відповідачем не надано доказів скасування наказу (розпорядження) керівника ТОВ «Тай-Мінералс» №111-к від 09.08.2023 р. про припинення трудового договору (контракту) в частині нарахування виплат позивачці за невикористану основну та додаткову відпустку, а також скасування наказів про затвердження штатного розкладу з посадовими окладами. Твердження відповідача\~про наявність\~спору щодо\~розміру сум, належних при звільненні, суд не приймає до уваги, оскільки має місце преюдиційний факт несвоєчасний розрахунок відповідача з позивачем при звільненні, встановлений рішенням суду (у формі судового наказу), яке набрало законної сили. Однак, з набранням законної сили ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська про повернення Товариству з обмеженою відповідальністю «Тай-Мінералс» заяви про скасування судового наказу усунута спірність сум, належних до виплати позивачу у зв`язку зі звільненням, а тому з 28.11.2023 р. відповідач допустив несвоєчасний розрахунок з позивачем, що є підставою для його відповідальності перед звільненим працівником. Виходячи з положень п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року (з урахуванням змін), нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, а у деяких випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів. Відповідна довідка про середній заробіток у матеріалах справи відсутня. Проте, необхідні суду відомості встановлені з розрахункового листка, який суд вважає належним і допустимим доказом. Відповідач на неправильність розрахунку позивача не вказує, доказів на його спростування не надав. Відповідно статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно статті 117 КЗпП України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), у разі невиплати\~з вини роботодавця\~належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті. Статтею 117\~КЗпП України\~передбачено відповідальність\~за затримку\~розрахунку при\~звільненні.\~Так,\~у разі\~невиплати з\~вини роботодавця\~належних звільненому\~працівникові сум\~у строки,\~зазначені статтею\~116\~цього Кодексу,\~при відсутності\~спору про\~їх розмір\~підприємство,\~установа,\~організація повинні\~виплатити працівникові\~його середній\~заробіток за\~весь час\~затримки по\~день фактичного\~розрахунку,\~але не\~більш як\~за шість\~місяців (ч.1);\~при наявності\~спору про\~розміри належних\~звільненому працівникові\~сум роботодавець\~повинен сплатити\~зазначене в\~цій статті\~відшкодування у\~разі,\~якщо спір\~вирішено на\~користь працівника;\~якщо спір\~вирішено на\~користь працівника\~частково,\~розмір відшкодування\~за час\~затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті (ч.2). Як зазначено у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24.12.1999 року, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок,\~суд\~на підставі ст. 117 КЗпП України\~стягує на користь працівника середній заробіток\~за весь період затримки розрахунку, а при непроведення його до розгляду справи по день постановлення рішення,\~якщо роботодавець не доведе відсутність в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Отже, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову частково: наявні підстави для стягнення на користь позивача з відповідача середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 28.11.2023 р. по 09.01.2024 р., тобто за 42 календарних дня, що складає 95\~557, 56 грн. (2 275,18 грн. * 42 дня). На переконання суду, не є слушними доводи відповідача про поважність причин несвоєчасного розрахунку з позивачем, які полягають у збитковості результатів фінансово-господарської діяльності, відображених у річній фінансовій звітності підприємства через відсутність доказів (ст.ст. 76 80 ЦПК України). Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивач сплатила судовий збір в розмірі 1\~251 грн. 35 коп. Оскільки позов задоволено частково, судові витрати (судовий збір) підлягають стягненню пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 625 грн. 68 коп.

Outcome: partial