Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визначити місце проживання доньки [PERSON] , [INFO] , разом з нею за місцем реєстрації або проживання. В обґрунтування позову зазначила, що перебувала в шлюбі з відповідачем від якого вони мають спільну дитину [PERSON] , яка після розірвання шлюбу між сторонами проживає з позивачем за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] , порушуючи свої батьківські обов`язки, дозволяє дитині, в той час коли вона перебуває з ним, вживання продуктів харчування, що призводить до розладу здоров`я дитини. Окрім того, між сторонами виникають конфлікти щодо місця проживання дитини. Ухвалою від 23.05.2023 відкрито загальне позовне провадження у справі (а.с. 26 том №1). 19.06.2023 від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити у задоволенні вищевказаних позовних вимог [PERSON] . Відповідач зазначив, що дочка повинна проживати разом з ним в квартирі за адресою: [ADDRESS] . Він постійно слідкує за станом здоров`я доньки, її всебічним розвитком, виховує та піклується про неї, у нього з донькою душевна єдність, психологічний контакт, прив`язаність один до одного. До того ж, [PERSON] звернув увагу суду на те, що [PERSON] систематично чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною (а.с. 27-36 том №1). 10.07.2023 [PERSON] , не погоджуючись із поданим [PERSON] позовом, звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просить визначити місце проживання доньки [PERSON] разом з ним за місцем його реєстрації або проживання та наступний порядок участі матері [PERSON] у вихованні доньки: два дні підряд на тиждень (бажано у вихідні дні) дитина має знаходитися на вихованні матері (а.с. 60-67 том №1). Ухвалою суду від 12.07.2023 зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , за участю третіх осіб Служби у справах дітей Городоцької селищної ради, Органу опіки та піклування Житомирської районної державної адміністрації Житомирської області, про визначення місця проживання дитини з батьком та визначення порядку участі матері у вихованні дитини прийнято до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служби у справах дітей Городоцької селищної ради, про визначення місця проживання дитини (а.с. 86 том №1). 04.08.2023 позивачем за первісним позовом подано до суду відзив на зустрічну позовну заяву, в якому вона просить відмовити у задоволенні зустрічного позову, обґрунтовуючи тим, що батько проводить з дитиною час перебуваючи у нетверезому стані, дозволяє собі висловлюватись при дитині нецензурною лайкою, тому у позивача є всі підстави побоюватись за психологічний розвиток дитини. [PERSON] звертає увагу суду на те, що [PERSON] не має постійної роботи та заробітку (а.с. 97-99 том №1). 30.05.2023 [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому просила стягнути з останнього на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] у сумі 1500 грн щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з моменту звернення до суду із позовною заявою до досягнення дитиною повноліття (а.с. 145-148 том №1). 03.08.2023 [PERSON] подав до суду відзив на вищевказаний позов, в якому зазначив, що дитина увесь час знаходиться на утриманні батька [PERSON] , тому аліменти на її утримання має сплачувати саме її матір [PERSON] (а.с. 166-175 том №1). 28.08.2023 [PERSON] подав до суду зустрічний позов, в якому просив стягнути з [PERSON] на його користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі 1500 грн щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з моменту звернення до суду із позовною заявою до досягнення дитиною повноліття (а.с. 178-202 том №1). Ухвалою суду від 29.08.2023 зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення з матері на користь батька аліментів на утримання їх неповнолітньої дитини, яка проживає з батьком прийнято до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , про стягнення аліментів (а.с. 205 том №1). Ухвалою суду від 13.12.2023 об`єднано в одне провадження цивільну справу №289/1201/23 за первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення з матері на користь батька аліментів на утримання їх неповнолітньої дитини, яка проживає з батьком та цивільну справу №289/1115/23 за первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служби у справах дітей Городоцької селищної ради, про визначення місця проживання дитини та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , за участю третіх осіб Служби у справах дітей Городоцької селищної ради, Органу опіки та піклування Житомирської районної державної адміністрації Житомирської області, про визначення місця проживання дитини з батьком та визначення порядку участі матері у вихованні дитини (а.с. 233 том №1). 22.01.2024 [PERSON] подано заяву про зміну предмету позову, в якій вона просить стягувати на її користь з [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку (а.с. 238 том №1). 18.04.2024 [PERSON] звернувся до суду із заявою про уточнення позовних вимог за зустрічним позовом та просив задовольнити частково позовні вимоги позивачки за первісним позовом [PERSON] , а саме: визначити місце проживання дитини [PERSON] разом з матір`ю за місцем їх реєстрації та проживання: кв. [ADDRESS] , а з батьком [PERSON] визначити в кв. [ADDRESS] , і в кв. [ADDRESS] ; визначити наступні дні тижня і такі адреси проживання дитини окремо з батьком, окремо з матір`ю, та встановити наступний порядок їх участі у вихованні їх дитини доньки [PERSON] , [INFO] , а саме з матір`ю [PERSON] , дитина залишатиметься цілодобово упродовж майже п`ятьох днів кожного тижня місяця (20-ої години неділі до 17-ої години п`ятниці), тобто, у неділю до 20-ої години вечора [PERSON] передає, а [PERSON] забирає у дитину від батька до себе (а батько зобов`язується до цього часу підготувати і привести дитину за адресою проживання матері у квартиру [ADDRESS] , і передати їй доньку), а мати [PERSON] , прийняти її від батька, а у п`ятницю до 17-ої години вечора матір має передати дитину назад батьку (тобто мати також зобов`язується до цього часу підготувати і привести дитину за адресою проживання батька у кв. [ADDRESS] , або у кв. [ADDRESS] , або у квартиру [ADDRESS] ); з позивачем дитина залишається цілодобово упродовж з 17-ої години п`ятниці, цілу суботу, неділю до 20-ої години вечора, тобто у неділю об 17 годині вечора він забирає дитину від матері до себе (а матір зобов`язується до цього часу підготувати і привести дитину на адресу проживання батька у квартиру [ADDRESS] , або у кв. [ADDRESS] , або у кв. [ADDRESS] , а у 20 годині неділі батько має передає дитину назад матері (тобто батько також зобов`язується до цього часу підготувати і привести дитину за адресою проживання матері у кв. [ADDRESS] (а.с. 12-13 том №2). Ухвалою суду від 04.09.2024 вищевказаний зустрічний позов [PERSON] про стягнення з матері на користь батька аліментів на утримання їх неповнолітньої дитини залишено без розгляду (а.с. 39 том №2). В судовому засіданні позивач та її представник заявлені позовні вимоги підтримали з підстав зазначених у своїх позовах, а зустрічний позов не визнали. Відповідач [PERSON] позовні вимоги [PERSON] визнав частково, оскільки вважає, що дитина має проживати з матір`ю лише з понеділка до п`ятниці. Підтримує свої вимоги за зустрічним позовом. Представник Служби у справах дітей Городоцької селищної ради в судовому засіданні підтримала позовні вимоги [PERSON] та заперечила щодо задоволення позовних вимог [PERSON] . Свідок [PERSON] пояснила суду, що 09.09.2023 о 07:45 год вона йшла на роботу бачила біля магазину стояли сторони у справі, а їх дитина [PERSON] плакала, бо не хотіла йти до батька. В кінці 2023 року близько 16:00 год свідок перебувала біля будинку [ADDRESS] та бачила, що [PERSON] встановив на дитячому майданчику дитячий басейн і купався з товаришем у ньому, та розпивав пиво. Під час цих подій оточуючі люди були обурені такою поведінкою [PERSON] . Свідок [PERSON] пояснив, що в с-щі Городок часто бачить, як донька сторін [PERSON] гуляє з батьком. Свідок вказав, що [PERSON] інколи відпрошується із роботи раніше, щоб побути з дитиною вдома. До того ж, минулого літа він часто бачив як [PERSON] відпочивав з дочкою. Свідок [PERSON] зазначила, що на її думку, дитина [PERSON] має проживати, як з батьком, так і з матір`ю. Їй відомо, що [PERSON] перешкоджає [PERSON] у спілкуванні з дитиною, оскільки були випадки, коли відповідач приходив за місцем проживання дитини, а позивачка натомість не відповідала на телефонні дзвінки та не відчиняла вхідні двері. В останнє судове засідання учасники справи не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, однак від представника позивача за первісним позовом та представника Служби у справах дітей Городоцької селищної ради, Органу опіки та піклування Житомирської районної державної адміністрації Житомирської області надійшли заяви про розгляд справи без їх участі. Заслухавши пояснення учасників судового засідання, показання свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що з 25.05.2019 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 20.04.2023 (а.с. 8, 10-11 том №1). У шлюбі у них народилася дитина [PERSON] , [INFO] , яка з 01.09.2022 відвідує ЗДО «Ювілейний» 14 ГБО та з характеристики встановлено, що до дитячого садка дитину приводять і забирають батьки вчасно, вони постійно цікавляться своєю дитиною, успіхами та її длсягненнями, приймають активну участь у житті дятячого садочка (а.с. 7, 14, 15 том №1). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12, 13, 17 том №1). Відповідно до наданої характеристики [PERSON] , остання працює електромонтером з ремонту та обслуговування електроустаткування району електричних мереж Макарівської квартирно-експлуатаційної частини району з 01.04.2023 по теперішній час, зарекомендувала себе як грамотний, працелюбний, відповідальний працівник (а.с. 16 том №1). [PERSON] у квітні 2023 року отримала заробітну плату у розмірі 4719,89 грн. (а.с. 18 том №1). Згідно свідоцтва про право власності від 08.05.2023 квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної, спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] (а.с. 20 том №1). Актом обстеження умов проживання від 10.05.2023 підтверджується те, що у квартирі за вищевказаною адресою є всі необхідні умови для проживання (а.с. 19, 20 том №1). Відповідно до матеріалів справи [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно чоловіка [PERSON] (а.с. 32, 33, 34 том №1). Згідно довідки про доходи від 19.05.2023 №64 [PERSON] працює в Головному центрі спеціального контролю на посаді інженера групи енергетичного забезпечення та загальна сума нарахованої йому заробітної плати складає 71341,04 грн (а.с. 80 том №1). Відповідно до наданої характеристики [PERSON] за місцем роботи характеризується як дисциплінований та ініціативний працівник. До виконання функціональних обов`язків відноситься сумлінно (а.с. 81 том №1). Зі змісту письмового висновку виконавчого комітету Городоцької селищної ради Житомирського району Житомирської області, як органу опіки та піклування, який затверджено рішенням цієї ж селищної ради від 15.06.2023 №220, вбачається, що виходячи з інтересів дитини, даний орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання [PERSON] з матір`ю [PERSON] (а.с. 46-51 том №1). Висновок органу опіки та піклування Городоцької селищної ради Житомирського району Житомирської області належним чином обґрунтований, у ньому враховано інтереси дитини та підстави незгоди з цим висновком у суду відсутні. Ухвалою суду від 04.09.2024 зобов`язано Службу у справах дітей Городоцької селищної ради Житомирського району Житомирської області надати Радомишльському районному суду Житомирської області письмовий висновок щодо визначення способів участі батька [PERSON] у вихованні та спілкуванні з дочкою [PERSON] , [INFO] (а.с. 41 том №2). Зі змісту письмового висновку виконавчого комітету Городоцької селищної ради Житомирського району Житомирської області, як органу опіки та піклування, який затверджено рішенням цієї ж селищної ради від 30.10.2024 №197, вбачається, що виходячи з інтересів дитини, даний орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити способи участі батька у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою відповідно узгодженого з обома батьками графіку. Встановити [PERSON] для участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] , такі дні та години: перші і треті вихідні дні кожного місяця, які будуть починатися з 17:00 год п`ятниці і триватимуть до 19:00 год неділі, за місцем проживання батька дитини, або з 9:00 год п`ятниці, за умови, якщо дитячий садочок не працює; у будь-який інший день (період) року за бажанням дитини та за домовленістю з матір`ю дитини (а.с. 58-60 том №2). Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до частин першої, другої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. При визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Рівність прав батьків стосовно дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й першочергово повинні бути визначені й враховані інтереси дитини з урахуванням об`єктивних обставин спору. При визначенні місця проживання дитини судам потрібно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, під час розгляду справ щодо визначення місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах (постанова Верховного Суду від 14 вересня 2022 року у справі № 466/1017/20). Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки стосовно дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. При оцінці та визначенні найкращих інтересів дитини підлягають врахуванню такі базові елементи: (а) погляди дитини; (б) індивідуальність дитини; (в) збереження сімейного оточення і підтримання відносин; (г) піклування; захист і безпека дитини; (ґ) вразливе положення; (д) право дитини на здоров`я; (е) право дитини на освіту (постанова Верховного Суду від 04 серпня 2021 року у справі № 654/4307/19). Також підлягають врахуванню: (1) спроможність кожного з батьків піклуватися про дитину особисто; (2) стосунки між дитиною і батьками в минулому; (3) бажання батьків бути опікунами; (4) збереження стабільності в оточенні дитини, йдеться про місце проживання (дім), школу, друзів; (5) бажання дитини. Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Судом встановлено, що як батько, так і мати дитини належним чином ставляться до виконання своїх батьківських обов`язків, не зловживають спиртними напоями чи наркотичними засобами, матеріально забезпечені та створили належні умови для виховання та розвитку дитини, однак, у той же час між сторонами існує особистий конфлікт та неприязні стосунки, що унеможливлює вирішення питання про фізичну опіку щодо їх спільної дитини в позасудовому порядку. Під час вирішення питання щодо можливості встановлення спільної фізичної опіки, суд, окрім загальних обставин, має також враховувати: бажання кожного з батьків, щоб дитина проживала разом з ним, згоду на участь у її вихованні та піклуванні; наявність у обох батьків сталих відносин з дитиною та бажання останньої спілкуватися з обома батьками; відсутність обставин, зазначених у частині другій статті 161 СК України, а також інших обставин, що можуть становити загрозу інтересам дитини; наявність у кожного з батьків часу та можливості, що дозволяє належним чином опікуватися дитиною; місце проживання кожного з батьків, що знаходиться не далеко від звичайного місця проживання дитини (сформованих місць життєвих інтересів дитини) тощо. Судом встановлено, що сторони працюють в одному селищі та проживають в одному населеному пункті, і висловлюють бажання в однаковій мірі піклуватися про дитину. Разом з тим, суд зауважує, що зазначений спір стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, а дитина потребує уваги, підтримки і любові обох батьків, а тому суд при вирішенні спору про визначення місце проживання дитини надає першочергове значення саме найкращим інтересам дитини. Виходячи із обставин цієї справи, враховуючи, що батьки не змогли самостійно вирішити спір щодо визначення місця проживання дитини та забезпечити спілкування дитини з обома батьками, ураховуючи сталість соціальних зв`язків дитини з матір`ю, добросовісне виконання нею батьківських обов`язків, створення для дитини необхідних умов для проживання та розвитку, забезпечення її усім необхідним, а також те, що дитина вже досить тривалий час проживає разом з матір`ю в атмосфері любові, турботи, суд вважає, що зібрані у справі докази вказують на те, що проживання малолітньої [PERSON] з матір`ю буде відповідати якнайкращим інтересам дитини, сприятиме повноцінному вихованню та розвитку. Проживання дитини з матір`ю, з якою вона безперервно проживає тривалий період, забезпечує її розвиток у безпечному, спокійному і стійкому середовищі, що не є неблагополучним та не впливає на взаємини дитини з батьком, оскільки не позбавляє його прав і не звільняє від виконання батьківських обов`язків. Батько дитини, який безсумнівно відіграє важливу роль у житті та розвитку дитини, має право та обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, стан її розвитку, незалежно від того з ким дитина буде проживати. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про можливість задоволення у повному обсязі первісного позову [PERSON] про визначення місця проживання дитини, що в свою чергу виключає можливість задоволення позовної вимоги зустрічного позову [PERSON] про визначення з ним місця проживання дитини [PERSON] . У разі зміни обставин у відносинах сторін спору, в першу чергу, між батьками, визначене судом місце проживання дитини може бути змінено як за згодою батьків, так і в судовому порядку. Ст. 7 СК України передбачено, що жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Відповідно обов`язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. У відповідності до положень ст.ст. 141, 157 СК України, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, розірвання шлюбу та окреме від дитини проживання не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, а той з батьків, з ким проживає дитина не має права перешкоджати тому із батьків, хто живе окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь в її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від доходу її матері, батька або в твердій грошовій сумі. Як вбачається зі змісту ст. 182 СК України, суд при визначенні розміру аліментів враховує такі обставини, як стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини, визнання [PERSON] позову в частині стягнення з нього аліментів, суд вважає за доцільне стягнути з нього аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову до суду 30.05.2023 і до досягнення дочкою повноліття. Позовні вимоги зустрічного позову про усунення перешкод у спілкування з дитиною та визначення способу участі у вихованні дитини, суд вважає підлягають частковому задоволенню, за наступних підстав. Згідно з вимогами ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно зі ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 157 СК України той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо спілкуватись з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Аналогічні положення містить ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», за якою батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право на спілкування з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Таким чином, законодавством України закріплено обов`язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини. У іншого з батьків виникає зустрічний обов`язок не чинити цьому перешкоди. Відповідно до ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Згідно ч. 2 ст. 159 СК України, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України). Згідно з статтею 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. За змістом ч. 2 ст. 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Виходячи з наведених норм чинного законодавства, поведінку батьків, між якими немає порозуміння, враховуючи рівні права батьків на участь у вихованні дитини та виходячи з її інтересів, суд, враховуючи висновок Городоцької селищної ради як органу опіки та піклування про способи участі у вихованні малолітньої дитини від 30.10.2024, зміст заявлених позивачем за зустрічним позовом [PERSON] позовних вимог, вимоги ст. 157-159 СК України, дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення цих вимог та встановити порядок участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з дитиною [PERSON] , [INFO] , у такі дні і години: перші і треті вихідні дні кожного місяця, які будуть починатися з 17:00 год п`ятниці і триватимуть до 19:00 год неділі, за місцем проживання батька дитини, або з 9:00 год п`ятниці, за умови, якщо дитячий садочок не працює. Також, суд вважає за необхідне наголосити на тому, що законом не обмежено можливість визначення батьками зручних для них додаткових днів та годин спілкування [PERSON] з донькою, незважаючи на наявність даного рішення суду, в тому числі, за згодою сторін, змінювати встановлені даним рішенням суду дні зустрічі. Щодо судових витрат сторін суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Таким чином, на користь позивача за первісним та зустрічним позовом внаслідок взаємозаліку судовий збір стягненню не підлягає. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України внаслідок задоволення позовної вимоги про стягнення аліментів, суд стягує із [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 1073,60 грн. Вирішуючи питання про відшкодування витрат позивача за первісним позовом [PERSON] на професійну правничу допомогу, суд дійшов наступного висновку. Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюються судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Додані представником позивача за первісним позовом до клопотання про долучення до матеріалів справи доказів, які підтверджують розмір судових витрат, є доказами витрат позивача за первісним позовом на правничу допомогу. Тому застосуванню підлягають норми статті 83 ЦПК України, яка регулює порядок подання доказів. Відповідно до частини дев`ятої статті 83 ЦПК України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. Оскільки склад і розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, підлягає доведенню, порушення заявником свого процесуального обов`язку та не направлення іншій стороні копій доказів на підтвердження дійсності понесення витрат на правничу допомогу призводить до порушення принципу змагальності, неможливості іншим учасникам судового розгляду ознайомитись із їхнім змістом, позбавляє можливості надати свої заперечення щодо обсягів витрат, а також правильності їх обрахунку. У разі недотримання заявником вимог щодо належного направлення відповідних копій документів іншій стороні, а також у разі ненадання суду доказів підтвердження факту такого надсилання, суд не може брати до уваги докази понесення витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду відповідної заяви, адже немає підстав для задоволення заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу. Наведені висновки сформульовані у постановах Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 922/2821/18, від 16 лютого 2021 року у справі № 910/14138/18, від 24 березня 2021 року у справі № 756/2399/18. Проте змістом вказаних постанов підтверджується, що положення частини дев`ятої статті 83 ЦПК України не можуть бути (у випадку їх недотримання) безумовною підставою відмови у розподілі витрат на правову допомогу, якщо іншій стороні надано можливість спростувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу. У процедурі розгляду заяви сторони про розподіл судових витрат, у тому числі на правову допомогу, суду належить забезпечити сторонам у справі можливість бути повідомленими про розгляд заяви та надати свої заперечення щодо розміру витрат, які заявник намагається компенсувати за рахунок протилежної сторони (висновки у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21 (провадження № 12-43гс22)). При розгляді цієї заяви суд повинен забезпечити сторонам дотримання принципів змагальності, рівності в судочинстві, реалізацію права сторони «бути вислуханою» як передумови того, що вона була «почута», що є складовою права на справедливий суд (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін проти України», заява № 4909/04 від 10 лютого 2010 року). Судом встановлено, що в порушення вищевказаних положень чинного цивільно-процесуального законодавства щодо подання доказів, представник позивача за первісним позовом не надав доказів на підтвердження надсилання (надання) копій доказів понесених витрат на правову допомогу відповідачу за первісним позовом. Окрім того, такі докази не подані до суду в електронній формі та публічно не є доступними, тому суд дійшов висновку, що відсутні підстави прийняття до уваги доказів надання [PERSON] професійної правничої допомоги на суму 19000 грн у цій справі, а тому у задоволенні клопотання про відшкодування витрат позивача за первісним позовом [PERSON] на професійну правничу допомогу слід відмовити. Отже,

Outcome: partial