Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-28 00:00:00

Керівник Золотоніської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області звернувся до суду з позовом до [PERSON] про примусове припинення права власності на земельну ділянку шляхом її конфіскації. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що [PERSON] будучи громадянином російської федерації, на підставі заповіту від 04.09.2010 складеного [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , успадкував земельні ділянки 7120683800:02:001:0341, площею 2,7829 га, та 7120683800:02:002:0341, площею 0,4059 га, обидві для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться в с. Жорнокльови Золотоніського району Черкаської області, які належали [PERSON] 25.04.2017 під час внесення даних до ДЗК державним кадастровим реєстратором ділянку площею 0,4059га внесено до Державного земельного кадастру за запропонованим програмним забезпеченням Національної кадастрової системи кадастровим номером 7120683800:02:001:0559, власник - [PERSON] . Земельна ділянка з кадастровим номером 7120683800:02:001:0341 площею 2,7829 га внесена до ДЗК без зміни кадастрового номера. Ділянка кадастровий номер 7120683800:02:002:0341 площею 0,4059 га до Державного земельного кадастру за таким кадастровим номером не внесена, а внесена під кадастровим 7120683800:02:001:0559.Тобто, враховуючи підставу внесення даних до ДЗК, земельна ділянка 7120683800:02:001:0559 належала до спадкового майна [PERSON] . У подальшому право власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 7120683800:02:001:0341 внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за номером 664690271206 від 19.06.2015, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Земельна ділянка з кадастровим номером 7120683800:02:001:0559 до Державного реєстру не внесена. Згідно заяви від 13.01.2021 [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] у 6 місячний строк. У ході розгляду Драбівським районним судом справи № 692/590/24 за заявою Драбівської селищної територіальної громади в особі Драбівської селищної ради про визнання спадщини [PERSON] відумерлою, встановлено факт того, що її майно успадковане [PERSON] та у задоволенні заяви відмовлено. За даними Державного реєстру земельна ділянка 7120683800:02:001:0341 площею 2,7829 передана за життя спадкодавця в оренду ТОВ «Баришівська зернова компанія» з 10.02.2015 (строк дії Договору оренди до 31.12.2030). З моменту отримання у спадок вказаних земельних ділянок 13.01.2021 по даний час вони перейшли як спадкове майно до власності іноземного громадянина. Позивач зазначає, що іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки у разі прийняття спадщини. Землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може набуватися нею у власність, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. При цьому положеннями ст. 130 ЗК визначено, що право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення мають право громадяни України, юридичні особи України, учасниками яких є лише громадяни України та/або держава, та/або територіальні громади, територіальні громади, держава. Відповідач з 13.01.2021 мав реальну можливість відчужити земельні ділянки, які він отримав у спадок, але в порушення ч. 1 ст. 145 Земельного кодексу України, не вжив заходів спрямованих на їх відчуження. Вказані вище земельні ділянки не можуть перебувати у власності відповідача, який є іноземним громадянином. За таких умов позивач просить припинити громадянину російської федерації [PERSON] право власності на вказані земельні ділянки шляхом їх конфіскації на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області та стягнути з відповідача судові витрати зі сплати судового збору на користь Черкаської обласної прокуратури. Ухвалою суду від 11 листопада 2024 року провадження по справі відкрито у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, встановлено відповідачу строк подання відзиву на позов, а позивачу - відповіді на відзив. Від відповідача [PERSON] на адресу суду відзив на позовну заяву не надходив. Від представника ГУ Держгеокадастру в Черкаській області до суду за вх. № 4878/24-Вх від 14.11.2024 надійшло клопотання, у якому та вказала, що за даними Державного земельного кадастру земельна ділянка з кадастровим номером 7120683800:02:001:0341, має площу 2,7829га, та визначено цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельна ділянка розташована в Жорнокльовівській сільській раді (за межами населеного пункту), Драбівського району, Черкаської області. 19.06.2015 в результаті інформаційного обміну з органами, що здійснюють реєстрацію права на нерухоме майно надійшла інформація про зареєстроване право власності за [PERSON] . Державна реєстрація речового права від 19.06.2015, до 31.12.2030 року діє договір оренди земельної ділянки з Товариством з обмеженою відповідальністю «Баришівська зернова компанія» (код ЄДРПОУ 32886518). Відомості про земельну ділянку внесено до Державного земельного кадастру відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 174852, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 214 належить [PERSON] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером запропонованим програмним забезпеченням Національної кадастрової системи - 7120683800:02:001:0559, отже, кадастровий номер земельної ділянки 7120683800:02:002:0341 змінився на кадастровий номер - 7120683800:02:001:0559. За даними Державного земельного кадастру земельна ділянка з кадастровим номером 7120683800:02:001:0559, має площу 0,4059 га, земельна ділянка розташована в адмінмежах Жорнокльовівської сільської ради, Драбівського району, Черкаської області. Згідно відомостей, що містяться в матеріалах даної справи, [PERSON] є громадянином російської федерації. Зазначив, що враховуючи те, що відповідач земельну ділянку сільськогосподарського призначення, добровільно упродовж встановленого законодавством України річного строку не відчужив, право власності відповідача на цю земельну ділянку підлягає конфіскації за рішенням суду. Тому Головне управління підтримує позов Золотоніської окружної прокуратури, просить задовольнити позовні вимоги та здійснювати розгляд справи без участі представника Головного управління. Ухвалою суду від 23.12.2025 підготовче провадження закрито, справа призначена до судового розгляду. У судове засідання 22.01.2025 прокурор Бобко Т.Б. не прибула, скерувала до суду заяву вх. № 415/22-Вх від 22.01.2025 про розгляд справи без участі прокурора, у якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, на їх задоволенні наполягала, проти заочного рішення не заперечувала. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, не повідомив суд про причину неявки, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Представник ГУ Держгеокадастру у Черкаській області в судове засідання не прибув. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Повідомлення про причину неявки в засідання від відповідача до суду не надійшло, відзив на позов не надано, тому суд вважає за можливе відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити рішення. Судом встановлено наступні обставини. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 394684545 від 12.09.2024, інформація про земельну ділянку з кадастровим номером 7120683800:02:002:0341 відсутня. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 394684393 від 12.09.2024 власником земельної ділянки з кадастровим номером 7120683800:02:001:0341, площею 2,7829га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої за адресою: Черкаська обл., Драбівський р-н, Жорнокльовівська с/рада, вказана Півториста Надія Олександрівна, розмір частки, 1. Відомості про суб`єкта іншого речового права: орендар ТОВ «Баришівська зернова компанія», строк дії до 31.12.2030. Відповідно до даних копії державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯБ № 174852, виданого 27.09.2004 на підставі розпорядження голови Драбівської РДА від 22.09.2004 № 348, власником земельної ділянки площею 3,1888га, розташованої в с. Жорнокльови, Драбівський р-н Черкаська область, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, вказана [PERSON] . Земельна ділянка складається з двох земельних ділянок: площею 2,7829 га, кадастровий номер 7120683800:02:0010341 та площею 0,4059 га, кадастровий номер 7120683800:02:0020341. Згідно відповіді № 46/01-16 від 26.04.2024 в.о. завідувача Драбівської державної нотаріальної контори Колосовською С.О. відмовлено Драбівській селищній раді Черкаської області у наданні інформаційної довідки зі Спадкового реєстру щодо заведення спадкової справи після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Згідно даних повного витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00044790812 від 30.04.2024 [PERSON] , [INFO] померла [INFO] у с. Антоновичі, Чернігівського р-ну Чернігівської області, про що виконавчим комітетом Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області складено актовий запис № 140 від 03.08.2020 . Згідно копії Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 63493676 від 09.02.2021, за параметрами запиту [PERSON] , дата смерті [INFO] , у Спадковому реєстрі інформація відсутня. Згідно копії Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 63499295 від 10.02.2021 спадкова справа номер у спадковому реєстрі 67180988, номер у нотаріуса 24, спадкодавець [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , заведена 09.02.2021 приватним нотаріусом Драбівського районного нотаріального округу Бірюком О.В. Згідно копії Інформаційної довідки зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 63493727 від 09.02.2021, у спадковому реєстрі за параметрами запиту [PERSON] ,1936р.н., наявна інформація про заповіт, номер у спадковому реєстрі 49876648, стан чинний, бланки ВРА 052662, номер у реєстрі нотаріальних дій 2772, посвідчений 04.09.2010 приватним нотаріусом Драбівського районного нотаріального округу Бірюком О.В. Згідно копії Інформаційної довідки з єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів № 169523515 від 09.02.2021, 12.07.2010 приватним нотаріусом Драбівського районного нотаріального округу Бірюком О.В. було отримано бланк ВРА 052662, який витрачено 04.09.2010, код витрачання бланка: 4 - заповіт. Згідно копії Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 24640554 від 04.09.2010, заповіт номер у спадковому реєстрі 49876648, бланки: ВРА 052662, номер у реєстрі нотаріальних дій 2772, посвідчений 04.09.2010 приватним нотаріусом Драбівського районного нотаріального округу Бірюком О.В., заповідач [PERSON] . Згідно копії заповіту № 2772, посвідченого приватним нотаріусом Драбівського районного нотаріального округу Бірюком О.В. 04.09.2010, [PERSON] , [INFO] , зробила розпорядження на випадок смерті, яким все своє майно заповіла [PERSON] , [INFO] . Згідно копії свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 03.08.2020 виконавчим комітетом М-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, Україна, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у с. Антоновичі, Чернігівського р-ну Чернігівської області у віці 84 роки, про що 03.08.2020 складено відповідний актовий запис № 140. Згідно копії спадкової справи № 24/2021, до майна померлої [INFO] [PERSON] , вона заведена 09.02.2021 на підставі заяви [PERSON] , [INFO] , уродження с. Жорнокльови, Драбівського р-ну Черкаської області, громадянина російської федерації, паспорт громадянина росії [NUMBER] , виданий 16.082005 ОВД м. Кайеркана, Краснодарського краю, код підрозділу 242-046, зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , бланк 24 А А 4489714, від 13.01.2021, посвідченого нотаріусом Башкіровою І.В., російська федерація. Півтористий І.Д. вказав, що спадщину після смерті матері [PERSON] приймає та просить видати свідоцтва про право на спадщину за законом та/або за заповітом на все майно. Згідно копії Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) 77310241 від 13.06.2024, спадкова справа номер у спадковому реєстрі 67180988, номер у нотаріуса 24, спадкодавець [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , заведена 09.02.2021 приватним нотаріусом Драбівського районного нотаріального округу Бірюком О.В., інформація про видані свідоцтва про право на спадщину відсутня. Рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 17.06.2024 по справі № 692/590/24 у задоволенні заяви Драбівської селищної територіальної громади в особі Драбівської селищної ради про визнання спадщини відумерлою відмовлено. Встановлено, що Драбівська селищна територіальна громада в особі Драбівської селищної ради звернулась до суду з заявою про визнання спадщини відумерлою, в якій просила визнати спадщину [PERSON] , яка померла [INFO] відумерлою, зокрема, в частині земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,7829 га, кадастровий номер 7120683800:02:001:0341, та площею 0,4059 га, кадастровий номер 7120683800:02:001:0341 за межами населеного пункту с. Жорнокльови Золотоніського району Черкаської області. Спадщину після смерті [PERSON] прийняв шляхом направлення нотаріусу нотаріально завіреної заяви про прийняття спадщини її син [PERSON] . Згідно відповіді департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації ДМС України № 6.5-8218/6-24 від 29.07.2024, відомості про оформлення документів що підтверджують громадянство, а саме паспорт громадянина України та паспорт громадянина України для виїзду за кордон на ім`я [PERSON] , [INFO] , відсутні. За інформацією Центрально-південного міжрегіонального управління ДМС на ім`я [PERSON] , [INFO] , оформлено паспорт громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року серії [NUMBER] , виданий 18.11.1981 Драбівським РВВС Черкаської області. Згідно витягу № НВ-9948662282024 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок нормативна грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер 7120683800:02:001:0341 становить 106459,17 грн. Згідно Інформації з Державного земельного кадастру про земельну ділянку кадастровий номер 7120683800:02:001:0559, площею 0,4059 га станом на 12.09.2023 становить 4314,30 грн., власником земельної ділянки вказана [PERSON] , відомості про обмеження у використанні земельної ділянки не зареєстровані. Згідно відповіді ГУ Держгеокадастру у Черкаській області № 10-23-0.6-6595/2-24 від 25.09.2024 на запит Золотоніської окружної прокуратури щодо захисту інтересів держави у сфері земельних відносин, зокрема з питань незаконного володіння іноземними громадянами та юридичними особами земельними ділянками сільськогосподарського призначення, відповідно до постанови КМУ від 13.03.2022р. № 303 припинено проведення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду на період воєнного стану, що унеможливлює проведення перевірок по даним фактам. Також у зв`язку з відсутністю належного фінансування ГУ хоча і вбачає підстави та мало намір, позбавлене можливості звернутись з позовами до суду. Згідно копії відповіді виконавчого комітету Драбівської селищної ради Черкаської області № 03-18/2596 від 30.09.2024 щодо підстав зміни кадастрового номера земельної ділянки 7120683800:02:002:0341 на 7120683800:02:001:0559 рекомендовано звернутись до ГУ Держгеокадастру у Черкаській області, орган місцевого самоврядування не має повноважень на зміну або присвоєння кадастрового номеру. Згідно відповіді ГУ Держгеокадастру у Черкаській області № 10-23-0.2-7249/2-24 від 21.10.2024 на запит Золотоніської окружної прокуратури за інформацією відділу № 1 Управління реалізації державної політики у сфері земельних відносинах ГУ, земельна ділянка площею 0,4059 га з кадастровим номером 7120683800:02:002:0341 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в Черкаській області, Драбівський р-н, с. Жорнокльови, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку від 27.09.2024 серії ЯБ № 174852, належить [PERSON] . Відомості про земельну ділянку внесено до Державного земельного кадастру кадастровим реєстратором 25.04.2017 відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку від 27.09.2024 серії ЯБ № 174852, що належить [PERSON] , з кадастровим номером, запропонованим програмним забезпеченням Національної кадастрової системи - 7120683800:02:001:0559. Згідно Інформації з Державного земельного кадастру про земельну ділянку кадастровий номер 7120683800:02:001:0341, площею 2,7829 га, станом на 18.09.2024 нормативна грошова оцінка становить 106429,17, власником вказана [PERSON] , частка у спільній власності 1, відомості про оренду, суборенду: ТОВ «Баришівська зернова компанія», дата державної реєстрації речового права: 19.06.2015, строк дії речового права до 31.12.2030. Таким чином судом достовірно встановлено, що спадкоємцем на майно [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , - земельні ділянки сільськогосподарського призначення кадастровий номер 7120683800:02:001:0341, площею 2,7829 га, та 7120683800:02:001:0559, площею 0,4059 га, є її син [PERSON] , [INFO] , громадянин російської федерації, який спадщину прийняв у встановленому законодавством порядку, хоча й не отримував свідоцтв про право на спадщину на спадкове майно. При цьому суд звертає увагу, що у зв`язку зі збройною агресією російської федерації дипломатичні відносини між нею та державою Україна розірвано і отримати відомості з росії про відповідача [PERSON] не є можливим. Даний факт є загальновідомим і доказування не потребує (ч. 3 ст. 82 ЦПК України). Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України). Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів (стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод). Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ стаття 1 Першого протоколу до Конвенції закріплює три окремі норми: 1) виражається у першому реченні першого абзацу, закладає принцип мирного володіння майном і має загальний характер; 2) викладена у другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності й обумовлює його певними критеріями; 3) закріплена у другому абзаці та визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна у загальних інтересах. Другу та третю норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, треба тлумачити у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «"East/West Alliance Limited" проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04), § 166-168). Критеріями сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції є те, чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі, чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті, а також, чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право. Втручання держави у право власності повинно мати нормативну основу у національному законодавстві, яке є доступним для заінтересованих осіб, чітким, а наслідки його застосування - передбачуваними. Якщо можливість втручання у право власності передбачена законом, Конвенція надає державам свободу розсуду щодо визначення легітимної мети такого втручання: або з метою контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів, або для забезпечення сплати податків, інших зборів або штрафів. Відповідно до ст. 1 Земельного кодексу України земля в Україні є національним багатством і перебуває під особливою охороною закону. Згідно норм ст. 19 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення віднесено до категорії особливо цінних. Статтями 13, 14 Конституції України визначається, що земля та інші природні ресурси є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Правовий режим земельних відносин, порядок і умови набуття та припинення права власності, а також права володіння, користування земельними ділянками визначаються законами. За змістом положень ст. 41 Конституції України, ст. ст. 319, 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Особливості правових підстав набуття та припинення права власності на об`єкти нерухомого майна іноземцями (особами без громадянства) визначені і нормами Закону України «Про міжнародне приватне право», положеннями Цивільного кодексу України, Земельного кодексу України. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 38 Закону України «Про міжнародне приватне право», право власності та інші речові права на нерухоме та рухоме майно визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться, якщо інше не передбачено законом. Належність майна до нерухомих або рухомих речей, а також інша класифікація майна визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться. Згідно з ч. 1 ст. 39 даного Закону, виникнення та припинення права власності та інших речових прав визначається правом держави, у якій відповідне майно перебувало в момент, коли мала місце дія або інша обставина, яка стала підставою для виникнення або припинення права власності та інших речових прав, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. Відповідно до ч. 1,2 ст. 378 ЦК України право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Відповідно до ч.1,2 ст. 373 ЦК України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Згідно з положеннями ч.1,2,4 ст. 374 ЦК України суб`єктами права власності на землю (земельну ділянку) є фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Іноземці, особи без громадянства можуть набувати право власності на землю (земельні ділянки) відповідно до закону. Права та обов`язки суб`єктів права власності на землю (земельну ділянку) встановлюються законом. Відповідно до ст. 378 ЦК України право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Відповідно до п. а) ст. 80 Земельного кодексу України суб`єктами права власності на землю є громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 81 ЗК України іноземні громадяни та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Згідно з положеннями ч. 3 ст. 81 ЗК України, іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; прийняття спадщини. Відповідно до ч. 4 ст. 81 ЗК України, землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Згідно положень\~ч.\~1,3\~ст.\~130\~ЗК України\~набувати право\~власності на\~земельні ділянки\~сільськогосподарського призначення\~можуть: а)\~громадяни України; б)\~юридичні особи\~України,\~створені і\~зареєстровані за\~законодавством України,\~учасниками (акціонерами,\~членами)\~яких є\~лише громадяни\~України та/або\~держава,\~та/або\~територіальні громади; в) територіальні громади; г)\~держава. Порушення вимог частин першої і другої цієї статті є підставою для визнання правочину, за яким набувається право власності на земельну ділянку, недійсним, а також для конфіскації земельної ділянки. Згідно з положеннями пунктів д), е) ст. 140 ЗК України, підставою припинення права власності на земельну ділянку є конфіскація за рішенням суду та невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Згідно з п. в) ст. 143 ЗК України примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі конфіскації земельної ділянки. Відповідно до\~ч.1,2\~ст.\~145\~ЗК України\~якщо до\~особи переходить\~право власності\~на земельну\~ділянку,\~яка за\~цим Кодексом\~не може\~набуватися нею\~у власність,\~ця ділянка\~підлягає відчуженню\~її власником\~протягом року\~з моменту\~переходу такого\~права. У разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Згідно ч.4 ст. 145 ЗК України позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику. Також п. 10 ч. 1 ст. 346 ЦК України передбачено, що право власності припиняється у разі конфіскації. Частиною 5 ст. 41 Конституції України встановлено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 354 ЦК України до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом. Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених законом. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом. У правовому висновку Верховного Суду України, викладеному в постанові від 18 вересня 2013 року (справа № 6-92 цс 13) зазначено, що основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції», від 11 березня 2003 року «Новоселецький проти України», від 1 червня 2006 року «Федоренко проти України»). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі ст.1. Зокрема, необхідно, щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності. Таким чином, особу може бути позбавлено її власності в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності має бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника. Оскільки ГУ Держгеокадастру у Черкаській області, яке здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю, самостійно не реалізувало процесуальне право на подання позову про конфіскацію земельної ділянки, то наявні підстави для представництва прокурором інтересів держави в суді, що узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 26.05.2020р. по справі № 912/2385/18. Враховуючи викладене, оскільки відповідач [PERSON] , будучи іноземним громадянином, прийнявши спадщину після смерті [PERSON] , в порушення вимог ч. 4 ст. 81 ЗК України, з 01.07.2021 дві земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які знаходяться за адресою Черкаська область, Золотоніський р-н, с. Жорнокльови, добровільно не відчужив, отже позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення у повному обсязі, тому слід припинити право власності відповідача та конфіскувати вказані земельні ділянки. При цьому суд вважає втручання у право власності легітимним, пропорційним легітимній меті та законним. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений за подання позовної заяви судовий збір в сумі 4844,80 грн.

Outcome: approved