Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-29 00:00:00

23.10.2024 до Вишгородського районного суду Київської області представником позивача адвокатом Чубко Ю.М. подано вказану вище позовну заяву, у якій позивач просила: визнати [PERSON] батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] ; внести зміни до актового запису №10 від 07.05.2024, складеного Виконавчим комітетом Пірнівської сільської ради Вишгородського району Київської області про народження [PERSON] , [INFO] , вказавши її батьком [PERSON] ; стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1\\4 частини від усіх видів заробітку доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з дати ухвалення судового рішення. Допустити негайне виконання рішення суду у межах платежу аліментів за один місяць; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. Після виконання судом вимог частини восьмої статті 187 ЦПК України, ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 30.10.2024 прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у цивільній справі у загальному позовному провадженні та призначено до розгляду у підготовче засідання на 16.12.2024 о 12:00. 10.12.2024 до суду, через систему «Електронний суд» представником відповідача адвокатом Пономарьовою В.М. подано відзив на позовну заяву, у якому, посилаючись на положення частини першої статті 251 ЦПК України, просила суд зупинити провадження у справі до повернення позивача зі служби в Національній гвардії України (Збройних Сил України або інших військових формувань). У підготовче засідання, призначене на 16.12.2024, з`явилися позивач та її представник адвокат Чубко Ю.М. Представник відповідача адвокат Пономарьова В.М. взяла участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 16.12.2024 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Пономарьової В.М. про зупинення провадження у справі, з підстав та мотивів, наведених у вказаному судовому рішенні. За клопотанням представника відповідача у підготовчому провадженні оголошено перерву до 30.01.2025 до 10:00. 31.01.2025 представником позивача подано заяву про розгляд справи у відсутності позивача та її представника, зазначивши про відмову від позовних вимог у частині про визнання батьківства та внесення відомостей до актового запису, оскільки відповідач [PERSON] добровільно визнав себе батьком [PERSON] , [INFO] , підтримуючи позовну вимогу про стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання дитини у заявленому розмірі. До заяви додано копію повторно виданого 07.01.2025 Вишгородським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) свідоцтва, серія [NUMBER] , про народження [PERSON] , [INFO] , батьками якої зазначено: батько [PERSON] ; мати [PERSON] . Також, цього самого дня, до суду відповідачем подано заяву про розгляд справи у його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги щодо стягнення аліментів визнає у повному обсязі. У судове засідання, призначене на 30.01.2025, учасники провадження не з`явилися. Вирішуючи питання про можливість проведення підготовчого засідання у відсутності учасників провадження, суд враховує раніше подані ними заяви, а також те, що їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про прийняття відмови від частини позовних вимог та ухвалення рішення у частині, яка визнається відповідачем у повному обсязі. Так, ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 30.01.2025 прийнято відмову [PERSON] від позовних вимог до [PERSON] про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини, а провадження у цій частині закрито на підставі пункту 4 частини першої статті 255 ЦПК України. Постановлено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, розглядати у загальному порядку. В обґрунтування позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, зазначено, що відповідач, є батьком їхньої спільної доньки та після її народження, одного разу відвідував її, а також декілька разів скидав кошти на рахунок позивача для поточних потреб дитини. Однак, відповідач в повній мірі не допомагає у вихованні та утриманні спільної дитини, позивач змушена просити кошти у батьків та фактично перебуває з дитиною на їхньому утриманню. Позивач зазначає, що відповідач має нормальний стан здоров`я та наразі проходить військову службу у військовій частині В/Ч [NUMBER] , де отримує дохід, а тому має можливість сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частки всіх видів та доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. 30.01.2025 відповідач подав до суду заяву, відповідно до якої, він визнав позовні вимоги про стягнення аліментів, у повному обсязі. Згідно із\~частинами третьою\~та четвертою\~статті 200\~ЦПК України,\~за результатами\~підготовчого провадження\~суд ухвалює\~рішення у\~випадку визнання\~позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно із частиною четвертою статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, ЦПК України допускає ухвалення рішення в підготовчому засіданні в правовідносинах, що виникли між сторонами. Відповідно до абз. 6 пункту 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 «Про судове рішення в цивільній справі», у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Відповідно до частини першої статті 82 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Оскільки відповідач позов визнав, а визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, зокрема дитини, у суду наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому засіданні. Перешкод для здійснення розгляду справи у підготовчому засіданні та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами, судом не установлено. Дослідивши письмові докази у справі, оцінивши докази на підтвердження обставин у їх сукупності, судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є: батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с.122). Згідно витягу з реєстру Пірнівської територіальної громади, дитина [PERSON] проживає разом із мамою [PERSON] за їх зареєстрованим місцем проживання (а.с. 15, 16). Як убачається із матеріалів справи, відповідач зареєстрований за іншою адресою, ніж позивач з дитиною. Обставини, викладені позивачем в обґрунтування вимог про стягнення аліментів, у зв`язку з чим вона звернулася до суду за захистом прав дитини, не заперечуються відповідачем та він погодився із заявленим позивачем розміром аліментів. Відповідно до положень частини другої статті 51 Конституції України та статті 180 Сімейного кодексу України (далі СК України), батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно зі статтею 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частини першої статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Частиною другою статті 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно із статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» та статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» визначено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2563 гривні, дітей віком від 6 до 18 років 3196 гривень. Відповідно до частини першої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оскільки, позивачем заявлено про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у частці від доходу відповідача, суд вважає за необхідне стягнути їх саме у вказаний спосіб, враховуючи визнання відповідачем позову та відсутність будь-яких заперечень щодо сплати заявлених позивачем аліментів. Статтею 18 Конвенції ООН про права дитини встановлено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Таким чином, визначаючи розмір аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , суд враховує матеріальне становище кожної із сторін спору, а саме те, що відповідач [PERSON] батько дитини, є особою працездатного віку, працює та отримує дохід, доказів про наявність медичних протипоказань встановлених відповідачу щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності суду надано не було, тому, з урахуванням заяви про визнання позову, є підстави вважати, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, яка має право на отримання матеріальної допомоги з боку своїх батьків. Водночас, факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів і ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини (Постанова Верховного Суду від 11.03.2020 у справі №759/10277/18). Отже, аналізуючи вищезазначені обставини та факти, враховуючи принципи об`єктивності та справедливості, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги щодо стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, підлягають задоволенню. Згідно зі статтею 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тому аліменти слід призначити з 23.10.2024, тобто з дня пред`явлення позивачем вказаного позову. Відповідно до статті 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Оскільки, відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивач у справах про стягнення аліментів від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, з урахуванням положень статті 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 гривень.

Outcome: approved