Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-20 00:00:00

Рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 20.12.2024 у справі № 606/1758/24 відмовлено у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ МАРКЕТ» до [PERSON] про стягнення шкоди, завданої наслідок ДТП. 06.01.2025 представник відповідача адвокат Гуцалюк А.Р. за допомогою системи «Електронний суд» подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ МАРКЕТ» в користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу у сумі 10000 грн. Представник позивача в судове зсідання не з`явилася, про час та місце розгляду повідомлялася. Через підсистему «Електронний суд» надіслала письмові заперечення з приводу заяви про ухвалення додаткового рішення, в яких просила відмовити в задоволення заяви по суті. Заперечення обґрунтовані тим, що представник відповідача надав суду та позивачу копію рахунку на оплату послуг № 06-09/2 від 06.09.2024 на суму 10\~000 грн., в своїй заяві про ухвалення додаткового рішення представник відповідача не вказує, який з рахунків є актуальним та, який підлягає оплаті, що може вказувати на фіктивність виписаних документів. Представник позивача звертала увагу, що ні договором про надання правничої допомоги, ні додатковою угодою до нього не передбачено порядок оплати послуг, а саме строк оплати. Зважаючи на це, та приписи ст. 530 ЦК України, відповідач повинна була оплатити рахунок від 03.01.2025 у строк до 10.01.2025. Доказів здійснення такої оплати представник відповідача не надав. Також представник позивача вказувала, що в долучених представником відповідача документах не має детального опису робіт(наданих послуг) виконаних адвокатом. Наголошувала, що справа є нескладною, ціна позову 40076,83 грн., обсяг наданих послуг адвокатом є невеликий, зокрема, відзив, заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, клопотання про відкладення розгляду справи. Представник позивача вважала, що розмір витрат на суму 10000 грн. є явно завищеним та не відповідає обсягу фактично виконаної роботи. Відсутність детального опису робіт (послуг), та підтвердження понесених фактичних витрат дає підстави суду зменшити розмір гонорару. Представник відповідача в судовому засіданні просив задовільнити заяву з мотивів наведених в ній. Вказував, що між адвокатським об`єднанням та відповідачем було укладено договір про надання правничої допомоги, встановлено фіксований розмір гонорару в сумі 10\~000 грн., який не змінюється від обсягу наданих послуг та витраченого адвокатом часу. Вважав, що послуги були надані, що підтверджується відповідними документами, а тому є всі підстави задоволити заяву. Дослідивши змістподаної представником відповідача заяви та матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1)стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2)суд,вирішивши питання про право,не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно,яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3)судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Положеннями ч. 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Судом встановлено, що у поданому відзиві на позов представник відповідача вказав, що у зв`язку із розглядом справи очікує понести витрати на правничу допомогу у розмірі 10000 грн. Рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 20.12.2024 у справі № 606/1758/24 відмовлено у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ МАРКЕТ» до [PERSON] про стягнення шкоди, завданої внаслідок ДТП. До матеріалів справи представником відповідача \~адвокатом Гуцалюком А.Р. долучено: ордер на надання правничої (правової) допомоги серії ВО № 1085937 від 06.09.2024; договір про надання правничої допомоги № 28-11/1 від 28.11.2023, рахунок від 06-09/2 від 06 вересня 2024, в якому вказано, що він виданий на підставі договору про надання правничої допомоги, в описі робіт вказано представництво інтересів клієнта у справі за позовом ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» до [PERSON] про стягнення шкоди завданої внаслідок ДТП, вартість 10000грн.; Додатково угоду № 1 до договору про надання правничої допомоги № 28-11/1 від 28.11.2023, відповідно до якої на виконання п.4.1 та 4.2 Договору про надання правничої допомоги № 28-11/1 від 28.11.2023 сторони дійшли згоди про те, що Об`єднання представлятиме інтереси [PERSON] в цивільній справі № 606/1758/24 за позовом ТОВ «АТБ МАРКЕТ». Розмір гонорару 10000 грн., є фіксованим та не залежить від об`єму вчинених робіт; Акт наданих послуг від 03.01.2025 № 03-01/1 до договору про надання правничої допомоги № 28-1/1 від 28.11.2023 та додаткової угоди № 1 від 01.09.2024, який складений про те, що послуги, а саме: представництво інтересів [PERSON] в суді надані в повному обсязі. За виконану роботу [PERSON] сплачує об`єднанню 10\~000 грн. Згідно з вимогами ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати , в тому числі: 1) на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Встановлено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Положеннями п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон) визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 статті 30 Закону, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Виходячи зі змісту положень частини третьої статті 27 Закону до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Положеннями 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, який полягає у визначенні за суб`єктом цивільного права можливості укладати договір або утримуватися від його укладання, а також визначати його зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі №751/3840/15-ц зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Враховуючи вищенаведене, ухвалюючи рішення щодо стягнення з ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» витрат, понесених відповідачем за надання професійної правничої допомоги, із врахуванням наданих відповідачу адвокатських послуг зокрема, підготовка та подання відзиву на позов, заперечення щодо заяви про ухвалення додаткового рішення, участь у судових засіданнях, суд вважає, що обґрунтованим та співмірним зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт та обсягом наданих адвокатом послуг, буде розмір правничої допомоги в сумі 3000 грн. Доводи представника позивача про те, що відповідач не надав суду доказ фактичної сплати витрат на правову допомогу у цій справі, є безпідставними, оскільки витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137, частина восьма статті 141 ЦПК України). Саме такою є правова позиція Верховного Суду, висловлена Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, а також постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22). Посилання представника позивача про те,що долучені документи не містять опису, вартості та тривалості кожної наданої послуги, що унеможливлює встановити, з чого складається заявлена загальна вимога у сумі 10000.00 гривень, є необґрунтованими, оскільки згідно правового висновку, викладеного у постанові ВП ВС від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21, учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення\~визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права. У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо. Представником позивача було надано заперечення щодо неспівмірності суми фіксованого гонорару із складністю справи, які судом було взято до уваги при визначені витрат, які підлягають стягненню з позивача. З огляду на зазначене вище, заява представника відповідача про ухвалення додаткового рішення підлягає до часткового задоволення. На підставі наведенного та

Outcome: partial