Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-29 00:00:00

30.12.2024 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області через систему «Електронний суд» звернулася [PERSON] (далі заявник), в інтересах якої діє адвокат Семенюта Р.А. (далі представник заявника) із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи: Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області, в якій заявник просить суд: - встановити факт, що має юридичне значення, а саме те, що [PERSON] , [INFO] , була у трудових відносинах з ВАТ «Білоцерківське виробничо-торгівельне трикотажне підприємство» в період з 02.10.1995 року по 02.07.2000 року і на підставі наказу № 32 від 03.07.2000 року, записаного в трудову книжку серії [NUMBER] була звільнена із займаної посади. І. Стислий виклад позиції учасників справи. В обґрунтування вимог заяви заявник зазначила, що 06 квітня 1990 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] , у зв?язку з чим змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Із трудової книжки [NUMBER] вбачається, що вона оформлена та видана 31 липня 1986 року на ім`я [PERSON] , [INFO] . 28 липня 1986 року заявниця прийнята на роботу до "Білоцерківської трикотажної фабрики ім. 8 Березня" на посаду швеї-мотористки 3 розряду (наказ № 199 від 25.07.1986). 01 грудня 1987 року переведена на посаду швеї третього розряду. У подальшому Білоцерківська трикотажна фабрика ім. 8 Березня перейменована у Білоцерківське виробничо-торгівельне трикотажне об`єднання, а потім у ВАТ «Білоцерківське виробничо-торговельне трикотажне підприємство». 02 липня 2000 року заявниця звільнена з роботи за власним бажанням (наказ № 32 від 03.07.2000 року). 06 лютого 2024 року [PERSON] звернулася до Білоцерківського відділення ГУ ПФУ із заявою про призначення пенсії із зниженням пенсійного віку, однак рішенням про відмову у призначенні пенсії Головного управління Пенсійного Фонду України в Хмельницькій області від 14.02.2024 № 104250016141 їй було відмовлено в призначенні пенсії згідно ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу (25 років). Пенсійний фонд вважає, що страховий стаж Заявника становить 22 роки 5 місяців 8 днів, та за результатами розгляду поданих документів, доданих до заяви про призначення пенсії, до страхового стажу не зараховано період роботи з 02.10.1995 по 02.07.2000 відповідно до архівної довідки від 20.06.2023 № 961/06-03, оскільки відсутній наказ про звільнення з роботи, також накази та особові картки звільнених працівників за період з 1997 по 2006 рік на зберігання до Трудового архіву Білоцерківської міської ради не надходили. За поясненнями заявника, встановлення факту перебування у трудових відносинах має юридичне значення, оскільки від цього залежить визначення трудового та страхового стажу, необхідного для призначення пенсії. Заінтересована особа - головне управління Пенсійного Фонду України в Хмельницькій області надала суду письмові заперечення, з яких вбачається, що рішенням головного управління ПФУ в Хмельницькій області № 104250016141 від 14.02.2024 відмовлено [PERSON] в призначенні пенсії за віком за відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003. Згідно наданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу тривалість страхового стажу становить 22 роки 5 місяців 8 днів, що недостатньо для призначення пенсії за віком. Відсутні підстави для врахування при призначенні пенсії до стажу заявника періоду роботи згідно архівної довідки від 20.06.2023 № 961/06-03 з 02.10.1995 по 02.07.2000, оскільки відсутній наказ про звільнення з роботи. Враховуючи вищевикладене, при вирішенні питання про встановлення факту, що має юридичне значення, та прийнятті рішення, управління просить об`єктивно дослідити усі матеріали справи, взяти до уваги доводи головного управління та прийняти обґрунтоване рішення. Заінтересована особа - головне управління Пенсійного фонду України у Київській області у встановлений судом строк не надала суду письмові пояснення по суті заяви. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 02.01.2025 року було відкрито провадження в цивільній справі в порядку окремого провадження та призначено заяву до судового розгляду по суті в судовому засіданні. 13.01.2025 від представника заявника адвоката Семенюти Р.А. надійшло клопотання про виклик та допит свідків. 22.01.2025 від заінтересованої особи головного управління Пенсійного Фонду України в Хмельницькій області надійшла заява про розгляд справи без участі представника. У судове засідання, призначене на 22.01.2025 року, учасники справи не з`явились. Від представника заявника адвоката Семенюти Р.А. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи в зв`язку із участю в іншому судовому процесі. Розгляд справи відкладено на 30.01.2025 року. 22.01.2025 (отримано суддею 23.01.2025) від заінтересованої особи головного управління Пенсійного Фонду України в Хмельницькій області до суду надійшли письмові заперечення. Заінтересована особа головне управління Пенсійного Фонду України в Київській області до суду не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. В судовому засіданні заявник та її представник заяву підтримали в повному обсязі та просили задовольнити з підстав, зазначених у заяві. Суд, заслухавши пояснення заявника та його представника, показання свідків та дослідивши письмові докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що заявник [PERSON] , [INFO] є уродженкою с. Борове Рокитнівського району Ровенської області з 27.09.2005 зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9-10). Зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що 06 квітня 1990 року заявниця зареєструвала шлюб з [PERSON] , у зв`язку з чим змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 12). З трудової книжки серії [NUMBER] вбачається, що вона оформлена та видана 31 липня 1986 року на ім`я « [PERSON] , [INFO] ». В подальшому до трудової книжки внесено зміни, а саме: змінено прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » на підставі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Відповідно до запису № 2, внесеному у трудову книжку вбачається, що 28 липня 1986 року заявниця прийнята на роботу до "Білоцерківської трикотажної фабрики ім. 8 Березня" на посаду швачки-мотористки 3 розряду (наказ № 199 від 25.07.1986). Із запису № 3 вбачається, що 01 грудня 1987 року заявниця переведена на посаду швачки третього розряду. У подальшому Білоцерківська трикотажна фабрика ім. 8 Березня перейменована у Білоцерківське виробничо-торгівельне трикотажне об?єднання на підставі наказу № 345 від 26.12.1988 (запис № 4), потім перейменоване у ВАТ «Білоцерківське виробничо-торговельне трикотажне підприємство» (запис № 5). Відповідно до запису № 6 вбачається, що 02 липня 2000 року заявниця звільнена з роботи за власним бажанням на підставі наказу № 32 від 03.07.2000 року (а.с. 13-15). З довідки Трудового архіву від 20.06.2023 за № 961/06-03, вбачається, що у документах фонду ВАТ «Білоцерківське виробничо-торгівельне трикотажне підприємство» є відомості про: прийняття на роботу [PERSON] швачкою-мотористкою 3-го розряду цеху № 4 з 28 липня 1986 року (наказ № 199-к від 25.07.1986); зміну прізвища [PERSON] » (так у документах), швачки цеху № 3, на прізвище [PERSON] на підставі свідоцтва про шлюб [NUMBER] виданого Саварською с/р Богуславського району 06 квітня 1990 року (наказ № 65 від 08.04.1991), переведення на іншу роботу [PERSON] » (так у документах) з цеху № 3 в цех № 2 з 01 жовтня 1995 року (наказ № 73 від 03.10.1995). Згідно особових рахунків працівників ВАТ «Білоцерківське виробничо-торгівельне трикотажне підприємство» за 2000 рік [PERSON] » (так у документах) значиться швачкою з 28.07.1986 по 02.07.2000 (а.с. 16-17). Відповідно до архівної довідки від 20.06.2023 № 962/06-03 вбачається, що згідно особових рахунків працівників Білоцерківської трикотажної фабрики ім. 8-го Березня за 1986-1990 роки [PERSON] (так у документах), 1968 року народження отримувала заробітну плату. Також у документах фонду ВАТ «Білоцерківське виробничо-торгівельне трикотажне підприємство є відомості про надання додаткової оплачуваної відпустки по догляду за дитиною до 1,5 річного віку заявниці з 07.11.1988 до 05.03.1990. Згідно історичної довідки фонду ВАТ «Білоцерківське виробничо-торгівельне трикотажне підприємство» на підставі наказу № 345 від 26.12.1988 Білоцерківська трикотажна фабрика ім. 8-го Березня перейменована у Білоцерківське виробничо-торгівельне трикотажне об`єднання. На підставі наказу Держкомітету України по легкій і текстильній промисловості № 89 від 06.05.1994 Білоцерківське виробничо-торгівельне трикотажне об`єднання перейменовано у ВАТ «Білоцерківське виробничо-торгівельне трикотажне підприємство» (а.с. 18-19). Згідно архівної довідки від 20.06.2023 №963/06-03 встановлено, що згідно особових рахунків працівників Білоцерківської трикотажної фабрики ім. 8-го Березня за 1991-1995 роки [PERSON] (так у документах), 1968 року народження отримувала заробітну плату. В особових рахунках працівників ВАТ «Білоцерківське виробничо-торгівельне трикотажне підприємство» за 1991 рік відомостей про заробітну плату [PERSON] не виявлено (а.с. 20-21). Згідно архівної довідки від 20.06.2023 №964/06-03 встановлено, що згідно особових рахунків працівників Білоцерківської трикотажної фабрики ім. 8-го Березня за 1996-2000 роки [PERSON] (так у документах), 1968 року народження отримувала заробітну плату. В особових рахунках працівників ВАТ «Білоцерківське виробничо-торгівельне трикотажне підприємство» за 1999 рік відомостей про заробітну плату [PERSON] не виявлено (а.с. 23-24). Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25.09.2023 у справі № 357/10126/23, яке набрало законної сили 26.10.2023, встановлено факт належності [PERSON] архівних довідок, виданих Трудовим архівом Білоцерківської міської ради Київської області від 20.06.2023 за № 961/06-03 № 962/06-03, № 963/06-03, № 964/06-03 (а.с. 24-28). Рішенням про відмову у призначенні пенсії головного управління ПФУ в Хмельницькій області від 14.02.2024 № 104250016141 відмовлено [PERSON] в призначенні пенсії згідно статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу (25 років). До страхового стажу не зараховано період роботи згідно архівної довідки від 20.06.2023 № 961/06-03 з 02.10.1995 по 02.07.2000, оскільки відсутній наказ про звільнення з роботи. Згідно наданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу тривалість страхового стажу становить 22 роки 5 місяців 8 днів (а.с. 29-30). В судовому засіданні допитано свідка [PERSON] , яка суду показала, що навчалась разом із заявницею в училищі № 12 у м. Біла Церква, потім їх разом із заявницею розподілили на роботу на швейну фабрику, де вони працювали у цеху № 3 приблизно до 2000 року. Заробітну плату виплачували нерегулярно. Свідок [PERSON] суду показала, що із заявницею вони земляки. Разом навчалися в училищі, а потім разом працювали на трикотажній фабриці, яка часто реорганізовувалася та перейменовувалася. Вказує, що працювала з 1982 по 2009. Заявниця працювала до 2000 року. Зарплату платили малу, було мало замовлень. ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини сьомої статті 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Статтею 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частинами першою та другою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних цивільних прав фізичних осіб. Проте, не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з існуванням потреби вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення таких юридичних фактів. Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним. Отже, встановлення юридичного факту за рішенням суду безпосередньо породжує певні юридичні наслідки, тобто від встановлення факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих прав громадян. Звернення до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення необхідне заявнику для призначення пенсії за віком. Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року за № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Відповідно до п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України № 58 від 29.07.1993 року, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або фізичної особи понад п`ять днів. Згідно з п. 2.2 Інструкції до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по-батькові, дата народження; відомості про роботу, проведення на іншу постійну роботу, звільнення. Згідно з п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. В правовій позиції викладеній Верховним Судом в постанові від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17 зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Таким чином, заявниця не може нести відповідальність за заповнення трудової книжки, оскільки записи у її трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто нею, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу за спірний період. Недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії. Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Судом встановлено, що заявниця у період з 28 липня 1986 року по 02 липня 2000 року працювала на підприємстві "Білоцерківська трикотажна фабрика ім. 8 Березня, у подальшому перейменоване у Білоцерківське виробничо-торгівельне трикотажне об?єднання, а потім - у ВАТ «Білоцерківське виробничо-торговельне трикотажне підприємство» та була звільнена з роботи 02.07.2000 за власним бажанням на підставі наказу № 32 від 03.07.2000 року. Дані факти підтверджуються відповідними записами, внесеними в трудову книжку заявниці. Тобто, встановлено , що в період з 02.10.1995 року по 02.07.2000 року заявниця перебувала у трудових відносинах з ВАТ «Білоцерківське виробничо-торговельне трикотажне підприємство». Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст. ст. 77, 78 УПК України. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст. 263 ЦПК України). Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. V. Висновки суду за результатами розгляду заяви. Суд, аналізуючи надані заявником письмові докази, встановлені обставини справи, показання свідків приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: факту перебування у трудових відносинах, оскільки встановлення цього факту необхідне заявниці для оформлення і призначення пенсії та остання позбавлена можливості підтвердити вказане в інший спосіб. Встановлення даного факту не пов`язане з вирішенням спору про право, породжує для заявниці юридичні наслідки, оскільки трудова книжка є основним документом, що підтверджує трудовий стаж, а факт перебування заявниці у трудових відносинах є необхідним для нарахування їй трудового стажу; вказані нею обставини знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи судом, а тому, суд дійшов висновку, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved