Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, у якому зазначив, що 27 лютого 2015 року між ним та ПАТ «Райз-Максимко» було укладено договір оренди землі на земельну ділянку загальною площею 7,58 га, яка знаходиться на території Білоусівської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області з кадастровим номером 5325180400:00:012:0022. Додатковою угодою від 13.02.2018 року, якою змінено орендаря на ТОВ «Райз Схід» та, зокрема, встановлено новий розмір орендної плати 29208,70 грн і строк оренди до 03.06.2022. Орендодавець, після 03 червня 2022 року продовжував користуватися земельною ділянкою, адже, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану» від 24.03.2022 р. №2145-ІХ визначено особливості регулювання земельних відносин на час дії воєнного стану, серед яких, зокрема: вважаються поновленими на один рік без волевиявлення сторін відповідних договорів і без внесення відомостей про поновлення договору до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно договори оренди, суборенди, емфітевзису, суперфіцію, земельного сервітуту, строк користування земельними ділянками щодо яких закінчився після введення воєнного стану, щодо земельних ділянок сільськогосподарського призначення приватної власності. З огляду на норми законодавства, строк дії договору було продовжено до 03.06.2023 року. Відповідно до п.11 договору : «Орендна плата вноситься не пізніше 31 грудня поточного року». Однак, в порушення договірних зобов`язань відповідач без будь-якого зазначення причин та обґрунтування не виплатив позивачу орендну плату за 2023 рік у сумі 34890,60 грн. Враховуючи вищенаведене, просить стягнути з ТОВ «Райз-Схід» (ЄДРПОУ: 41104731) на свою користь заборгованість з орендної плати за 2023 рік у розмірі 34890,60 гривень та судові витрати. Ухвалою судді Чорнухинського районного суду Полтавської області від 06.12.2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 23-24). Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, від його представника адвоката Орел В.І. на адресу суду надійшла заява, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача - ТОВ «Райз-Схід» в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причину неявки в судове засідання суд не повідомив. Заяв та клопотань про відкладення розгляду цивільної справи на адресу суду не надходило. Також на адресу суду відповідачем не надіслано відзив на позовну заяву. Відповідно до вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України). Відповідно до ч.1\~ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі\~ст.13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Статтею 21\~Закону України «Про оренду землі»\~встановлено, що орендна плата за землю- це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до\~Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Судом установлено, що\~\~27 лютого 2015 року між ним та ПАТ «Райз-Максимко» було укладено договір оренди землі на земельну ділянку загальною площею 7,58 га, яка знаходиться на території Білоусівської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області з кадастровим номером 5325180400:00:012:0022. Додатковою угодою від 13.02.2018 року, якою змінено орендаря на ТОВ «Райз Схід» та, зокрема, встановлено новий розмір орендної плати 29208,70 грн і строк оренди до 03.06.2022. Орендодавець, після 03 червня 2022 року продовжував користуватися земельною ділянкою, адже, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану» від 24.03.2022 р. №2145-ІХ визначено особливості регулювання земельних відносин на час дії воєнного стану, серед яких, зокрема: вважаються поновленими на один рік без волевиявлення сторін відповідних договорів і без внесення відомостей про поновлення договору до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно договори оренди, суборенди, емфітевзису, суперфіцію, земельного сервітуту, строк користування земельними ділянками щодо яких закінчився після введення воєнного стану, щодо земельних ділянок сільськогосподарського призначення приватної власності. З огляду на норми законодавства, строк дії договору було продовжено до 03.06.2023 року. Відповідно до п.11 договору : «Орендна плата вноситься не пізніше 31 грудня поточного року». Однак, в порушення договірних зобов`язань відповідач без будь-якого зазначення причин та обґрунтування не виплатив позивачу орендну плату за 2023 рік у сумі 34890,60 грн. Відповідно до ч.1\~ст.24 Закону України «Про оренду землі», орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема своєчасного внесення орендної плати. Відповідачем ТОВ «Райз-Схід» не надано жодних доказів належного виконання умов договору в частині сплати орендної плати. Відповідно до статей\~525,\~526,\~530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і у встановлений строк виконання, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Статтею 629 ЦК України\~передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Водночас у відповідності до п.10 Договору оренди землі передбачено, що обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації. Таким чином, сукупна заборгованість за 2023 рік станом на 01.11.2024 складає 34890,60 грн орендної плати, з них: Заборгованість зі сплати орендної плати за період 01.01.2023-01.11.2024 становить 29208,70 грн; 4055,50 грн інфляційне збільшення орендної плати; 732,61 грн 3 % річних; 893,79 грн пеня за прострочення орендної плати. Судом перевірений розрахунок позивача в частині нарахування трьох відсотків річних, та інфляційних втрат, пені за 2023 рік, який є правильним. Таким чином, загальна заборгованість зі сплати орендної плати за договором оренди землі від 27.02.2015 станом на 01.11.2024 складає 34890,60 гривень орендної плати. Такий розмір заборгованості зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою з урахуванням індексу інфляції, 3% річних, пеня узгоджується з умовами договору. Відповідно до вимог ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Невиконання зобов`язань ТОВ «Райз-Схід» по своєчасній виплаті орендної плати (плати за користування земельною ділянкою), тягне за собою відповідальність передбачену п.41, згідно якого за невиконання або неналежне виконання Договору сторони несуть відповідальність відповідно до\~закону та цього Договору\~(а.с.8). У разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Згідно\~ст. 612 ЦК України,\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Оскільки орендна плата є грошовим зобов`язанням, то у зв`язку з невиконанням орендарем умов договору оренди землі про повну та своєчасну виплату орендної плати для нього настають наслідки, передбачені\~ст. 625 ЦК України. В постанові ВСУ від 26 квітня 2017р. по справі № 3-1522гс16 (№ 918/329/16) зазначено, що оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених\~ст. 625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто, таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць (за кожен день такого прострочення) з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення. Позивач при поданні позову сплатив 1211,20 гривень судового збору. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про судові витрати суд виходить з такого. У пункті 82 рішення у справі "Дубовик проти України" від 15.01.2010 Європейський суд з прав людини зазначив, що згідно з практикою Суду заявниця має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим. Статтею 133 ЦПК України\~встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Відповідно до приписів\~ст.141ЦПК України\~судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладається на відповідача у разі задоволення позову. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. За правилами ч.ч.1-6\~ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок щодо попереднього (орієнтовного) визначення суми судових витрат встановлено\~ст.134 ЦПК України. Таким чином відсутність документального підтвердження надання професійної правничої допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акту прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності. У відповідності до частин 1,4\~статті 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження\~понесених витрат\~на правничу\~допомогу представником\~позивача адвокатом\~Орел В.І.\~надано:\~копію ордера\~серії ВІ\~№1260049\~від 21\~листопада 2024\~року про надання\~правничої (правової)\~допомоги [PERSON] \~адвокатом Орел\~В.І.;\~ договір \~про надання\~правової допомоги\~від 21\~листопада 2024\~року; акт приймання-передачі\~виконаних робіт\~по договору\~про надання\~правової допомоги\~адвокатом В.І.Орел\~від 05.12.2024,\~яким передбачено, що \~роботи виконано\~ повному\~обсязі,\~зокрема:\~попереднє опрацювання\~матеріалів та\~консультація \~1000\~гривень,\~підготовка позовної\~заяви (опрацювання\~законодавчої бази,\~вивчення судової\~практики,\~формування правової\~позиції)\~ 5000\~гривень, квитанція від 21.11.2024 про прийняття від [PERSON] гонорару в розмірі 6000 гривень. (а.с.19-21). Виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, враховуючи характер спірних правовідносин, обсяг наданої правової допомоги, ступінь складності справи, відсутність клопотання представника відповідача про зменшення судових витрат, виходячи з принципів розумності, виваженості і справедливості, суд дійшов висновку про доведеність понесених витрат, стягнувши з відповідача судові витрати на правничу допомогу, понесені позивачем на його користь у розмірі 6000 грн. Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, та із правовими висновками, сформульованими у постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року (справа №815/1479/18), від 15 липня 2020 року (справа №640/10548/19), від 21 січня 2021 року (справа № 280/2635/20).

Outcome: approved