Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-16 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача та просить стягнути з останнього заборгованість за договором про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №F-00034517 від 23.02.2022 у розмірі 7750 грн, судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу. В обґрунтування позову зазначено, що 23.02.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ГВАДІАНА» та [PERSON] укладено договір №F-00034517 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, у формі електронного документу з використанням електронного підпису, за умовами якого відповідачу надано кредит в розмірі 2000 грн, строком на 25 днів зі сплатою 2,5 % на добу, на засадах строковості, зворотності, платності та забезпеченості, а позичальник зобов`язався повернути товариству суму кредиту та сплатити проценти за користування кредитними коштами на умовах, визначених договором. 07.05.2024 року між ТОВ «ФК ГВАДІАНА» та ТОВ «Цикл Фінанс» було укладено Договір факторингу №1, відповідно до умов якого ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право нового кредитора до відповідача. Таким чином до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №F-00034517 від 23.02.2022, що підтверджується договором факторингу №1 від 07.05.2024, витягом з реєстру прав вимог від 07.05.2024 та платіжною інструкцією як доказ оплати права грошової вимоги згідно договору факторингу №1 від 07.05.2024 року. Враховуючи встановлені договором умови, загальна сума заборгованості, на момент подання позовної заяви, за Кредитним договором № F-00034517 від 23.02.2022 становить 7750 грн, яка складається з наступного: 2000 грн - заборгованість за кредитом; 5750 грн - заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом за період 23.02.2022 по 18.06.2022. Нарахування відсотків здійснювалося відповідно до умов договору надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту № F-00034517 від 23.02.2022 року та додатків до нього, та припинилось на 90 календарний день, починаючи з першого дня прострочення договору відповідно до його умов та паспорта споживчого кредиту. Ухвалою від 21.10.2024 відкрито провадження у справі, справу постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, будучи повідомленим про розгляд справи належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, не заперечив щодо ухвалення заочного рішення судом. У судові засідання відповідач не з`являвся, про розгляд справи повідомлений належним чином, до суду повернулись рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення із відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою». Також про судовий розгляд справи відповідач був повідомлений через оголошення, розміщене на офіційному веб-сайті судової влади України, відповідно до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України. З опублікуванням оголошень про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. \~\~\~\~\~\~ Згідно ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідач про причини неявки у судові засідання суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не подав, отже, вважається таким, що не з`явився у судове засідання без поважних причин. Відповідно до частини 1 статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи з ухваленням, відповідно до ст.ст. 280-283 ЦПК України, заочного рішення. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідач не скористався правом на подання відзиву в порядку ст.178 ЦПК України, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами справи, що відповідає вимогам ч.8 ст.178 ЦПК України. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата його складання. Суд, дослідивши документи і матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, вважає необхідним зазначити таке. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Підставою звернення представника позивача з даним позовом до суду є невиконання кредитних зобов`язань відповідачем щодо укладеного між сторонами договору. Судом встановлено, що 03.02.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ГВАДІАНА» та [PERSON] укладено договір №F-00034517 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, у формі електронного документу з використанням електронного підпису, за яким останній [PERSON] отримав кредит у сумі 2000 грн ( п. 1.1 договору), строком на 25 днів ( п. 2.1), стандартна процентна ставка становить 2,50% на добу ( п. 2.6), плата за надання кредиту є фіксованою, становить 912,50% річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом і не може бути збільшена без письмової згоди позичальника ( п. 3.1.). Кредит надається в безготівковій формі на реквізити платіжної банківської карти, вказаної позичальником [NUMBER] ( п. 2.2). Договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором: F465673 23.02.2022. Така ж інформація відображена у паспорті споживчого кредиту, підписаного [PERSON] з використанням електронного підпису. Згідно інформаційної довідки ТОВ «Платежі Онлайн» №695/05 від 13.05.2024, 23.02.2022 була проведена виплата на платіжну карту [NUMBER] кредиту за договором № F00034517 в сумі 2000 гривень. Відповідно до довідки ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ГВАДІАНА» від 07.05.2024, сума заборгованості станом на 07.05.2024 не погашена, сума сплачених в рахунок погашення заборгованості за період з 23.02.2022 по 07.05.2024 становить 0 гривень. За п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1ст. 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 07.05.2024 року між ТОВ «ФК «Гвадіана» та ТОВ «Цикл Фінанс» укладено Договір факторингу № 1, згідно якого ТОВ «ФК «Гвадіана» відступає ТОВ «Цикл Фінанс» за плату належні йому права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами відповідно до реєстру боржників згідно додатку №1. Внаслідок передачі (відступлення) прав вимог ТОВ «Цикл Фінанс» заміняє ТОВ «ФК «Гвадіана» у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості, та набуває прав грошових вимог ТОВ «ФК «Гвадіана» за цими Кредитними договорами, включаючи право вимагати від Боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань та інших зобов`язань Боржників за Кредитними договорами ( п. 1.2.). Згідно п. 12.1. строк дії цього договору до 30.04.2027 включно, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Згідно Акту приймання-передачі Реєстру Боржників від 07.05.2024 до Договору факторингу № 1 від 07.05.2024 ТОВ «ФК «Гвадіана» передав, а ТОВ «Цикл Фінанс» прийняв Реєстр Боржників від 07.05.2024 кількістю 2119 на загальну суму заборгованості 7\~544\~818, 35 гривень, в тому числі ТОВ «Цикл Фінанс» прийнято право вимоги від ТОВ «ФК «Гвадіана» до боржника [PERSON] . Відповідно до реєстру прав вимог від 07.05.2024 до договору факторингу №1 від 07.05.2024 ТОВ «Цикл Фінанс» прийнято право вимоги від ТОВ «ФК «Гвадіана» до боржника [PERSON] за кредитним договором № F00034517 на загальну суму боргу 2050 грн, яка складається із суми заборгованості за основною сумою боргу 2000 грн, суми заборгованості за відсотками 50 гривень. Отже, позивачу перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № F00034517 від 23.02.2023 на загальну суму боргу 2050 гривень. Згідно з положеннями ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За нормами ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України). Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон). Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону). Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону). Згідно із частиною 6 статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору, щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Таким чином, між сторонами укладено договір в електронній формі. Підписавши кредитний договір F00034517 від 23.02.2023, [PERSON] взяв на себе відповідні зобов`язання, однак внаслідок їх неналежного виконання перед відповідачем ТОВ «Цикл Фінанс» має заборгованість, яка становить 7750 грн, та складається з наступного: 2000 грн - заборгованість за кредитом; 5750 грн - заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом за період 23.02.2022 по 18.06.2022. Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Частиною першої статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказана правова позиція висловлена у постанові Великої палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження №14-10цс18. Відповідно до ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених ст. 82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст.77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У позовній заяві зазначено, що нарахування відсотків позивачем здійснювалось у відповідності до умов договору надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № F-00034517 від 23.02.2022 та додатків до нього та припинилось на 90 календарний день починаючи з першого дня прострочення договору відповідно до умов договору та паспорту споживчого кредиту. Розрахунок заборгованості по несплаченим відсоткам: 2000,00*2,5%*115 (днів) = 5750 грн - відсотки за користування кредитом. Відповідно до п. 4.1. договору клієнт має право продовжити (пролонгувати) строк повернення кредиту, для цього він зобов`язаний у повному обсязі сплатити нараховані на дату пролонгації проценти за користування кредитом та пеню/штраф у разі наявності. Продовження строку надання кредиту доступне всім позичальникам до 90 дня прострочення зобов`язання включно, з 91 дня прострочення зобов`язання продовження строку кредиту доступне тільки для клієнтів, сума (тіло) кредиту яких перевищує розмір мінімальної заробітної плати. Оплата в повному обсязі нарахованих процентів за Кредитом є підтвердженням згоди позичальника щодо активізації/продовження строку надання Кредиту потребує підписання додаткових угод до цього Договору. Згідно п. 2.1 договору кредит надається строком на 25 днів та суд зауважує, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження здійсненого нарахування відсотків за користування кредитом за межами строку дії договору. Додаткових угод про продовження строку дії договору представником позивача також не надано. Також доцільно наголосити, що відступлення прав вимог до відповідача на 07.05. 2024 року стосувалося суми заборгованості у розмірі 2050 грн, яка складається із суми заборгованості за основною сумою боргу 2000 грн, суми заборгованості за відсотками 50 гривень. Суд першої інстанції у межах наданих йому процесуальним законодавством повноважень не позбавлений можливості самостійно зробити розрахунок заборгованості, якщо не погоджується з розрахунком, наданим позивачем. Оскільки позивачем нараховано суму заборгованості за несплаченими відсотками за кредитом № F-00034517 від 23.02.2022 за період з 23.02.2022 по 18.06.2022 року, що не підтверджено належними доказами, виходячи з умов договору, суд вважає, що до стягнення підлягає сума заборгованості за несплаченими відсотками за період з 23.02.2022 року по 19.03.2022 року (з розрахунку 25 днів) у розмірі 1250 гривень. Таким чином, виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог і стягнення з відповідача заборгованості за договором від 23.02.2022 № F-00034517 у розмірі 3250 гривень, з яких: 2000 гривень заборгованості за основною сумою боргу; 1250 грн заборгованості за несплаченими відсотками. На підтвердження понесення витрат на оплату правової допомоги позивач додав договір про надання правничої допомоги № 23/08/24 від 23.08.2024, укладений між ТОВ «Цикл Фінанс» та адвокатським об`єднанням «ДЕНАЛІ», додаткову угоду №3 від 01.10.2024 до договору про надання правничої допомоги № 23/08/24 від 23.08.2024, акт №42 прийому-передачі наданих послуг до договору про надання правничої допомоги №23/08/24 від 23.08.2024, платіжну інструкцію № DI0041 від 09.10.2024, призначення платежу: додаткова угода №3 від 01.10.2024 до Договору про надання правничої допомоги № 23/08/24 від 23.08.2024, Симак В.В., F-00034517, згідно яких вартість усної консультації стосовно складання позовної заяви ТОВ «Цикл Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором №F-00034517 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 23.02.2022, становить 3500 гривень. Згідно зі ст. 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3ст. 2 ЦПК України). Разом з тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство встановило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. В частині 1 ст. 137 ЦПК України зазначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2ст. 137 ЦПК України). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4ст. 137 ЦПК України). Враховуючи наведене, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, усталеної практики у даній категорії справи, суд вважає витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3500 гривень є підставними. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача підлягають стягненню витрати на сплату судового збору в сумі 1016 гривень. На підставі ст.ст.2, 15, 526, 530, 536, 610-612, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial