Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-19 00:00:00

06.12.2024 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача Фастівської міської Ради про визнання права власності на спадкове майно посилаючись на те, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме частина житлового будинку [ADDRESS] , що належав матері позивачки на підставі Договору купівлі-продажу нерухомості укладеного Київською універсальною біржею 15 квітня 1998 року. Позивач була зареєстрована у вказаному будинку з 31 серпня 1998 року та вважає, що фактично вступила в спадщину на частину будинку. На вказане спадкове майно ніхто із спадкоємців першої черги не оформив. 16 серпня 2024 року нотаріусом Другої фастівської нотаріальної контори видано Витяг про реєстрацію спадкової справи в Спадковому реєстрі після смерті [PERSON] . 05 грудня 2024 року позивач звернулася до нотаріуса щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину житлового будинку після смерті матері на що нотаріусом розглянувши подані документи, винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 09.12.2024 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 17.01.2025 року на запит суду від державного нотаріуса Другої фастівської нотаріальної контори надійшла копія спадкової справи № 275/2024 після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Представник позивача в судове засідання подав заяву де позовні вимоги позивача підтримав та просив їх задовольнити. Проти розгляду справи по суті в підготовчому судовому засіданні не заперечував. Просив справу слухати у відсутність позивача та його відсутність. Представник відповідача надав до суду клопотання де проти позовних вимог позивача [PERSON] не заперечував та просив справу слухати у його відсутність. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При розгляді справи, судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого Виконавчим комітетом Борівської селищної ради Фастівського району Київської області. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] , що належала спадкодавиці на підставі Договору купівлі-продажу нерухомості від 15.04.1998 року в місті Києві укладеного універсальною біржею реєстраційний № Е1374/4512, зареєстрованого в БТІ 11.08.1998 року в реєстрову книгу 11 реєстр № 2300 сторінка 46. Спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.1,2 ст.1220 ЦК України). Згідно ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкодавець заповіту не залишила. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ст.1258 ЦК України). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України). Позивач як дочка [PERSON] , реалізуючи своє право на спадщину звернулися із заявою про прийняття спадщини до державного нотаріуса Другої фастівської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері. На підставі її заяви [PERSON] , державний нотаріус Другої фастівської державної нотаріальної контори була заведена спадкова справа № 275/2024 після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Разом з тим, у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, нотаріусом постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.12.2024 року, відмовлено позивачу у видачі свідоцтва у зв`язку з тим, що позивачкою не було надано оригіналів правовстановлюючих документів на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований на території [ADDRESS] . Виходячі з умов Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та ст.49 ЗУ Про нотаріат відмова нотаріуса є обґрунтованою. Пленум Верховного Суду України в своїй постанові №7 від 30.05.2008 року Про судову практику у справах про спадкування передбачив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду, що було зроблено позивачами. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Звертаючись до суду з даним позовом позивач просить визнати за нею право власності на частину житлового будинку [ADDRESS] . Перевіряючи доводи позивача судом було встановлено, що згідно Довідки КП Фастівської міської ради «Фастівське Бюро Технічної Інвентаризації» станом на 01.01.2013 року житловий будинок [ADDRESS] по праву приватної спільної часткової власності в рівних частках на кожного зареєстровано на ім`я: [PERSON] та [PERSON] згідно Договору купівлі-продажу нерухомості від 15.04.1998 року в місті Києві укладеного універсальною біржею реєстраційний № Е1374/4512, зареєстрованого в БТІ 11.08.1998 року в реєстрову книгу 11 реєстр № 2300 сторінка 46. Згідно матеріалів спадкової справи № 275/2024 після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] до державного нотаріуса Другої фастівської нотаріальної контори Київської області 16.08.2024 року з заявою про прийняття спадщини звернулася позивач. Із заяви вбачається, що спадкоємцем крім позивача був син померлої [PERSON] , [INFO] , однак [INFO] він помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого Виконавчим комітетом Борівської селищної ради Фастівського району Київської області від 09.10.2018 року. Згідно Довідки для прийняття спадщини Фастівської міської ради Борівський старостинський округ № 1-18/288 від 08.2024 року померла [INFO] [PERSON] на день своєї смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . на день її смерті з нею були зареєстровані в тому числі дочка [PERSON] , позивач по справі. Згідно свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] виданого Виконавчим комітетом Борівської селищної ради Фастівського району Київської області від 05.11.2011 року [PERSON] , батько позивача помер [INFO] . Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно до статті 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно вимог ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 58 ЦПК). Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За нормами ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За таких обставин, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved