Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-21 00:00:00

І. Стислий виклад позиції сторін. 1.1 Представник ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивовано тим, що 11.11.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір №740128054. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу №28/1118-01. 31.12.2020 Додатковою угодою до договору факторингу сторонни дійшли згоди викласти текст Договору у новій редакції. Відповідно до реєстру боржників від 21.12.2021 до Договору факторингу №28/1118-01 до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №740128054. 20.10.2022 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №20102022, відповідно до якого ТОВ «Таліон Плюс» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за виплату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні права вимоги до боржників, вказаним у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 06.03.2023 до Договору факторингу, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 30191,71 грн., з яких: 8000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу та 22191,71 грн. - сума заборгованості за відсотками. Після відступлення позивачу права грошової вимоги, відповідач не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язань і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ТОВ «ФК «ЄАПБ», у зв`язку з чим позивач просив стягнути з [PERSON] на свою користь суму заборгованості в розмірі 30191,71 грн. та судові витрат у справі. 1.2 Представником відповідача адвокатом Зачепіло З.Я. подано відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач позовні вимоги не визнає. У відзиві вказує, що 11.11.2021 дійсно між [PERSON] та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено кредитний договір. Як зазначає позивач право грошової вимоги перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ» на підставі Догоовору факторингу від 20.10.2022, укладеного між ТОВ «ФК« ЄАПБ» та ТОВ «Таліон плюс», в свою чергу право вимоги до ТОВ «Таліон плюс» перейшло від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на підставі Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року. Однак, звертаю увагу суду, що кредитний договір між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» було укладено 11.11.2021 року. Тобто, правовідносини за Кредитним договором між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» виникли 11.11.2021 року, пізніше ніж було укладено договір факторингу між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс», отже на час укладення даного договору у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було відсутнє право вимоги до відповідача за зазначеним кредитним договором. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази перерахування кредитних коштів позичальнику. Реквізити повного карткового рахунку позичальника, на який мало бути здійснене перерахування коштів в матеріалах справи не міститься. Щодо розрахунку заборгованості вказує, що такий складений самим кредитором і не містить жодного підтвердження реальності господарської операції, не можливо вирахувати, коли заборгованість була переведена у прострочену, чи були сплати з боку відповідача, який був порядок нарахування відсотків та коли вони були нараховані. Вказаний розрахунок не є первинним документом та належним доказом існування заборгованості. Також зазначає, що відповідач є військовослужбовцем, тому на нього поширюються пільги, передбачені п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» щодо звільнення від сплати відсотків. Просить відмовити у задоволені позовних вимог повністю. 1.3 Предстанвико позивача подано відповідь на відзив, згідно якого вказує, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» не є первісним кредитором та не може володіти оригіналами первинних документів щодо отримання та повернення відповідачем кредитних коштів. Разом з тим, кошти були перераховані на банківську картку позичальника, яка була вказана ним при укладені кредитного договору Заперечуючи проти перерахування коштів, відповідача не позбавлений можливості надати відповідну банківську інформацію на підтвердження своїх доводів. Факт отримання відповідачем кредитних коштів жодним чином не спростовується. Також зазначає, що при підписані кредитного договору відповідачем не було висловлено жодних заперечень щодо умов та порядку нарахування відсотків, що свідчить про погодження ним всіх умов договору. Відповідач мав право відмовитися від підписання даного договору, однак він цим правом не скористався, таким чином підписавши договір він посвідчив свою обізнаність та згоду з його умовами. Щодо статусу військовослужбовця, зазначає, що нарахування відповідачу відсотків здійснювалось з тих підстав, що останній не повідомив первісних кредиторів у відповідності до чинного законодавства про те, що він являється військовослужбовцем та, що на нього поширюється норми ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Тому, просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі 08.10.2024 ухвалено розглядати справу без повідомлення (виклику) сторін. Позивач просить розгляд справи проводити у його відсутності, про що вказав у своїй позовній заяві. Відповідач ухвалу про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками отримав 17.10.2024, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Заяв та клопотань від ньго не надходило, у справі наявний відзив на позовну зяаву. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що 11.11.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено Договір №740128054 у виді кредитної лінії, за умовами якого кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит в розмірі кредитного ліміту на суму 8000 грн. Згідно п. 1,3 Договору кредитодавець надає перший транш в сумі 2000 грн., який має бути повернено до 18.11.2021. Згідно п. 1.7 Кредитна лінія надається строком на 7 днів (дисконтний період). Відповідно до п. 1.9.2 Договору, проценти за користування кредитом протягом дисконтного періоду нараховуються за ставкою 1,98%в день від суми кредиту. Згідно п. 1.3 строк дисконтного періоду може бути продовжено. За умови продовження дисконтного періоду проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 2,10% в день від суми кредиту. Згідно п. 1.7.1 Договору зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переносяться на наступний день після закінчення дисконтного періоду, але не більше ніж на 90 днів від дати закінчення дисконтного періоду. Проценти в цей період нараховуються за ставкою 2,98% в день від суми кредиту (а.с.7-10). Даний Договір підписаний порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Також, в матеріалах справи міститься Паспорт споживчого кредиту, в якому містяться дані позичальника, основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та інші умови (а.с.5-6). [PERSON] отримав грошові кошти в сумі 2000 грн., 2000 грн., 1400 грн., 1000 грн., 1050 грн., 550 грн., 500 грн. та 550 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями (а.с.11-12). Зі змісту позовної заяви слідує, що на підставі договору факторингу N 28/1118-01 від 28.11.2018 року, укладеного між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс", право грошової вимоги до відповідача перейшло до ТОВ «Таліон Плюс». На підтвердження укладення між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" договору факторингу N 28/1118-01 від 28.11.2018 року позивачем надано копію Додаткової угоди №26 від 31.12.2020 (а.с.13-15). 20.10.2022 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №20102022, відповідно до якого ТОВ «Таліон Плюс» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за виплату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні права вимоги до боржників, вказаним у реєстрі боржників. Відповідно до Витягу з реєстру боржників від 06.03.2023 до Договору факторингу, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 30191,71 грн., з яких: 8000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу та 22191,71 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с.16-17, 20). Розрахунок заборгованості за кредитним договором надано позивачем станом на 31.08.2024 за період з 06.03.2023 по 31.08.2024, згідно якого вбачається, що після відступлення права вимоги ТОВ ФК «ЄАПБ» не здійснювалося жодних додаткових нарахувань (а.с.18). Також, судом встановлено що відповідач [PERSON] перебуває на військовій службі за контрактом у Військовому інституті Київського національного університету імені Тараса Шевченка та є слухачем штатним денної форми навчання з терміном з 30.08.2023 по 21.12.2024, що підтверджується довідкою №2409 від 22.11.2024 та посвідченням офіцера [NUMBER] . IV. Норми права, які застосував суд. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини. В частині 1 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно з ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»(в редакції чинній на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Згідно з ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» ч.3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Як регламентовано в ч.6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк та інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно ст. 536 ЦК за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. За ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно правового висновку Великої Палатою Верховного Суду №202/4494/16-ц від 31.10.2018 право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Згідно п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Таким чином, у Цивільному Кодексі України встановлена можливість замінити кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги новому кредитору, вчинивши відповідний правочин у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким відступається. Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Відповідно до ст. 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. V. Мотивована оцінка і висновки суду. 5.1 Суд робить висновок, що 11.11.2021 виникли договірні відносини між первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», та відповідачем. [PERSON] , будучи вільним в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, будучи обізнаним з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами, підписав кредитні документи, таким чином погодивши умови сплати процентів за користування кредитними коштами. Даний договір був укладений в електронній формі у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію», що повністю підтверджується матеріалами справи. Фактично отримані та використані позичальником грошові кошти у добровільному порядку не повернуті і правонаступник первісного кредитора вправі вимагати захисту порушених прав у судовому порядку шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення коштів. 5.2 Суд критично оцінює доводи сторони відповідача, викладені у відзиві, що позивачем не підтверджено факт надання грошових коштів, оскільки такі повністю спростовуються матеріалами справи, зокрема наявними платіжними інструкціями, де платником зазначено ТОВ ««Манівео швидка фінансова допомога», а отримувачем [PERSON] , призначення платежу: переказ коштів згідно договору №740128054 від 11.11.2021. Оскільки [PERSON] отримав кредитні кошти, у нього виникло зобов`язання повернути їх, у розмірах та у строки, зазначеними в кредитному договорі. 5.3 Також, суд відхиляє заперечення відповідача щодо розрахунку заборгованості в частині нарахованих відсотків, з огляду на наступне. Згідно умов договору сума кредиту становить 8000 грн. Кредитна лінія надається строком на 7 днів (дисконтний період). Відповідно до п. 1.9.2 Договору, проценти за користування кредитом протягом дисконтного періоду нараховуються за ставкою 1,98% в день від суми кредиту. За умови несвоєчасної оплати процентів, проценти за дисконтний період перераховуються за ставкою 2,10% від суми кредиту за кожен день користування. Таким чином, судом було зроблено відповідні розрахунки та встановлено, що за 7 днів користування кредитом відповідачу були нараховані відсотки за ставкою 2,10% у розмірі 1176 грн. (8000 грн. х2.1% / 100% х 7). В подальшому, у зв`язку із невиконанням позичальником своїх зобов`язань, зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переносяться на наступний день після закінчення дисконтного періоду, але не більше ніж на 90 днів від дати закінчення дисконтного періоду. Таким чином, відсотки продовжували нараховуватися протягом ще 90 днів за ставкою 2,98%. Відтак, на переконання суду, суми, які підлягають стягнення відповідають умовам кредитного договору та строку його дії. Крім того, відповідач не надав суду доказів, які спростовували б розмір заборгованості, а відтак наданий позивачем розрахунок за відсутності заперечень щодо такого розрахунку від відповідача, приймається судом як достовірний. 5.4 Щодо посилання відповідача. що останній є військовослужбовцем, тому звільнений від сплати відсотків, суд зазначає, що згідно наданої стороною відповідача довідки, [PERSON] дійсно є військовослужбовцем та проходить військову службу за контрактом у Військовому інституті Київського національного університету імені Тараса Шевченка, є слухачем штатним денної форми навчання з терміном з 30.08.2023 по 21.12.2024. При цьому, кредитний договір відповідачем було укладено ще 11.11.2021, а нарахування відсотків здійснювалося протягом 97 днів, тобто до лютого 2022 року. Відтак, на [PERSON] не поширюються пільги, передбачені п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» щодо звільнення від сплати відсотків. 5.5 В підсумку суд позовні вимоги задовольняє. 5.6 Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору за позовну заяву в розмірі 3028,00 грн.

Outcome: approved