Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-15 00:00:00

Директор комунального некомерційного\~підприємства "Закарпатський\~центр екстренної\~медичної допомоги\~та медицини\~катастроф"\~Закарпатської обласної\~ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 8382,02 гривень безпідставно набутої грошової виплати та 8486,00 гривень матеріальної шкоди посилаючись на те, що 01 січня 2013 року відповідач була прийнята на роботу в КНП "Закарпатський\~територіальний центр\~екстренної медичної\~допомоги"\~ЗОР ,\~правонаступником якого\~є КНП\~"Закарпатський\~центр екстренної\~медичної допомоги\~та медицини\~катастроф"\~ ЗОР\~на посаду\~фельдшера виїзної\~бригади Свалявської\~СЕМД.\~16\~лютого 2021\~року між\~сторонами укладено\~договір про\~повну індивідуальну\~матеріальну відповідальність\~фельдшера,\~згідно п.1\~якого передбачено\~що фельдшер\~бере на\~себе повну\~індивідуальну матеріальну\~відповідальність за\~збереження матеріальних\~цінностей,\~що передані\~йому у\~розпорядження та\~оперативне управління\~,\~а також\~за ті,\~що надходять\~під звіт\~протягом усього\~терміну дії\~договору.\~Наказом №13-о\~від 14\~січня 2022\~року відповідно\~до вимог\~Наказу МОЗ\~України від\~07.12.2012\~року №1020\~"Про\~внесення змін\~до наказу\~Міністерства охорони\~здоров"я\~України"\~від 29\~серпня 2008\~року №500\~ відповідач\~була включена\~до списку\~відповідальних осіб\~за отримання,\~зберігання та\~списання основних\~засобів (медичного\~обладнання,\~інструментів та\~виробів медичного\~призначення,\~малоцінного та\~швидко зношуваного\~інвентаря та\~господарських матеріалів).18\~березня 2024\~року \~відповідачу було\~надано відпустку\~за період\~роботи з\~01.01.2024\~по 31.12.2024\~тривалість 24\~календарних днів.\~При цьому\~14\~календарних днів\~відповідачу оплачено\~в розмірі\~8382,02\~гривень за\~невідпрацьований період.\~Після закінчення\~відпустки 05.04.2024\~ [PERSON] \~подала заяву\~на відпустку\~без збереження\~заробітної плати\~у кількості\~15\~календарних днів,\~в період\~з 11\~квітня 2024\~року по\~25\~квітня 2024\~року.\~Перебуваючи у\~відпустці \~відповідач 24\~квітня 2024\~року електронним\~листом надіслала\~заяву про\~звільнення з\~роботи за\~власним бажанням.\~Позивач було\~повідомлено відповідача\~щодо необхідності\~зазначення причини\~звільнення,\~оскільки у\~видадку відсутності\~необхідно відпрацювати\~на підприємстві\~два тижні.\~08\~травня 2024\~року відповідача\~звільнено з\~роботи за\~п.4\~ч.1\~ст.40\~КЗпП України.\~Листом вимогою\~ попереджено\~,\~що за\~нею обліковується\~заборгованість по\~безпідставно набутим\~коштами в\~розмірі 8382,02\~грн.,\~та за\~нею обліковуються\~матеріальні цінності\~на суму\~8486,00\~грн.,\~а саме\~мінімийка високого\~тиску із\~залишковою вартістю\~5990,00\~грн.\~та принтер\~Canon\~60/30\~із залишковою\~вартістю 2496,00\~грн.\~В добровільному\~порядку відповідач\~не відшкодувала\~завдані збитки\~підприємству.\~В зв"язку\~з вищевикладеним\~просить стягнути\~з відповідача 8382,02\~гривень \~безпідставно набутої\~грошової виплати\~та 8486,00\~гривень вартості\~майна,\~яке підлягає\~відшкодуванню в\~якості завданої\~матеріальної шкоди.\~ Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 вересня 2024 року справу № 306/1925/24 (провадження № 2/306/793/24) передано на розгляд судді Свалявського районного суду Вінер Е.А. (а.с. 34). 20 вересня 2024 року суддею Свалявського районного суду Вінер Е.А. винесено ухвалу про відкриття провадження у справі. \~ \~ \~ В судове засідання представник позивача не з"явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити (а.с. 46-49, 54). Відповідач у судове засідання не з"явилася по невідомим суду причинам, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с. 40,43-44,52-53). У зв"язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задоволити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 01 січня 2013 року [PERSON] було прийнято на роботу на посаду фельдшера виїзної бригади Свалявського СЕМД, що стверджується витягом з наказу №01-к від 02.01.2013 року "Про прийняття на роботу" (а.с.8). 16 лютого 2021 року між [PERSON] та КНП "Закарпатський територіальний центр екстренної медичної допомоги" ЗОР було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність фельдшера, згідно п.1 якого передбачено що фельдшер бере на себе повну індивідуальну матеріальну відповідальність за збереження маьеріальних цінностей, що передані йому у розпорядження та оперативне управління , а також за ті, що надходять під звіт протягом усього терміну дії договору (а.с.9). Наказом №13-о від 14 січня 2022 року "Про закріплення відповідальних осіб" [PERSON] була включена до списку відповідальних осіб за отримання, зберігання та списання осовних засобів (медичного обладнання, інструментів та виробів медичного призначення, малоцінного та швидко зношуваного інвентаря та господарських матеріалів)(а.с.14). Згідно матеріального звіту за 1 квартал 2024 року за [PERSON] рахуються малоцінні необоротні матеріальні активи: мінімийка високого тиску із залишковою вартістю 5990,00 грн. та принтер Canon 60/30 із залишковою вартістю 2496,00 грн. (а.с.15). Згідно наказу №139-в про надання відпустки [PERSON] було надано відпустку за період роботи з 01.01.2024 по 31.12.2024 тривалістю 24 календарних днів з 18 березня 2024 року по 10 квітня 2024 року (а.с.16). Наказом №247-в про надання відпустки [PERSON] було надано відпустку без збереження заробітної плати за згодою сторін тривалістю 15 календарних днів з 11 квітня 2024 року по 25 квітня 2024 року (а.с.17). Відповідно до довідки про розмір середньої заробітної плати середня заробітна плата [PERSON] складала 14673,34 грн. (а.с.18). 14 календарних днів відповідачу оплачено в розмірі 8382,02 гривень за невідпрацьований період. Перебуваючи у відпустці відповідач 24 квітня 2024 року електронним листом надіслала заяву про звільнення з роботи за власним бажанням. \~ 25\~квітня 2024\~року директором\~ комунального\~некомерційного підприємства\~"Закарпатський\~центр екстренної\~медичної допомоги\~та медицини\~катастроф"\~Закарпатської обласної\~ради надіслано повідомлення відповідача щодо необхідності зазначення причини звільнення , оскільки у видадку відсутності необхідно відпрацювати на підприємстві два тижні. Окрім того, наявна заборгованість за використану відпустку за невідпрацьований період в розмірі 8382,03 гривень та обліковуються матеріальні цінності на суму 8486,00 грн., а саме мінімийка високого тиску із залишковою вартістю 5990,00 грн. та принтер Canon 60/30 із залишковою вартістю 2496,00 грн (а.с.19). Згідно наказу №228-к від 07 травня 2024 року "Про звільнення [PERSON] " відповідача звільнено з роботи за п.4 ст.40 КЗпП України (а.с.56) Листом вимогою про відшкодування шкоди від 10 травня 2025 року попереджено [PERSON] , що за нею обліковується заборгованість по безпідставно набутим коштами в розмірі 8382,02 грн., та за нею обліковуються матеріальні цінності на суму 8486,00 грн., а саме мінімийка високого тиску із залишковою вартістю 5990,00 грн. та принтер Canon 60/30 із залишковою вартістю 2496,00 грн.(а.с.21,22). Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 статті 4 ЦПК України). Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1). Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (частина 3). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частини 1, 2 статті 12 ЦПК України). Частиною першою статті 77 та частиною другою статті 78 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Статтею 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно норм статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Ч.2 ст.127 КЗпП України передбачено, що відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі і організації, де вони працюють, можуть провадитись за наказом (розпорядженням) роботодавця: при звільненні працівника до закінчення того робочого року, в рахунок якого він вже одержав відпустку, за невідроблені дні відпустки. Так, згідно із ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. \~ Згідно статті 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності.На працівників не може бути покладена відповідальність за шкоду, яка відноситься до категорії нормального виробничо-господарського ризику, а також за шкоду, заподіяну працівником, що перебував у стані крайньої необхідності. Відповідальність за не одержаний підприємством, установою, організацією прибуток може бути покладена лише на працівників, що є посадовими особами. Ч.2 стаття 131 КЗпП України працівники зобов`язані бережливо ставитися до майна підприємства, установи, організації і вживати заходів до запобігання шкоді. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26.06.2018р. у справі №910/9072/17 висловила позицію, що згідно з п.3 ч.3 ст.1212 ЦК України положення глави 83 цього Кодексу застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією зі сторін у зобов`язанні. Однак, необхідною умовою для цього є відсутність або відпадіння достатньої правової підстави. Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норми 1212 ЦК України, викладених у постанові від 16.01.2019 р. у справі №753/15556/15-ц (провадження № 14-445цс18) зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи: в» відсутність правової підстави для набуття або збереження майна. Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Враховуючи вищевикладене, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

Outcome: approved