Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-22 00:00:00

До Макарівського районного суду Київської області 28 жовтня 2024 року від представника, адвоката Богданчук Олександри Володимирівни надійшла позовна заява [PERSON] до Макарівської селищної ради про визнання права власності на житловий будинок (літера А) - побудований у 1975 році, загальна площа 75,1 м2, житлова площа 55,2 м2, який складається з приміщень: коридор 3,5 м2; кухня 6,7 м2; житлова 11,1 м2; житлова 15,2 м2; житлова 12,5 м2; вітальня 16,4 м2; санвузол 5,7 м2; господарські будівлі та споруди: прибудова (літера а), ґанок; (літера а1), сарай (літера Б), літня кухня (літера В), погріб (літера В), № 1 колодязь питний; № 2 яма вигрібна, № 3 ворота з хвірткою, № 4 огорожа, що розташований адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що їй на підставі виписки з погосподарської книги на праві власності належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . У вересні 2024 року вона звернулася до державного реєстратора Макарівської селищної ради Бучанського району для державної реєстрації речових прав на нерухоме майно. Під час перевірки поданих нею документів, державний реєстратор Макарівської селищної ради в усній формі роз`яснив, що відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року (в редакції від 01 січня 2013 року), подаються: документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт нерухомого майна; виписка з погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений, - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна. Однак, позивач право власності на земельну ділянку, на якій розташований житловий будинок не зареєструвала. Зазначені обставини і стали підставою для звернення до суду щодо визнання права власності на належний позивачці, житловий будинок з господарськими будівлями. Суд ухвалою від 04 листопада 2024 року позовну заяву прийняв до розгляду та відкрив провадження у справі. Розгляд справи постановив здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначив підготовче засідання на 04 грудня 2024 року, встановив відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Суд ухвалою від 04 грудня 2024 року закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду на 13 січня 2024 року. Від представника позивача адвоката Богданчук О.В. надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та представника. Позовні вимоги підтримують та просять задовольнити. Представник відповідача просив справу розглядати без його участі. Рішення прийняти за наявними матеріалами справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив таке. Відповідно до виписки з погосподарської книги від 22 жовтня 2024 року № 351, виданої Мотижинським старостинським округом Макарівської селищної ради Бучанського (колишній Макарівський) району Київської області, в погосподарській книзі № 1 за 2021-2025 роки зроблено особовий запис № 0821-01 про те, що власником домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] , [INFO] . Житловий будинок відповідно до технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами побудований у 1975 році, загальна площа приміщень 71,1 м2, житлова площа 55,2 м2. Житловий будинок розташований на земельній ділянці загальною площею - 0,25 га, яка передана у користування для будівництва, не приватизована. Згідно із технічним паспортом на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, до складу домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , входить: житловий будинок садибного типу (літера А) - побудований у 1975 році, загальна площа 71,1 м2, який складається з приміщень: коридор 3,5 м2; кухня 6,7 м2; житлова 11,1 м2; житлова 15,2 м2; житлова 12,5 м2; вітальня 16,4 м2; санвузол 5,7 м2; господарські будівлі та споруди: сарай (літера Б), літня кухня (літера В), погріб (під літерою Б), № 1 колодязь питний; № 2 яма вигрібна, № 3, № 4 огорожа. За Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 01 жовтня 2024 року право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] відомості відсутні. Як зазначила позивач, що немає можливості у встановленому законом порядку зареєструвати право на нерухоме майно, оскільки відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, подається, зокрема, документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт нерухомого майна. Проте [PERSON] право власності на земельну ділянку на якій розташований житловий будинок не зареєструвала. Згідно із частиною першою статті 2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (стаття 15 Цивільного кодексу України). Частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України, визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; Особливості державної реєстрації прав на об`єкти нерухомого майна, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку визначені у статті 31 Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Так, для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подається, зокрема, документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, який у [PERSON] відсутній. Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 Цивільного кодексу України). Статтею 41 Конституції України гарантовано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом (стаття 328 Цивільного кодексу України). За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що необхідно задовольнити. Судові витрати за клопотанням позивача не стягуються. На підставі викладеного,

Outcome: approved