Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 02 червня 2004 року виконкомом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що зроблено запис №88. У шлюбі у сторін народились двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Як зазначає позивач, спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між сторонами, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства, постійне фізичне знущання над позивачем та дітьми. У сторін різні погляди на життя. З вини обох сторін сумісне життя і збереження сім`ї стало неможливими. Фактичні шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинені з жовтня 2023 року. Після припинення шлюбних відносин діти залишаються проживати разом з позивачем по справі. За таких обставин вважає, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим і суперечить інтересам позивача. Враховуючи той факт, що [PERSON] [INFO] , в даний час продовжує навчання у вищому навчальному закладі, він не може самостійно себе утримувати. Однак, після досягнення старшим сином повноліття відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає, хоча, на думку позивача, має таку можливість, отримує постійний неофіційний дохід, та в змозі частину доходу віддати на утримання дитини, а відповідно до ст. 199 СК України, він зобов`язаний утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчатися до досягнення ним 23 років. Враховуючі те, що старший син сторін - [PERSON] [INFO] , навчається на денному стаціонарі у ВНЗ в Університеті WSB Merito в Гданьську, Польща, та потребує матеріальної допомоги, джерела доходів не має, враховуючи те, що відповідач знаходиться у працездатному віці та отримує стабільний неофіційний дохід, непрацездатних батька чи матері на його утриманні не має, він, на думку позивача, зобов`язаний та має можливість утримувати своїх дітей: повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, та малолітнього сина [PERSON] [INFO] . На підставі зазначеного позивачка просила суд: - розірвати шлюб, укладений між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 02.06.2004 року виконкомом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис №88, та залишити позивачу прізвище після розлучення - « [PERSON] ». - стягувати щомісячно з [PERSON] [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , до настання повноліття дитини у розмірі 1/6 частини усіх видів його доходу у розмірі 3631,2 грн, а при досягненні старшою дитиною 23 років в розмірі 1/4 частину всіх видів доходів але не менше прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку; - стягувати щомісячно з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання повнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , який навчається у вищому навчальному закладі до 23 років у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку та доходів в розмірі 3631,2 грн; - судові витрати стягнути з відповідача. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23.07.2024 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 24.01.2025 року до суду від представника позивача [PERSON] [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та її представника, згідно якої позивачка підтримала позовні вимоги, просила розглянути справу без позивача та її представника. У судове засідання відповідач не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи його було повідомлено належним чином, не надав заяву про розгляд справи без його участі, правом надати відзив не скористався, причини неявки суду не відомі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України\~датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, знаходить що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено,\~що відповідно до свідоцтва про одруження виданого 02.06.2004 року виконкомом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровано 02.06.2004 року шлюб, про що виконкомом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області 02.06.2004 року складено відповідний актовий запис №88. Після реєстрації шлюбу дружина отримала прізвище « [PERSON] ». Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з позовної заяви спільне життя подружжя не склалося. Подальше спільне життя та збереження шлюбу між позивачем та відповідачем є неможливим через різні характери, погляди на життя та інтереси. Сім`ю зберегти неможливо. Позивач та відповідач сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст.\~56\~СК\~України передбачено право кожного з подружжя\~\~припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 2 статті 104\~Сімейного\~кодексу\~України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. З врахуванням того, що позивачка не бажає примиритися, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, тому шлюб слід розірвати. Згідно з ч. 2 ст.\~112\~СК\~України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка не просила відновити своє дошлюбне прізвище, а при реєстрації шлюбу змінила його, то вона має право після розірвання шлюбу залишити прізвище яким іменувалась у шлюбі. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що збереження їх сім`ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Щодо вимог позивача про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , суд зазначає наступне. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району 20.03.2017 року, [PERSON] народився [INFO] , про що виконавчим комітетом Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району 20.03.2017 року складено відповідний актовий запис № 6. Батьками особи зазначено: батько [PERSON] , мати [PERSON] . За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №78-ХІІ, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 1\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1-3\~ст. 181 СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За положеннями ч. 1\~ст. 183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Ч. 1\~ст. 182 СК України\~передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач [PERSON] є чоловіком працездатного віку, відомостей про незадовільний стан його здоров`я відповідачем суду не надано. У матеріалах справи відсутня інформація, що у відповідача є інші діти, окрім [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , також не наведено доказів на підтвердження того, що на його утриманні перебувають непрацездатні особи. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини (ч. 2\~ст. 182 СК України). Водночас високий заробіток (дохід) платника аліментів не може слугувати підставою для зменшення частки заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину. Враховуючи обставини, викладені у ч. 1\~ст. 182 СК України, виходячи з принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, суд приходить до висновку про те, що: -\~розмір аліментів,\~які підлягають\~стягненню з\~ [PERSON] на\~утримання дитини [PERSON] , [INFO] , має становити 1/6 частину всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до закінчення навчання [PERSON] ,\~ [INFO] , чи до досягнення ним 23-річного віку; - розмір аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , після закінчення навчання [PERSON] ,\~ [INFO] , чи після досягнення [PERSON] ,\~ [INFO] , 23-річного віку, має становити 1/4 частину всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення [PERSON] , [INFO] , повноліття. На думку суду, саме такий розмір щомісячного грошового забезпечення з урахуванням грошового забезпечення, яке повинен надавати на утримання дитини її батько є необхідним та достатнім для забезпечення потреб дитини, її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Відповідно до норми ч. 1\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позовна заява подана 18.07.2024 року, тому суд присуджує стягнення аліментів саме з цього дня. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , починаючи з 18.07.2024 року і до досягнення дитиною повноліття. Щодо вимог позивача про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , до досягнення ним 23 років, суд зазначає наступне. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 10.10.2005 року виконкомом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, [PERSON] народився [INFO] , про що виконкомом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області 10.10.2005 року було складено відповідний актовий запис № 295. Батьками особи зазначено: батько [PERSON] , мати [PERSON] . Згідно довідки № 8806/2024 від 08.07.2024 року наданої відділом з питань студентів Університету Вищої банківської школи MERITO в Гданську (переклад з польської на українську мову складений Бюро перекладів «МоваПро» Всі мови світу від 15.07.2024 року), [PERSON] , номер залікової книжки 81134, в академічному році 2023/2024 є студентом 1 року, ІІ семестру навчання першого рівня (бакалаврат) в Університеті Вищої банківської школи Merito в Гданську, спеціальність: Інформатика, форма навчання: денна. Навчальний заклад внесений до Реєстру приватних вищих навчальних закладів під номером 314. Навчальний заклад здійснює діяльність на підставі закону від 20 липня 2018 року «Про вищу освіту і науку» («Законодавчий Вісник Республіки Польща» від 2023 р., поз. 742). Навчання розпочалося 01.10.2023 року. Передбачуваний термін завершення навчання 31.10.2026 року. \~ \~ \~ \~Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення щодо підстав виникнення обов`язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Так, в пункті 20\~постанови від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~роз`яснює, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Нормами\~статті 199 СК України\~передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Згідно з частиною першою\~статті 200 СК України\~суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину, правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються\~главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів. При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Крім того, за змістом ч.1, 2\~ст. 199 СК України\~- якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ч. 3\~ст. 199 СК України\~- право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Оскільки дитина [PERSON] ,\~ [INFO] , досяг повноліття, але є студентом\~1\~року,\~ІІ семестру\~навчання першого\~рівня (бакалаврат)\~в Університеті\~Вищої банківської\~школи Merito\~в Гданську, та продовжує навчання, суд доходить до висновку про те, що він потребує матеріальної допомоги. Приймаючи до уваги, що позові вимоги обґрунтовані та враховуючи вказані обставини і наявність встановлених законом підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, суд, з урахуванням приписів\~ст. 182 СК України, стягує з відповідача аліменти на утримання повнолітнього [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу відповідача починаючи з дня подачі позову. Згідно зі\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ч.1 п.1\~ст.430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при поданні позову про стягнення аліментів, суд стягує з відповідача судовий збір на користь держави, відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, в загальному розмірі 2\~422,40 грн за дві вимоги про стягнення аліментів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн за вимогу про розірвання шлюбу.

Outcome: partial