Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-22 00:00:00

22.05.2024 (відмітка поштового відділення) представник Акціонерного товариства «Акцент-Банк» Шкапенко Олександр Віталійович звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира із вказаним позовом, де просить стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором № б/н від 03.03.2020, що станом на 10.05.2024 становить 33 701,66 грн та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3028,00 грн. В обґрунтування позовних вимог, представник позивача посилається на те, що 03.03.2020 відповідач з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку, підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на її банківський рахунок та платіжну карту зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,4 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом і надала свою згоду на те, що підписана нею Анкета-заява разом з Умовами та правилами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між нею та банком кредитний договір. АТ «Акцент-Банк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надав [PERSON] кредит, встановивши кредитний ліміт, відповідно до його умов. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість, від сплати якої остання ухиляється, в зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду із позовом про стягнення боргу в примусовому порядку. Одночасно із позовною заявою представник позивача надіслав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, в якому позовні вимоги АТ «Акцент-Банк» підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи (а. с. 33). Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира від 13.06.2024 за позовом АТ «Акцент-Банк» відкрито провадження у справі з проведенням її розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання (а. с. 38). Сторони у судове засідання не з`явилися, про причини неявки не повідомили. Судом було вжито всіх заходів для повідомлення [PERSON] про розгляд цієї справи, однак, відповідач не скористалася процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву і доказів, на підтвердження своїх заперечень. Враховуючи викладені обставини і те, що у справі є достатньо матеріалів про спірні правовідносини сторін, суд, згідно ст. 280-282 ЦПК України і на підставі наявних у справі доказів вважає за можливе провести заочний розгляд справи. У зв`язку із розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження та відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини. Встановлено, що 03.03.2020 [PERSON] з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку власноруч підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг АТ «Акцент-Банк» без зазначення інформації про виду послуг, бажаного розміру кредитного ліміту та умов використання кредитної картки, а також, без зазначення про ознайомлення позичальника з договором про надання банківських послуг (а. с. 7). Крім того, 03.03.2020 [PERSON] , відповідно до Умов та правилами надання банківських послуг, підписано простим електронним підписом шляхом підтвердження ОТП 3382 з номера телефону [NUMBER] Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» від 03.03.2020, згідно якого підтвердила отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування і орієнтовну загальну вартість кредиту, надані АТ «Акцент-Банк», зокрема, надання їй кредитних коштів у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку строком на 240 місяців на споживчі цілі з пільговою процентною ставкою 0,000001 % на місяць та базовою процентною ставкою 44,4 % річних (а. с. 8). Зі змісту паспорта вбачається, що сторони узгодили порядок повернення кредиту- щомісяця до 25 числа поточного місяця 5 % від заборгованості не менше 100 грн, не менше суми нарахування процентів, але не більше залишку заборгованості; процентну ставку, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту - 7,8 % у місяць на суму загальної заборгованості; строки позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки, пені, штрафів - п`ять років. Відповідно до копій довідок АТ «Акцент Банк» б/н та без дати їх видачі, [PERSON] було відкрито рахунок № [NUMBER] та видано картку № [NUMBER] зі строком дії до грудня 2024 року. Кредитний ліміт за кредитним договором від 03.03.2020 встановлено 03.03.2020 у розмірі 00,00 грн, який 26.01.2023 збільшено до 33 000,00 грн, 10.03.2023 збільшено до 43 000,00 грн, 17.06.2023 зменшено до 37 870,00 грн, 09.12.2023 зменшено до 36 670,00 грн і 21.12.2023 зменшено до 30 870,00 грн (а. с. 11, 12). Із виписки по картці [PERSON] слідує, що відповідач користувався кредитною карткою, виданою їй позивачем, неодноразово проводила операції зі сплати товарів і послуг та декілька разів здійснила поповнення рахунку, в період з 03.03.2020 по 10.05.2024 використано 67 163,06 грн, а відшкодовано 33 684,00 грн, що свідчить про визнання нею користування кредитними коштами (а. с. 9-10). Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № б/н від 03.03.2020, укладеним між АТ «Акцент-Банк» та клієнтом [PERSON] , станом на 10.05.2024 загальний розмір заборгованості останньої становить 33 701,66 грн, з яких: 28 526,17 грн - заборгованість за кредитом, 5175,49 грн - заборгованість по відсоткам (а. с. 5-6). Таким чином суд встановив, що між сторонами існує спір з приводу кредитування, що регулюється нормами ЦК України Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, що визначено ст. 628 ЦК України. За приписами ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 3 ст. 509 ЦК України, зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Правовідносини з приводу надання кредиту регулюються Цивільним кодексом України та Законом України «Про банки та банківську діяльність». Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність», банківським кредитом визнається будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, сплати процентів за її користування та інших зборів з такої суми. Правовою формою щодо оформлення відносин сторін є кредитний договір. Згідно ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України). Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19. Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону, електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд доходить висновку про укладання договору про надання банківських послуг та відкриття банківського рахунку № б/н від 03.03.2020 між АТ «Акцент-Банк» та [PERSON] в письмовій і електронній формах. Договір відповідає вимогам ЦК України, Закону України «Про електронну комерцію». Доказів зворотного відповідач суду не надала, як і не спростувала факт укладення договору. Договір містить повну інформацію щодо особи позичальника, його персональні дані, номер мобільного телефону, на який відправлено одноразовий ідентифікатор в якості аналога власноручного підпису позичальника. Отже, між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, після підписання якого у них виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у АТ «Акцент-Банк» - зобов`язання щодо надання кредитних коштів, а у відповідача - зобов`язання з повернення кредитних коштів. Свої зобов`язання за кредитним договором кредитодавець виконав належним чином, надавши позичальникові кредит в обумовленому розмірі. Позичальником у справі не доведено належного повернення кредитних коштів в розмірі та на умовах, визначених договором, як і презумпція правомірності її не спростована. Частина 1 статті 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Зважаючи на викладене і те, що відповідач не здійснила погашення заборгованості по кредиту, чим допустила істотне порушення виконання своїх кредитно-договірних зобов`язань, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача та наявність правових підстав для задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved