Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-27 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулись до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про поділ житлового будинку в натурі та припинення спільної часткової власності. Свої вимоги позивачі мотивують тим, що вони є власниками 31/100 частин житлового будинку [ADDRESS] в рівних частках після смерті їх батька [PERSON] , який помер [INFO] , на підставі рішення Деснянського районного суду м.Києва від 22.06.2020 року у справі № 754/5327/19. В той же час, рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 05.06.2009 року у справі № 2-31/2009 судом було встановлено наступне: -визнано за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] право власності на 29/100 частини в будинку за адресою: [ADDRESS] ; -виділено у натурі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] жилі та не жилі приміщення в будинку за адресою: [ADDRESS] , а саме: коридор - площею 4,8 кв. м., кухню - площею 10,7 кв. м., топочну - площею 3,2 кв. м., дві житлові кімнати - площею 19,4 кв. м. та 13,8 кв. м.; -визнано за [PERSON] визнано право власності на 31/100 частини в будинку за адресою: [ADDRESS] та виділено в натурі жилі та не жилі приміщення в будинку за адресою [ADDRESS] , а саме: сіни - площею 6,1 кв. м., передпокій - 7,6 кв. м., дві житлові кімнати - 18,0 кв.м. та 9,1 кв. м., кухня - площею 14,8 кв. м.; -визнано за [PERSON] право власності на 40/100 частини в будинку за адресою: [ADDRESS] та виділено в натурі тамбур - площею 3,1 кв. м., кухню - 16,2 кв. м., три житлові кімнати площею 22,8 кв. м., 9,6 кв. м. та 14,2 кв. м., тамбур - площею 6,0 кв. м. Вищевказане рішення Деснянського районного суду м. Києва у справі № 2-31/2009 не оскаржувалося та набрало законної сили 16.06.2009 року. З рішення Деснянського районного суду м. Києва вбачається, що суд при вирішенні питання щодо часток права власності кожній із сторін у спірному будинку, змінив частки, оскільки суд вважає за доцільним взяти до уваги розрахунок сторін, виходячи із площі приміщень, які знаходяться у фактичному користуванні кожної сторони і які можуть бути виділені їм у натурі, по відношенню до загального розміру будинку, [ADDRESS] . Також, з рішення суду вбачається, що ні позивачі ні відповідачі не оскаржують фактичне користування наявними у спірному будинку жилими та не жилими приміщеннями, відповідно до експлікації до плану будинку та дійшли до спільної угоди в частині визнання за кожним права на відповідну частку власності у спільному майні, а також виділ їх частки у натурі, що відповідає висновку судової будівельно-технічної експертизи № 4986/4987 від 14.04.2009 р. та вимогам частини 1 ст. 364 ЦК України, в наслідок чого були змінені частки кожного із співвласників. Як зазначають позивачі, [PERSON] померла, її спадкоємець [PERSON] вступив у спадщину за заповітом і рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 10.03.2020 року у справі № 754/5908/19 за ним було визнано право власності на 40/100 частин будинку та припинено спільну часткову власність на 40/100 частин житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] за життя зареєстрував право власності в ДРПП та припинив спільну часткову власність, тобто зареєстрував свою частку як відокремлений об`єкт та розмір частки 1. Після смерті [PERSON] в спадщину вступила [PERSON] , отримала свідоцтво про право на спадщину та зареєструвала майно в ДРРП. Інші власники [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не зареєстрували своє право власності в ДРРП. [PERSON] за життя не отримав/не змінив поштову адресу, не звернувся до КМБТІ та не зареєстрував право власності в реєстрі ДРРП, а саме рішення Деснянського районного суду м.Києва від 05.06.2009 року у справі № 2-31/2009, а отже не оформив документи на належні йому 31/100 частин житлового будинку, що перешкоджає позивача в подальшому оформленні прав на спадкове майно. Посилаючись на викладені обставини, позивачі просять задовольнити їх вимоги, а саме: -виділити їм в натурі 31/100 части житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , що складається з: житлі та нежилі приміщення, загальною площею 55,6 кв.м., житловою площею 27,1 кв.м., а саме: сіни - 6,1 кв.м., передпокій - 7,6 кв.м., дві житлові кімнати - 18,1 кв.м. та 9,1 кв.м., кухню - 14,8 кв.м., господарська споруда - льох під літ. «И»; -припинити спільну часткову власність на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 31.10.2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. В судове засідання представник позивачів [PERSON] не з`явилась, надавши суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просить розглядати справу в її відсутність. Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, надавши заяви, в якій вони визнають позовні вимоги та просять розглянути справу в їх відсутність. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ст.247 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних матеріалів. Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 05.06.2009 року у справі № 2-31/2009 позов задоволено та: -визнано за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] право власності на 29/100 частини в будинку за адресою: [ADDRESS] ; -виділено у натурі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] жилі та не жилі приміщення в будинку за адресою: [ADDRESS] , а саме: коридор - площею 4,8 кв. м., кухню - площею 10,7 кв. м., топочну- площею 3,2 кв. м., дві житлові кімнати - площею 19,4 кв. м. та 13,8 кв. м., позначених на еплікації до план будинку, виготовленому у технічному паспорті на садибний житловий будинок 01.02.2006 року, відповідно за № № 3-1, 3-2, 3-3, 3-4, 3-5; -визнано за [PERSON] право власності на 31/100 частини в будинку за адресою: [ADDRESS] ; -виділено [PERSON] в натурі жилі та не жилі приміщення в будинку за адресою: [ADDRESS] , а саме: сіни - площею 6,1 кв. м., передпокій - 7,6 кв. м., дві житлові кімнати - 18,0 кв.м. та 9,1 кв. м., кухня - площею 14,8 кв. м., позначених на еплікації до плану будинку, виготовленому у технічному паспорті на садибний житловий будинок 01.02.2006 р., відповідно за № № 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5; -визнано за [PERSON] право власності на 40/100 частини в будинку за адресою: [ADDRESS] ; -виділено [PERSON] в натурі тамбур - площею 3,1 кв. м., кухню - 16,2 кв. м., три житлові кімнати площею 22,8 кв. м., 9,6 кв. м. та 14,2 кв. м., тамбур - площею 6,0 кв. м., позначених на еплікації до плану будинку, виготовленому у технічному паспорті на садибний житловий будинок 01.02.2006 року, відповідно за № № 1-І, 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-5. Вказане рішення Деснянського районного суду м. Києва у справі № 2-31/2009 не оскаржувалося та набрало законної сили 16.06.2009 року. Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 10.03.2020 року у справі № 754/5908/19 визнано за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] право власності на 40/100 частину житлового будинку, жилі та не жилі приміщення, а саме: тамбур - площею 3,1 кв.м., кухню - площею 16,2 кв.м., три житлові кімнати - площею 22,8 кв.м., 9,6 кв.м., та 14,2 кв. м., тамбур - площею 6,0 кв.м. позначених на еплікації до плану будинку, виготовленому у технічному паспорті на житловий будинок, відповідно за № № 1-І, 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-5, за адресою: [ADDRESS] , а також припинено спільну часткову власність [PERSON] на 40/100 частин будинку за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 22.06.2020 року у справі № 754/5327/19 визнано за [PERSON] в порядку спадкування за законом права власності на 1/2 частину від 31/100 частини житлового будинку [ADDRESS] , яка належала [PERSON] , який помер [INFO] ; визнано за [PERSON] в порядку спадкування за законом права власності на 1/2 частину від 31/100 частини житлового будинку [ADDRESS] , яка належала [PERSON] , який помер [INFO] . З матеріалів справи також вбачається, що за життя [PERSON] належним чином своє право власності на вказану частину будинку не оформив, внаслідок чого позивачі на даний час позбавлені можливості реалізувати свої спадкові права та оформити відповідні документи на будинок. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. У ст. 364 ЦК України визначено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, а у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Виділ у натурі частки із майна, що є об`єктом спільної часткової власності, може мати місце лише у випадку, якщо частка, яка підлягає виділу, після цього не втратить своїх властивостей і основного призначення. Статтею 183 ЦК України передбачено, що подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Згідно вимог ст.ст.76, 77, 79, 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 5 ст. 263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Частиною 1 ст.13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи вищевикладене, оскільки, в судовому засіданні достовірно встановлено всі викладені в позовній заяві факти,а також те, що відповідачі позовні вимоги визнали і таке визнання не суперечить вимогам закону, не порушує прав та інтересів інших осіб, то згідно положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України позов підлягає задоволенню в межах заявлених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved