Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-26 00:00:00

11\~листопада 2024\~року [PERSON] \~звернувся до\~суду із\~позовом до Головного управління пенсійного фонду України в Полтавській області про відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якому просив визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови у проведенні з 01.02.2023 перерахунку основного розміру пенсії [PERSON] на підставі довідки [INFO] від 20.05.2024 №ФП63453/7216 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок пенсії [PERSON] з 01.02.2023 на підставі довідки [INFO] від 20.05.2024 №ФП63453/7216 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023, виходячи з 80% грошового забезпечення, та провести виплати без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням проведених виплат та подальших підвищень. 17.09.2024 р. рішенням Полтавського окружного адміністративного суду у справі № 330/7816/24 адміністративний позов [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови [PERSON] у проведенні перерахунку\~основного розміру пенсії з 01.02.2023\~у розмірі 80 процентів відповідних сум грошового забезпечення на підставі довідки [INFO] від 20 травня 2024 року у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ від 09.04.1992, постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" №704 від 30.08.2017. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області провести з 01.02.2023 перерахунок та виплату [PERSON] основного розміру пенсії у розмірі 80 процентів відповідних сум грошового забезпечення\~на підставі довідки [INFO] від 20 травня 2024 року у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ від 09.04.1992, постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" №704 від 30.08.2017, з урахуванням проведених виплат. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Рішення суду набрало законної сили 18.10.2024 р. Головне управління ПФУ в Полтавській області листом від 28.10.2024 № 18691-17359/ Г-02/8-1600/24 повідомило, що виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.09.2024 по справі №440/7816/24 проведено перерахунок пенсії з 01.02.2023 у розмірі 80 процентів відповідних сум грошового забезпечення на підставі довідки [INFO] №ФП63453/7216 від 20 травня 2024 року у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ від 09.04.1992, постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" №704 від 30.08.2017 Рішення суду, як зазначає відповідач, виконане в межах покладених на Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зобов`язань та з урахуванням норм чинного законодавства. Одночасно позивач зазначає, що судове рішення не виконане відповідачем в повному обсязі станом на даний час. Даними діями, які Полтавський окружний адміністративний суд визнав протиправними, відповідач спричинив [PERSON] моральну шкоду яка полягає у глибоких душевних стражданнях, яких він, як фізична особа, зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього та у зв`язку з порушенням його прав людини, викликало у нього сильні негативні почуття, які змінюються одне одним: почуття обурення, почуття невпевненості в майбутньому, почуття відчаю та гніву. Спричинену моральну шкоду позивач оцінює в 20 000 грн. та прохає суд стягнути на його користь з відповідача. Прохав стягнути з Держави Україна в особі Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом безспірного списання Державною казначейською службою України коштів з відповідного казначейського рахунку на користь [PERSON] в якості відшкодування моральної шкоди, завданої протиправними діями та бездіяльністю органом державної влади, суму у розмірі 20\~000 грн . 14.11.2024 по справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом ( повідомленням) сторін. 26.11.2024 до суду надійшов відзив від Головного управління Пенсійного Фонду України в Полтавській області, в якому останні прохають в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити, посилаючись на те, що позивачем не надано жодного доказу, який міг би підтвердити сам факт спричинення йому моральної шкоди та жодних доказів в обгрунтування заявленого розміру відшкодування, який не відповідає засадам розумності та справедливості. Доводи, викладені у позовній заяві є безпідставними. Наразі, Головним управлінням здійснено всі заходи по забезпеченню процесу щодо виплати згідно рішень судів у порядку черговості фінансування заборгованості в повному обсязі. Виплата заборгованості на виконання рішень судів, проведено в межах коштів, виділених на зазначені цілі у 2024 році, дата набрання чинності яких є 19.11.2020 включно. Позивач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без їх участі. В задоволенні позовних вимог прохали відмовити. Дослідивши матеріали справи, надавши правову оцінку наявним у справі доказам, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 17.09.2024 р. рішенням Полтавського окружного адміністративного суду у справі № 440/7816/24 адміністративний позов [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови [PERSON] у проведенні перерахунку\~основного розміру пенсії з 01.02.2023\~у розмірі 80 процентів відповідних сум грошового забезпечення на підставі довідки [INFO] від 20 травня 2024 року у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ від 09.04.1992, постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" №704 від 30.08.2017. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області провести з 01.02.2023 перерахунок та виплату [PERSON] основного розміру пенсії у розмірі 80 процентів відповідних сум грошового забезпечення\~на підставі довідки [INFO] від 20 травня 2024 року у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ від 09.04.1992, постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" №704 від 30.08.2017, з урахуванням проведених виплат. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Рішення суду набрало законної сили 18.10.2024 р. На момент звернення до суду із даним позовом, а саме 11 листопада 2024 року, рішення суду у справі № 440/7816/24 у повному обсязі не виконано, що підтверджено листом із Головного управління ПФУ в Полтавській області від 28.10.2024 р. за № 18691-17359/Г-02/8-1600/24. Позивач зазначає, що тривале невиконання рішення суду у справі № 440/7816/24 призводить до порушення його конституційних прав, завдає йому моральних страждань, а тому він має право на відшкодування моральної шкоди у порядку ст. 23 ЦК України, яку позивач оцінює у сумі 20000 грн. У ст.\~129-1\~Конституції України\~зазначено,\~що суд\~ухвалює рішення\~іменем України.\~Судове рішення\~є обов`язковим\~до виконання. Держава\~забезпечує виконання\~судового рішення\~у визначеному\~законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Згідно зі статтею 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, Конституційний Суд України в п.4.1 рішення від 14.12.2011№19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист. Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.1173\~ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.1174\~ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Предметом даного спору є стягнення з держави Україна в особі Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом безспірного списання Державною казначейською службою України коштів з відповідного казначейського рахунку на користь [PERSON] в якості відшкодування моральної шкоди, завданої протиправними діями та бездіяльністю органом державної влади, у розмірі 20000 грн. Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частин першої-третьої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені статтями 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №750/1591/18-ц (провадження №14-261цс19), згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 Цивільного кодексу України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (стаття 1173 ЦК України). Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання та приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження з нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік і стан здоров`я потерпілого. У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен установити, чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, установити причинно-наслідковий зв`язок і визначити сумірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам (постанова Верховного Суду від 10.04.2019 у справі №464/3789/17). У постанові від 27.11.2019 у справі №750/6330/17 Верховний Суд звернув увагу на те, що виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач повинен довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір (п. 51). У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам (п. 53). Згідно матеріалів справи встановлено, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 17.09.2024 р. у справі № 440/7816/24 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови [PERSON] у проведенні перерахунку\~основного розміру пенсії з 01.02.2023\~у розмірі 80 процентів відповідних сум грошового забезпечення на підставі довідки [INFO] від 20 травня 2024 року у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ від 09.04.1992, постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" №704 від 30.08.2017. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області провести з 01.02.2023 перерахунок та виплату [PERSON] основного розміру пенсії у розмірі 80 процентів відповідних сум грошового забезпечення\~на підставі довідки [INFO] від 20 травня 2024 року у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ від 09.04.1992, постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" №704 від 30.08.2017, з урахуванням проведених виплат. Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 28.10.2024 №18691-17359/Г-02/8-1600/24 повідомлено [PERSON] , що на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.09.2024 у справі №440/7816/24 проведено перерахунок пенсії з 01.02.2023 у розмірі 80 процентів відповідних сум грошового забезпечення на підставі довідки [INFO] № ФП63453/7216 від 20 травня 2024 року у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України « Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених із військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ від 09.04.1992 , постанови Кабінету Міністрів України « Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» № 704 від 30.08.2017. Звертаючись до суду з позовом [PERSON] посилався на те, що своїми діями відповідач спричинив моральну шкоду, яка полягає у глибоких душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою та у зв`язку з порушенням прав людини, гарантованих Конституцією України та чинними міжнародними договорами, що викликало у позивача сильні негативні почуття, які змінюються одне одним: почуття обурення, почуття невпевненості в майбутньому, почуття відчаю та гніву. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст. 77 ЦПК України). [PERSON] не надав належних та допустимих доказів на підтвердження заподіяння йому моральної шкоди та причинно-наслідкового зв`язку між бездіяльністю пенсійного органу та моральною шкодою. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 17.01.2023 у справі №454/287/22. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» (Seryavinandothersv. Ukraine, № 4909/04, § 58). Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Головного управління пенсійного фонду України в Полтавській області про відшкодування моральної шкоди слід відмовити. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі відмови в задоволенні позову сплата судового збору покладається на позивача. Проте, [PERSON] є інвалідом ІІ групи, а тому звільнений від сплати судового збору у відповідності до п.9 ч.1 ст. 5 Закону України « Про судовий збір», а отже, судові витрати по сплаті судового збору за подачу даного позову віднести на рахунок держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed