Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-16 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною заявою, яка обґрунтована тим, що [INFO] в смт Стрижавка, Вінницького району Вінницької області померла її мати [PERSON] . Після смерті матері відкрилась спадщина на спадкове майно, до складу якого увійшли житловий будинок під [ADDRESS] , земельна ділянка площею 0,3471 га в с. Чуків, Вінницького (Немирівського) району Вінницької області для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства. Вона є спадкоємцем першої черги за законом. Спадкоємців першої черги за законом та спадкоємців за заповітом, а також осіб, які б мали право на спадщину, немає. Її рідна сестра і дочка матері [PERSON] [PERSON] спадщину після смерті матері не прийняла і на неї не претендує. Спадщину після смерті матері вона прийняла, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу України, не заявила про відмову від неї. Однак оформити свої спадкові права у нотаріуса вона не може, оскільки мати була зареєстрована в с. Чуків, Немирівського району Вінницької області, а вона зареєстрована в [ADDRESS] , хоч з січня 2013 року до дня смерті матері [INFO] вона постійно проживала з матір?ю в будинку [ADDRESS] , здійснювала догляд за нею, так як мати постійно хворіла, за станом здоров?я потребувала сторонньої допомоги, не могла самостійно забезпечувати свої потреби. У зв?язку з тим, що зареєстроване місце проживання матері та зареєстроване місце її проживання є різними, вона не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17.09.2024 №469/02-31 приватний нотаріус Вінницького районного нотаріального округу відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що належало [PERSON] , померлій [INFO] , оскільки вона у встановлений законом строк не подала заяву до нотаріуса про прийняття спадщини після померлої [PERSON] . Тому їй необхідно в судовому порядку встановити факт постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини для отримання права на оформлення у нотаріуса своїх спадкових прав. Тому просить встановити факт, що вона постійно проживала разом із спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини в будинку [ADDRESS] . Вінницький районний суд Вінницької області ухвалою судді від 27.09.2024 відкрив провадження у справі та призначив судовий розгляд в порядку окремого провадження. Судовий розгляд відкладався з поважних причин. В судове засідання 16.01.2025 учасники справи не з`явились, хоч про день, час та місце розгляду справи повідомлялись судом у встановленому законом порядку. Представник заявника [PERSON] адвокат Байдак В.Г. попередньо подав до суду заяву, у якій просить цивільну справу розглядати за його відсутності, заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник Немирівської міської ради за довіреністю Стецюра А.І. попередньо подала до суду заяву, у якій просить розгляд справи проводити без участі представника Немирівської міської ради, не заперечують з приводу задоволення заяви. Заінтересована особа [PERSON] попередньо подала до суду заяву, у якій просить справу розглядати за її відсутності, підтверджує факт, що [PERSON] постійно проживала разом із спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини в будинку [ADDRESS] , не заперечує проти задоволення заяви. В частині третій\~статті 211 ЦПК України\~визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання 16.01.2025 за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Оглянувши письмові докази по справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Згідно з ч. 1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом установлено, що [INFO] в смт Стрижавка, Вінницького району Вінницької області померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 06.02.2018 (а.с. 10). Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20.03.1975, батьками [PERSON] записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11). З копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 19.09.2024 убачається, що [PERSON] та [PERSON] 09.02.1980 зареєстрували шлюб (а.с. 12). Згідно з копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію розірвання шлюбу від 22.08.2024, 29.05.1987 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 16). Відповідно до копії повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 22.08.2024, [PERSON] та [PERSON] 06.12.1992 зареєстрували шлюб; 25.10.1994 шлюб між ними було розірвано (а.с. 13-14). Згідно з копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 28.12.2012, виданого повторно, [PERSON] та [PERSON] 24.10.1995 зареєстрували шлюб (а.с. 15). З довідки №706 від 04.03.2013, виданої Стрижавською селищною радою Вінницького району Вінницької області, убачається, що [PERSON] дійсно проживає в [ADDRESS] без реєстрації (а.с. 17). Відповідно до виписки про огляд лікаря від 23.08.2024, [PERSON] , [INFO] , знаходилася на обліку в Стрижавській АЗПСМ з 02.02.2013 до 06.02.2018; діагноз: ІХС Дифузорний кардіосклероз ХССНІІа ГХ ІІІ ст. ІІ ст. гіпертензивне серце ДЕ змішаного генезу (атеросклероз судин ПМ, ГХ, остеохондроз) з вестибулоатактичним синдромом (а.с. 19). Згідно з актом обстеження фактичного місця проживання від 23.08.2024, при перевірці обстеження місця реєстрації/проживання/перебування за адресою: [ADDRESS] встановлено, що [PERSON] , [INFO] , постійно хворіла, за станом здоров`я потребувала сторонньої допомоги, не могла самостійно забезпечувати свої потреби, а тому з січня 2013 року постійно проживала з дочкою [PERSON] в будинку [ADDRESS] до дня смерті [INFO] (а.с. 20). З копії довідки про реєстрацію місця проживання від 09.06.2020 №1320 убачається, що [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] (а.с. 9). Відповідно до копії рішення 84 сесії 8 скликання Стрижавської селищної ради від 24.04.2024 №14, вулицю Чкалова перейменовано на вулицю Олександра Осадчука (а.с. 23-24). Згідно з копією договору купівлі-продажу житлового будинку від 28.12.2012, [PERSON] , [PERSON] (продавці) та [PERSON] , [PERSON] (покупці) уклали цей договір про те, що продавці передають у власність в 1/2 частці кожен покупцям, а покупці приймають у власність в 1/2 частці кожен житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] , і сплачують відповідну грошову суму за вказаний будинок в рівних частках кожен (а.с. 21-22). Відповідно до копії договору купівлі-продажу будинку від 30.01.1991, [PERSON] продав, а [PERSON] купила жилий будинок, що знаходиться в с. Чуків, Немирівського району Вінницької області і розташований на присадибній земельній ділянці присадибних земель колгоспу ім. 60-річчя Великої Жовтневої соціалістичної революції с. Чуків (а.с. 26-27). Згідно з копією Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ВН №051091 від 16.10.2000, виданого [PERSON] , на підставі рішення 11 сесії 23 скликання Чуківської сільської Ради народних депутатів від 23.06.2000, їй передається у приватну власність земельна ділянка площею 0,3471 гектарів в межах згідно з планом; земельна ділянка розташована на території села Чуків, Чуківської сільської ради; землю передано для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства (а.с. 30). З копії довідки від 09.08.2024 №20-117, виданої Чуківським старостинським округом Немирівської міської ради, убачається, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , згідно з реєстраційним посвідченням, виданим 04.02.1991 Тульчинським бюро технічної інвентаризації; земельної ділянки площею 0,3471 га для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, яка розташована за адресою: с. Чуків, Вінницького району Вінницької області та належить на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, виданого 16.10.2000 Чуківською сільською радою; після смерті спадкодавця спадкоємцями за законом являються [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , та [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 25). З копії заяви [PERSON] від 03.05.2022 убачається, що спадщину, яка залишилася після смерті матері [PERSON] , [PERSON] не прийняла і на неї не претендує; до суду із заявою про продовження строку на прийняття спадщини звертатися не буде (а.с. 31). Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17.09.2024 №469/02-31, [PERSON] , яка діє від імені [PERSON] , відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] , земельну ділянку загальною площею 0,3471 га, розташовану за адресою: с. Чуків, Вінницького району Вінницької області, що належали [PERSON] , померлій [INFO] , оскільки [PERSON] у встановлений законом строк не подала заяву до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті померлої [PERSON] ; згідно з відомостями, наявними у Спадковому реєстрі, спадкова справа після [PERSON] , померлої [INFO] , не відкривалася; строк подання заяви про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] сплинув 06.08.2018 (а.с. 32). Згідно з довідкою від 14.11.2024 №20-135, виданою Чуківським старостинським округом Немирівської міської ради, [PERSON] , яка померла [INFO] , була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та постійно проживала до січня 2013 року (а.с. 65). [PERSON] у своїй письмовій заяві від 16.01.2025 зазначила, що вона є сусідкою [PERSON] ; вона обізнана про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України за завідомо неправдиве показання і підтверджує, що мати [PERSON] [PERSON] постійно хворіла, за станом здоров`я потребувала сторонньої допомоги, не могла самостійно забезпечувати свої потреби, а тому з січня 2013 року постійно проживала з дочкою [PERSON] в будинку [ADDRESS] до дня смерті [INFO] (а.с. 73). [PERSON] у своїй письмовій заяві від 16.01.2025 зазначила, що вона проживає по сусідству з [PERSON] ; вона обізнана про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України за завідомо неправдиве показання і підтверджує суду, що мати [PERSON] [PERSON] постійно хворіла, за станом здоров`я потребувала сторонньої допомоги, не могла самостійно забезпечувати свої потреби, а тому з січня 2013 року постійно проживала з дочкою [PERSON] в будинку [ADDRESS] до дня смерті [INFO] (а.с. 75). Згідно з ч. 1\~ст. 293 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи немайнових прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293\~ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Юридичні факти це життєві обставини чи факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. З точки зору права всі життєві факти, які так чи інакше зачіпають суспільні відносини, поділяються на юридично значущі та юридично байдужі, з якими пов`язують виникнення будь-яких юридичних наслідків. Однак не всі життєві обставини є юридичними фактами. Життєві факти (обставини) стають юридичними фактами не самі по собі або в силу якихось особливих властивостей, а внаслідок визнання їх такими державою і закріплення в законі. Закон надає юрисдикції суду встановлювати факти, що мають юридичне значення, але при певних умовах: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто, від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відмовити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Спір про право характеризує такий стан відносин, коли між сторонами існують певні розбіжності з приводу наявності, змісту та обсягу прав та обов`язків, здійснення яких неможливо без судового втручання. У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Факти, що мають юридичне значення, встановлюються в судовому порядку, коли ці факти безпосередньо породжують юридичні наслідки для заявника: право на спадщину; право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, одержання компенсації тощо. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 (справа № 320/948/18) зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 16.06.2021 (справа № 643/6447/19), від 03.02.2021 (справа № 644/9753/19), від 18.11.2020 (справа № 554/3600/19), від 25.11.2020 (справа № 636/4087/19), від 19.06.2019 (справа № 752/20365/16-ц), від 05.12.2019 (справі № 750/9847/18). Судом установлено, що у зв`язку з тим, що [PERSON] проживала разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , однак остання була зареєстрована за іншою адресою, заявник [PERSON] не може підтвердити факт постійного проживання на момент смерті матері разом з нею за однією адресою, що перешкоджає їй оформити свої спадкові права. Тому встановлення факту, про який просить [PERSON] , породжує для останньої юридичні наслідки, від яких залежить виникнення права на спадщину. Згідно зі статтею 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У статті 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі\~ст.\~1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до вимог статті 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В частині першій\~статті 1296 ЦК України\~визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Згідно з п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Тлумачення статей 1268, 1269 ЦК України свідчить, що у разі, коли спадкоємець постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. В частинах другій та шостій статті 29 ЦК України визначено, що фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Згідно з п.п. 3.19, 3.20 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. Зміст наведених норм закону свідчить про те, що під постійним місцем проживанням спадкоємця із спадкодавцем розуміється як факт безпосереднього проживання спадкоємця із спадкодавцем на момент його смерті, так і факт наявності у спадкоємця на момент смерті спадкодавця зареєстрованого у передбаченому законом порядку права на постійне проживання з останнім за однією адресою. Для підтвердження обставин, визначених в частині третій статті 1268 ЦК України, вимагається наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. Відсутність реєстрації місця проживання спадкодавця за місцем проживання спадкоємця не може бути доказом того, що спадкодавець не проживав із заявником, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані заявником та оцінені судом. Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 10.01.2019 (справа № 484/747/17), від 07.06.2022 (справа № 175/4514/20), від 07.06.2023 (справа № 227/5018/21). Заявник [PERSON] надала суду акт обстеження фактичного місця проживання від 23.08.2024, з якого установлено, що [PERSON] , [INFO] , постійно хворіла, за станом здоров`я потребувала сторонньої допомоги, не могла самостійно забезпечувати свої потреби, а тому з січня 2013 року постійно проживала з дочкою [PERSON] в будинку [ADDRESS] до дня смерті [INFO] . Обставини, викладені у вищезазначеному акті, підтверджуються наданими стороною заявника довідкою Стрижавської селищної ради від 04.03.2013 №706, довідкою від 14.11.2024 №20-135, виданою Чуківським старостинським округом Немирівської міської ради, у якій зазначається про те, що [PERSON] , яка померла [INFO] , була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та постійно проживала до січня 2013 року, а також письмовими заявами [PERSON] та [PERSON] , які є сусідками [PERSON] та які, будучи обізнаними про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання, зазначили, що [PERSON] постійно хворіла, за станом здоров`я потребувала сторонньої допомоги, не могла самостійно забезпечувати свої потреби, а тому з січня 2013 року постійно проживала з дочкою [PERSON] в будинку [ADDRESS] до дня смерті [INFO] . Таким чином, з наданих суду доказів установлено, що [PERSON] постійно проживала на момент смерті [INFO] матері [PERSON] разом з останньою за однією адресою в [ADDRESS] . Під час розгляду даної заяви спору про право виявлено не було. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10.02.2010, заява №4909/04).

Outcome: approved