Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-28 00:00:00

в січні 2025 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла заява [PERSON] з якою вона звернулась через свого представника адвоката Скуби М.В., та з врахуванням заяви про описку, просила відповідно до вимог ч.2 ст. 317 ЦПК України встановити факт смерті (загибелі) близько 08 год. 27 хв. [INFO] у с. Побєда Мар`їнської міської громади Покровського району Донецької області громадянина України [PERSON] , [INFO] (паспорт громадянина України [NUMBER] , виданий 02.07.2022 Подільським РУ ГУ МВС України), який народився в м. Києві, під час виконання бойового завдання в умовах воєнного стану. В обґрунтування заяви вказано, що [PERSON] є матір`ю громадянина України [PERSON] , [INFO] , який загинув при виконанні бойових завдань на території України, яка наразі окупована ворогом. У заяві зазначено, що факт смерті [PERSON] підтверджується тим, що 23.03.2022 - наказом командира військової частини [NUMBER] за № 29 [PERSON] , який прибув у добровільному порядку, зарахований до списків особового складу військової частини. Військова частина [NUMBER] входить до [NUMBER] окремого батальйону ТрО, який також входить до складу [NUMBER] окремої бригади ТрО, що входить Збройних Сил України, відповідно до ст. 3 Закону України «Про Збройні Сили України». Внаслідок виконання бойового завдання відповідно до бойового розпорядження, з 03.11.2024 [PERSON] вважається зниклим безвісті у районі південно-західної околиці села Побєда, Марийської міської громади Покровського району, Донецької області у зв`язку із воєнними діями, пов`язаними із захистом Батьківщини. Заявницею вказано, що офіцером групи цивільно-військового співробітництва штабу лейтенантом [PERSON] було проведене службове розслідування. В ході службового розслідування, з пояснень свідків та наявних можливих доказів встановлено, що подія загибелі [PERSON] сталася під час виконання ним бойового завдання в районі бойових дій та тіло загиблого залишається на тимчасово непідконтрольній території Збройних сил України, тому, немає жодних можливостей встановити у визначеному порядку юридичний факт смерті особи на тимчасово непідконтрольній території України. Заявниця стверджує, що за таких обставин, встановлення такого факту, що має юридичне значення, а саме факт смерті (загибелі) [PERSON] близько 08 год 27 хв [INFO] в с. Победа Мар`їнської міської громади Покровського району Донецької області, цілком відповідає вимогам чинного цивільного законодавства і є необхідним для впорядкування реального стану справ щодо наявності та обліку особового складу військової частини [NUMBER] та в подальшому реалізації соціальних прав членів сімей загиблого. У заяві також зазначено, що подія загибелі [PERSON] сталася під час виконання ним бойового завдання в районі бойових дій та тіло загиблого залишилося на тимчасово непідконтрольній території ЗСУ, тому не є можливим, у визначеному законодавством порядку, встановити та підтвердити юридичний факт смерті особи на території, де на даний час ведуться бойові дії. Заява мотивована тим, що, виходячи із засад справедливості та розумності, притаманних цивільному судочинству, є всі обґрунтовані підстави для визнання факту смерті (загибелі) [PERSON] , та очевидно, що наразі тіло отримати, неможливо, оскільки воно знаходиться на території, тимчасово непідконтрольній ЗСУ, де ведуться бойові дії, а також неможливо отримати документи, що підтверджують факт смерті за формою, встановленою чинним законодавством України на теперішній час з об`єктивних причин. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23.01.2025, у справі було відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник заявниці - адвокат Скуба М.В. в судовому засіданні просила заяву задовольнити у повному обсязі. Представник заінтересованої особи Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, по день, час і місце розгляду заяви повідомлений належним чином, направив лист про розгляд вказаної заяви без присутності представника відділу. Суд, вислухавши пояснення представника заявниці, її та заінтересованої особи представників, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, вважає, що заява не підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , є матір`ю [PERSON] , [INFO] , яка після укладення повторного шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] » відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 17, 18, 19). Як вбачається із копії паспорта, серії [NUMBER] , [PERSON] народилася [INFO] у м. Києві (а.с. 9). Як на правові підстави звернення до суду із вказаною заявою, [PERSON] посилається на положення статті 317 ЦПК України, Згідно з частиною першою статті 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Згідно з частин 2, 4 статті 317 ЦПК України, справи про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, розглядаються невідкладно з дня надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строк дії якого неодноразово продовжувався і діє на час розгляду заяви. Згідно з частиною другою статті 319 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Частинами третьою-четвертою статті 49 ЦК України передбачено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно частини першої статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Водночас пункт 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за № 719/4940, деталізує положення статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та встановлює, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о) установленої форми; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о) установленої форми; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України встановлення фактів, що мають юридичне значення, здійснюється в порядку окремого провадження. Особливістю окремого провадження є те, що воно спрямоване на з`ясування необхідних фактів за відсутності правового спору. Чинний ЦПК України містить чотири процедури, наслідком якої є ухвалення судового рішення, на підставі якого органами Державної реєстрації актів цивільного стану може бути видано свідоцтво про смерть, зокрема: встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України); встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (пункт 9 частини першої статті 315 ЦПК України); встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (стаття 317 ЦПК України); визнання фізичної особи померлою (статті 305-309 ЦПК України). Вказані процедури є відмінними між собою та мають певні особливості. Відповідно до частини другої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років після закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Згідно з частиною третьою статті 46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється ЦПК України (частина четверта статті 46 ЦК України). Відповідно до статті 305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. Згідно з частиною першою статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою: обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Тому оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть цієї особи, тобто, констатація високого ступеня ймовірності смерті. Підставою для оголошення особи померлою є не факти (докази), які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи. З огляду на викладене, виходячи зі змісту статей 43, 46 ЦК України, статей 305, 306 ЦПК України, колегія суддів апеляційного дійшла висновку про те, що за наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою (частина друга статті 46 ЦК України), а не із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи (пункт 9 частини першої статті 315 ЦПК України). Подібні висновки зроблені у постановах Верховного Суду від 28 лютого 2024 року у справі № 506/358/22 (провадження № 61-7094св23) та від 13 березня 2024 року у справі № 204/7924/23 (провадження № 61-16728св23). Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)). У справі, яка переглядається, судом встановлено, що разом із заявою про встановлення факту смерті заявник [PERSON] надала акт службового розслідування з додатками затвердженого командиром військової частини [NUMBER] від 30.11.2024, сповіщення сім`ї №41, пояснення, бланк отримання пояснень. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до вимог статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 за № 608 (зі змінами), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 за №1503/31371, наказу командира військової частини [NUMBER] від 03.11.2024 за № 609 «Про призначення службового розслідування», офіцером групи цивільно-військового співробітництва штабу лейтенантом [PERSON] було проведене службове розслідування (а.с. 20-36). В акті службового розслідування затвердженого командиром військової частини [NUMBER] від 30.11.2024 зазначено, що: згідно витягу з журналу бойових дій за 30.10.2024: 29.10.2024 СП «Світязь» в районі т.35,5 дороги « Горіх » утримували сержант [PERSON] та солдат [PERSON] . Після масованого мінометного обстрілу та скидів гранат зБпЛА по СП «Свитязь» о 08:2,7 зв`язок з позицією було втрачено. В 15:00 солдат [PERSON] вийшов на зв 'язок по рації та повідомив, що один із ворожих снарядів влучив у бліндаж, місце їхнього укриття. Внаслідок осколкових поранень сержант [PERSON] затнув, сам солдат [PERSON] отримав множинні осколкові поранення та перебуває у важкому стані. Згідно пояснень ТВО командира 1 стрілецької роти військової частини [NUMBER] майора [PERSON] (Додаток-3): 29.10.2024 на виконання бойового наказу командира військової частини [NUMBER] №о184т від 26.09.2024 та бойового розпорядження командира військової частини [NUMBER] Мо568дск від 27.10.2024 солдат [PERSON] та сержант [PERSON] утримував СП «Світязь» в районі південно-західної околиці с. Победа Мар`інської міської громади Покровського району Донецької області. Також, повідомив, що в результаті одного залучань було зруйновано місце їхнього укриття, він сам не може рухатися, снаряд, який прилетів прямо у бліндаж, перебив йому нижню праву кінцівку, уламки від близького розриву пошкодили праву руку та праву сторону тіла. Також [PERSON] повідомив, що сержанту [PERSON] , який перебував в момент обстрілу поруч з ним в укритті, перебило обидві нижні кінцівки і ознак життя він вже не подає - смерть настала миттєво.. У акті службового розслідування зазначено, що командиром військової частини [NUMBER] підготовлено довідку від 05.11.2024 вих. №1703/4168 по факту зникнення безвісти військовослужбовця 1 стрілецької роти військової частини [NUMBER] сержанта [PERSON] в районі південно-західної околиці села Побєда Мар`їнської міської громади Покровського району Донецької області. Висновком експерта від 15.04.2024 №297/1 підтверджено, що на відеозаписах із файлів та на фотозображеннях із файлів, наданих як порівняльний матеріал (зображення [PERSON] , [INFO] ) зображена одна й та сама людина (а.с.26-32). Вказані докази у своїй сукупності, достовірно не свідчать про смерть [PERSON] , а лише дають підстави для обґрунтованого припущення вірогідності його смерті за обставин, що підтверджені цими доказами, які можуть свідчити про смерть останнього. За наявності припущень про факт смерті фізичної особи без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою (частина друга статті 46 ЦК України), а не із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи. Оцінивши належність та допустимість доказів у їх сукупності, суд доходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту смерті (загибелі) [PERSON] , оскільки заявником не надано належних та допустимих доказів на підставі яких суд може достовірно встановити смерть громадянина України [PERSON] , [INFO] . З огляду на вказане, у зв`язку із недостатністю доказів на час розгляду такої заяви, правові підстави для її задоволення в порядку ст.317 ЦПК України - відсутні. Виходячи зі змісту положень статей 43, 46 ЦК України, статей 305, 306 ЦПК України, суд дійшов висновку про те, що за наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку із воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, та з огляду на встановлені у цій справі обставини і наявність у [PERSON] вірогідного припущення про смерть [PERSON] , заявниця не позбавлена можливості звернутися до суду із заявою про оголошення судом [PERSON] померлим на підставі частини другої статті 46 ЦК України. Окрім того, неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, не розповсюджуються на справи які вирішуються в порядку окремого провадження (Постанова Верховного Суду від 04.10.2023 у справі №747/20/23). А тому відмова у задоволенні заяви за недостатністю доказів не позбавляє особу, яка вже зверталася з відповідною заявою, права повторно звернутися до суду для вирішення цього питання. Подібні за змістом висновки викладені в постанові Верховного Суду від 09 серпня 2023 року в справі № 494/1239/19 (провадження № 61-13070св22). На підставі викладеного,

Outcome: dismissed