Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-20 00:00:00

І. Описова частина Стислий зміст позовних вимог До Добровеличківського районного суду Кіровоградської області 30.10.2024 надійшов позов, в якому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №.2001899438101 від 16.06.2021 у розмірі 20079,18 грн та за кредитним договором №1001983221801 від 28.09.2021 у розмірі 44685,80 грн, а всього 64764,98 грн . Свій позов АТ "Перший Український Міжнародний Банк" обґрунтовує тим, що відповідно до умов кредитного договору №2001899438101 від 16.06.2021, укладеного між банком та [PERSON] , перший надав останньому кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії в межах встановленого кредитного ліміту на картковому рахунку з дня прийняття рішення банком в сумі 11000 гривень, на строк 12 місяці, зі сплатою процентної ставки у розмірі 47,88% річних. Також відповідно до умов кредитного договору №1001983221801, укладеного між банком 28.09.2021, та [PERSON] , перший надав останньому кредит шляхом переказу на рахунок у розмірі 33000 гривень, на строк 24 місяці, зі сплатою комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2,99%, процентної ставки у розмірі 0,01% річних. Однак відповідач не виконує взятих на себе зобов`язань по поверненню кредитів та сплаті відсотків і комісії, тому станом на 09.09.2024 має заборгованість перед позивачем на загальну сумі 64764,98 грн, яку в добровільному порядку сплатити не бажає, що спонукало АТ "Перший Український Міжнародний Банк" звернутися до суду з відповідним позовом. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У пункті 3 прохальної частини позовної заяви просив розглядати справу за відсутності представника позивача , проти винесення судом заочного рішення в справі не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився. При цьому суд зважає, що про дату, час і місце судового засідання остання повідомлялася у встановленому законом порядку, а саме шляхом направлення ухвали суду за місцем реєстрації, якою відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Проте, поштове відправлення повернуто суду без вручення з відміткою працівника поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою». Крім того судом 12.11.2024 опубліковано оголошення про виклик відповідача на офіційному веб-сайті «Судова влада України». При цьому суд зважає, що ухвала про відкриття провадження у справі відповідачем отримана особисто , про що свівдчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення 0690270918278. Крім того, в матеріалах справи міститься заявва відповідача від 25.11.2024 про ознайомлення з матеріалами справи. Наведене свідчить про обізнаність відповідача про розгляд справи в суді. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Ухвалою Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 12.11.2024 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд даної цивільної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначено на 11.12.2024. За наслідками судового засідання 11.12.2024, розгляд справи відкладено на 21.01.2025, про що 11.12.2024 постановлено відповідну ухвалу. Суд, ухвалою від 21.01.2025, постановив провести заочний розгляд справи та винести заочне рішення. Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що відповідач у встановлений судом строк відзиву до суду на позов не подав, про причини неподання суду відзиву не повідомив, зустрічного позову не пред`явив, з огляду на положення ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. ІІ. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Згідно із випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 06.10.2023 АТ "Перший Український Міжнародний Банк" зареєстроване як юридична особа 27.03.1992, вид економічної діяльності, 64.19 - інші види грошового посередництва (основний) (а.с.50). Відповідно до заяви №2001899438101 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 16.06.2021 укладеної між АТ "ПУМБ" та [PERSON] , а також підписаного відповідачем паспорту споживчого кредиту банк надає позичальнику суму кредиту, яка становить 11000,00 грн, зі строком кредиту 12 місяців, процентна ставка складає 47,88% (а.с.11-12.) Відповідно до заяви №1001983221801 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 28.09.2021 укладеної між АТ "ПУМБ" та [PERSON] , а також підписаного відповідачем паспорту споживчого кредиту банк надає позичальнику суму кредиту, яка становить 33000,00 грн, зі строком кредиту 24 місяці, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2,99% та розмір процентної ставки у розмірі 0,01 % річних (а.с. 9,10). До Заяви позивач додав також Публічну пропозицію АТ "ПУМБ" на укладання договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб з додатками (а.с.14-35). Згідно довідки про збільшення кредитного ліміту за договором №2001899438101 дата 16.06.2021 [PERSON] 16.06.2021 було встановлено кредитний ліміт у розмірі 11000,00 грн (а.с.39). З платіжної інструкції № TR.52492761.64070.8810 від 28.09.2021, встановлено, що АТ "ПУМБ" виплатило [PERSON] кредитні кошти за договором №1001983221801 від 28.09.2021 (а.с.40). Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором №1001983221801 від 28.09.2021, заборгованість відповідача, станом на 09.09.2024, становить 44685,80 грн., з яких: заборгованість по сумі кредиту 25932,75 грн, заборгованість по процентам 5,75 грн, заборгованість по комісії 18747,30 грн (а.с. 41). Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором №2001899438101 від 16.06.2021, заборгованість відповідача, станом на 09.09.2024, становить 20079,18 грн., з яких: заборгованість по сумі кредиту 10699,92 грн, заборгованість по процентам 9379,26 грн (а.с. 42-43). За даними виписки по особовому рахунку з 28.09.2021 по 01.08.2022, виданої на [PERSON] підтверджується факт користування останнім кредитними коштами (а.с.44-48). 09.09.2024 позивачем направлено [PERSON] письмову вимогу про погашення заборгованості за кредитом (а.с.36-38). Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «ПУМБ»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Згідно ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у виді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на супровідні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо). Частиною 1 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Тобто, Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 зазначено, що банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (частина третя статті 55 Закону N 2121-III), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (пункт 3 частини третьої статті 47 цього Закону), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. Умови договору, що обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими законодавством, визнаються недійсними (речення перше частини першої статті 21 ЗУ "Про захист прав споживачів" у редакції, чинній до 13 січня 2006 року). Суд на підставі приписів статті 55 ЗУ «Про банки та банківську діяльність», частини першої статті 21 ЗУ «Про захист прав споживачів у редакції», чинній до 13 січня 2006 року, пункту 6 частини першої статті 3 та частини третьої статті 509 ЦК України може визнати недійсною умову про плату (комісію) за управління кредитом (обслуговування його), інші подібні платежі, встановлені у договорі про надання споживчого кредиту, укладеному до 13 січня 2006 року (пункти 98 та 99 Постанови у справі № 363/1834/17). Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» (п. 31.29 постанови у справі №496/3134/19). Враховуючи те, що позивачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, Велика Палата дійшла висновку про те, що положення пунктів кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними (п. 32.8 Постанови у справі №496/3134/19). Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту за кредитним договором №1001983221801, просив, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав у борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками та комісію за обслуговування кредитної заборгованості. З урахуванням вищевикладеного, у задоволенні вимоги про стягнення комісії за користування кредитним договором №1001983221801 в розмірі 18747,23 грн слід відмовити, з огляду на нікчемність положень пунктів кредитного договору, що визначають плату за обслуговування кредиту. Щодо нарахування відсотків за користування кредитними коштами, суд зважає на таке. Відповідно до ст.ст. 526, 530, 610, ч.1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Оскільки відповідачем підписано заяви №1001983221801 від 28.09.2021 та №2001899438101 від 16.06.2021 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та паспорт споживчого кредиту, які містять відомості про розмір кредитного ліміту, розмір встановлених процентів, строк кредитування, порядок погашення заборгованості, то сторонами погоджено істотні умови договору, зокрема розмір кредиту, розмір процентів за користування кредитом, порядок погашення заборгованості, тощо. Таким чином, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог частково, стягнувши в примусовому порядку з [PERSON] за заявою №2001899438101 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 16.06.2021 суму непогашеного тіла кредиту у розмірі 10699,92 грн, заборгованість за відсотками у розмірі 9379,26 грн; та заявою №1001983221801 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 28.09.2021 суму непогашеного тіла кредиту у розмірі 25932,75 грн, заборгованість за відсотками у розмірі 5,75 грн. В решті позовних вимог слід відмовити, як таких, що заявлені безпідставно. Відповідно до п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову, судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже з відповідача необхідно стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати в сумі 1721,20 грн . На підставі\~викладеного,\~ст.ст.11,\~207,\~526,\~629,\~634,\~638,\~1054,\~ЦК України,\~

Outcome: partial