Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-21 00:00:00

Позивач ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обгрунтування позову позивач зазначив, що 21.07.2008 року між ВАТ «Маріупольський завод важкого машинобудування», правонаступником якого є ПрАТ «Маріупольський завод важкого машинобудування», та [PERSON] було укладено договір № 2РР-01252 про надання позики в сумі 175900,00 грн. строком на 15 років з метою виплати вартості квартири [ADDRESS] за договором купівлі-продажу квартири, укладеним між ВАТ «Маріупольський завод важкого машинобудування» та відповідачем, відповідно до умов погоджених сторонами. Відповідно до видаткового касового ордеру № 10429 від 30.07.2008 року ВАТ «Маріупольський завод важкого машинобудування» було видано відповідачу кошти в розмірі 175900,00 грн. На підставі умов вищевказаного договору позика погашається шляхом внесення на поточний рахунок позикодавця грошових коштів рівними частинами по 977,22 грн. щомісячно. Згідно з п. 3.2. договору з врахуванням змін до нього згідно додаткової угоди №3 у випадку припинення трудових відносин з ВАТ «Азовзагальмаш» позичальник зобов`язаний впродовж 60 календарних днів з моменту розірвана трудового договору з ВАТ «Азовзагальмаш» погасити позику грошовими коштами. 09.02.2017 року [PERSON] звільнено з ВАТ «Азовзагальмаш» на підставі ч. 1 ст. 40 КЗпП України, і строком повного дострокового погашення позики є 10.04.2017 року. ПрАТ «Маріупольський завод важкого машинобудування» на підставі постанови Господарського суду міста Києва від 30.01.2019 року перебуває у ліквідаційній процедурі, та в межах провадження у справі про банкрутство, поряд з іншим майном, що склало ліквідаційну масу ПрАТ «Маріупольський завод важкого машинобудування», було оголошено про проведення аукціону з продажу права вимоги до відповідача за вищевказаним договором позики. Відповідно до довідки ліквідатора ПрАТ «Маріупольський завод важкого машинобудування» станом на 20.04.2021 року заборгованість відповідача згідно № 2РР-01252 від 21.07.2008 року становила 63193,12 грн. 30.04.2021 року було проведено на відкритих електронних торгах (аукціоні) продаж/відчуження відповідного права вимоги, результати котрого оформлено Протоколом про результати електронного аукціону № UA-PS-2021-04-20-000067-1. 13.05.2021 р. між ПрАТ «Маріупольський завод важкого машинобудування» та ТОВ «Компанія «НІКО ТАЙС» було укладено акт про придбання майна на аукціоні відповідно до умов визначених в ньому. 17.052021 року між ПрАТ «Маріупольський завод важкого машинобудування» та ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» було укладено договір № 17/05-002 відступлення права вимоги, у відповідності до умов якого, станом на момент укладення договору сума заборгованості боржника за договором позики відповідає заборгованості, що була вказана в оголошенні про проведення електронного аукціону і становить 63193,12 грн. ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» є належним кредитором [PERSON] при виконанні грошового зобов`язання на підставі договору № 2РР-01252 від 21.07.2008 року, а також всіма іншими додатковими правами, як кредитора у зв`язку з неналежним, несвоєчасним та/або неповним виконанням боржником/відповідачем відповідного грошового зобов`язання на підставі вказаного договору. В період з 22.06. 2021 року по 21.02.2022 року на поточний рахунок позивача від відповідача надійшли грошові кошти в сумі 18000,00 грн. в якості часткового погашення суми основної заборгованості за договором позики, а заборгованість відповідача станом на 20.05.2024 року становить 45193,12 грн. У позивача виникло право вимоги до відповідача щодо нарахування 3% річних та інфляційних втрат на підставі договору позики №2РР-01252 від 21.07. 2008 року за період з 11.04.2017 року по 20.05.2024 року, які складають 12148,99 грн. (3% річних) та 51900,14 грн. (інфляційні втрати). На підставі викладеного, представник позивача звернувся до суду з цією позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача на користь ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» заборгованість в сумі 45193,12 грн., 3% річних в сумі 12148,99 грн., інфляційні втрати в розмірі 51900,14 грн., а також витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 2422,40 грн. Представник позивача Мілованова О.М., надала заяву в якій, позовні вимоги підтримала, просила розглянути справу у її відсутність та не заперечувала проти винесення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] повідомлявся про розгляд справи у спрощеному провадженні, а також про необхідність у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують його відзив. У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач [PERSON] своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи у спрощеному порядку, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду представника позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із вимогами статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 21.07.2008 року між ВАТ «Маріупольський завод важкого машинобудування» та [PERSON] було укладено договір № 2РР-01252, за умовами якого відповідачу було надано безвідсоткову позику в сумі 175900,00 грн. строком на 15 років з метою оплати вартості квартири [ADDRESS] , яка отримується відповідачем за договором з ВАТ «Маріупольський завод важкого машинобудування» протягом 10 календарних днів з дати укладення договору купівлі-продажу і договору застави (іпотеки). Позика надається шляхом видачі готівкою та погашається внесенням на поточний рахунок ВАТ «Маріупольський завод важкого машинобудування» рівними частками по 977,22 грн. щомісячно. За бажанням позичальника допускається дострокове погашення боргу (а. с. 50, 52). В матеріалах справи наявний видатковий касовий ордер ВАТ «МЗТМ» № 1042 від 30.07.2008 року про видачу [PERSON] грошової суми в розмірі 175900,00 грн. (а. с. 40). Додатковою угодою № 1 від 31.10.2008 року до договору № 2РР-01252 від 21.07.2008 року сторони погодили зміни до вищевказаного договору, а саме, п. 3.1. розд. 3 в такій редакції: «Позика погашається внесенням на поточний рахунок позикодавця грошових коштів рівними частками по 977,22 грн. щомісячно. Виплата позичальником позики призупиняється на період з листопада 2008 року по квітень 2009 року (6 місяців) включно. За бажанням позичальника допускається дострокове погашення боргу» (а. с. 53). Відповідно до змісту додаткової угоди № 2 від 01.10.2009 року до договору № 2РР-01252 від 21.07.2008 року сторони погодили зміни до вищевказаного договору, а саме, п. 3.1. розд. 3 в такій редакції: «Позика погашається внесенням на поточний рахунок позикодавця грошових коштів у сумі 420,00 грн. щомісячно. Виплата позичальником позики у вказаному порядку встановлюється на період з жовтня 2009 року по січень 2010 року (4 місяці) включно. За бажанням позичальника допускається дострокове погашення боргу» (а. с. 54). Додатковою угодою № 3 до договору № 2РР-01252 від 21.07.2008 року сторони погодили зміни до вищевказаного договору, а саме п. 3.2. розд. 3 в такій редакції: «У випадку припинення трудових відносин з ПАТ «Азовзагальмаш» позичальник зобов`язаний протягом 60-ти календарних днів з моменту розірвання трудового договору з ПАТ «Азовзагальмаш» погасити позику грошовими коштами» (а. с. 55). З наявного в матеріалах справи обхідного листа звільненого [PERSON] судом встановлено, що відповідача було звільнено 09.02.2017 року у зв`язку зі скороченням штату на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України (а. с. 56). Матеріалами справи також підтверджено, що відповідно до підписаного арбітражним керуючим - ліквідатором ПАТ «Маріупольський завод важкого машинобудування» Куделею М.А. графіку погашення безвідсоткової позики за договором № 2РР-01252 від 21.07.2008 року, яка видана на строк 15 років та 6 місяців на загальну суму 175900,00 грн., заборгованість [PERSON] станом на 20.04.2021 року становить 63193,12 грн. (а. с. 42). В матеріалах справи також наявний протокол проведення електронного аукціону № UA-PS-2021-04-20-000067-1, сформований 30.04.2021 року о 16:33:42, з якого вбачається, що через електронний майданчик оператора - ТОВ «Електронні торги України» за замовленням арбітражного керуючого Куделі М.О., було проведено електронний аукціон з номером лоту - 9, що складається з: права вимоги до [PERSON] в сумі 63193,12 грн.Переможцем вказаного аукціону зазначено ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс». Сума, що підлягає сплаті переможцем електронного аукціону, становить 3811,59 грн. (а. с. 58-59). Крім того, в матеріалах справи наявний акт про придбання майна на аукціоні від 13.05.2021 року, укладений між ПрАТ «Маріупольський завод важкого машинобудування» та ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс», складений щодо відступлення права вимоги, яке складається з: права вимоги до [PERSON] в сумі 63193,12 грн.(а. с. 37). Також судом встановлено, що з метою оформлення результатів купівлі-продажу майнових прав ПрАТ «Маріупольський завод важкого машинобудування» 17.05.2021 року між ПрАТ «Маріупольський завод важкого машинобудування» та ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» було укладено договір № 17/05-002 відступлення права вимоги, відповідно до умов якого ПрАТ «Маріупольський завод важкого машинобудування» відступило ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» право вимоги до [PERSON] за договором № 2РР-01252 від 21.07.2008 року зі всіма додатковими угодами до нього, який укладено між ВАТ «Маріупольський завод важкого машинобудування», правонаступником якого є ПрАТ «Маріупольський завод важкого машинобудування», та [PERSON] , виконання якого забезпечене договором іпотеки, який укладено 22.07.2008 року між ВАТ «Маріупольський завод важкого машинобудування», правонаступником якого є ПрАТ «Маріупольський завод важкого машинобудування», та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Шабадаш Л.С. та зареєстрований в реєстрі за № 3394, з метою забезпечення виконання зобов`язання за договором № 2РР-01252 від 21.07.2008 року (а. с. 74-76). Пунктом 1.8. вказаного договору встановлено, що станом на момент укладення цього договору сума заборгованості боржника за договором позики відповідає сумі заборгованості, що була вказана в оголошенні про проведення електронного аукціону № UA-PS-2021-04-20-000067-1. Відповідно до підписаного сторонами акту приймання-передачі права вимоги (приймання-передавання документів, що підтверджують право вимоги) згідно договору № 17/05-002 відступлення права вимоги від 17.05.2021 року ПрАТ «Маріупольський завод важкого машинобудування» передало ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» оригінали та копії документів на підтвердження права вимоги згідно переліку зазначеному в п. 1 акту (а. 77.) З матеріалів справи також встановлено часткове погашення відповідачем [PERSON] заборгованості за договором № 2РР-01252 від 21.07.2008 року новому кредитору - ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» по 2000,00 гривень кожного платежу, що підтверджується меморіальними ордерами: № 93048156 від 22.06.2021 року; № 95719180 від 13.07.2021 року; №99525310 від 12.08.2021 року; № 104320282 від 16.09.2021 року; № 108676788 від 19.10.2021 року; № 112773589 від 17.11.2021 року; № 115625281 від 08.12.2021 року; № 121755773 від 20.01.2022 року, №@2PL348932 від 21.02.2022 р. (а. с. 78-86). Станом на 20.05.2024 р. заборгованість [PERSON] перед ТОВ «НІКО-Тайс», на підставі договору № 2РР-01252 від 21.07.2008 року та договору №17/05-002 відступлення права вимоги від 17.05.2021 р. становить 45193,12 грн. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду а також: усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною 2 статті 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Вказані висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18). Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов`язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідачі порушують зобов`язання за даним договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Частиною 1 статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно із ч. 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. З матеріалів справи вбачається, що ПАТ «Маріупольський завод важкого машинобудування» свої зобов`язання за договором №2РР-01252 від 21.07.2008 року виконав та надав грошові кошти в загальному розмірі 175900,00 грн. Як встановлено судом, постановою Господарського суду міста Києва від 30.01.2019 року у справі № 910/8259/16 ПрАТ «Маріупольський завод важкого машинобудування» визнано банкрутом з відкриттям ліквідаційної процедури та призначенням ліквідатора - арбітражного керуючого Куделі М.О. Стаття 87 Кодексу України з процедур банкрутства передбачає, що придбане на аукціоні майно, майнове право передається, а право вимоги відступається покупцю після повної сплати запропонованої ним ціни. Про передачу майна складається акт про придбання майна на аукціоні. Відповідно до ст. 88 Кодексу України з процедур банкрутства в акті про придбання майна на аукціоні зазначаються: ім`я (назва) та місце проживання (місцезнаходження) продавця та покупця, а також оператора авторизованого електронного майданчика; відомості про майно, придбане на аукціоні, та його ціна; адреса веб-сторінки, на якій розміщено відомості про проведення аукціону; інформація про повну сплату ціни за придбання майна на аукціоні. Отже, судом встановлено, що 30.04.2021 року було проведено відкриті електронні торги (аукціон) за результатами якого оформлено протокол проведення електронного аукціону № UA-PS-2021-04-20-000067-1, а також 13.05.2021 року, між ПрАТ «Маріупольський завод важкого машинобудування» та ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» складений акт про придбання майна на аукціоні, у відповідності до ст. ст. 87-88 Кодексу України з процедур банкрутства. Згідно з ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Частиною 1 статті 513 ЦК України передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно з ст. 514 ЦПК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, відповідно до встановлених судом обставин, наявних в матеріалах доказів новим та належним кредитором по відношенню до відповідача [PERSON] є ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс», котрий користується всіма правами, передбаченими нормами і положеннями чинного законодавства України, котрі витікають з договору №2РР-01252 від 21.07.2008 року та додаткових угод до нього, за умовами якого відповідач отримав позику. Відповідно до положень ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Крім того, принцип змагальності сторін визначений законом і він передбачає, що кожна сторона повинна довести перед судом обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У кожної із сторін не має процесуальних переваг в доведенні своїх вимог і заперечень. Отже, існування заборгованості відповідача в заявленому позивачем розмірі 45193,12 грн. підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а відповідачем не було надано доказів чи власного розрахунку з метою спростування обґрунтованості заявлених позовних вимог. Також судом встановлено, що станом на момент звернення ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» до суду заборгованість за договором №2РР-01252 від 21.07. 2008 року не погашена. Враховуючи те, що судом встановлено факти укладення 21.07.2008 року між ВАТ «Маріупольський завод важкого машинобудування» та [PERSON] договору № 2РР-01252, за умовами якого відповідачу було надано безвідсоткову позику в сумі 175900,00 грн., існування заборгованості відповідача за вказаним договором, а також беручи до уваги факт непогашення відповідачем зазначеної заборгованості, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову в частині стягнення суми заборгованості. При цьому суд також приймає до уваги ту обставину, що матеріалами справи підтверджується те, що ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» є належним кредитором по відношенню до відповідача [PERSON] за існуючим грошовим зобов`язанням. Відповідальність позичальника за порушення умов договору передбачена ч. 1 ст. 1050 ЦК України, відповідно до якої, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач у позовній заяві посилається на те, що у ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» виникло право вимоги до відповідача щодо нарахування 3% річних та інфляційних втрат на підставі договору №2РР-01252 від 21.07.2008 року, за період існування заборгованості, а саме 11.04.2017 року, що є наступним день після спливу шістдесяти календарних днів з моменту розірвання трудового договору з відповідачем (звільнення [PERSON] з ВАТ «Азовзагальмаш», яке відбулось 09.02.2017 року). Відповідно до наданого у позовній заяві розрахунку 3% річних та суми інфляційних втрат за заявлений позивачем період для стягнення з 11.04.2017 року по 20.05.2022 року судом встановлено, що ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» просить стягнути 3% річних в розмірі 12148,99 грн., а також інфляційні втрати у розмірі 51900,14 грн. Отже, з наявних в матеріалах справи доказів судом встановлено, що відповідач на цей час не виконав свого зобов`язання щодо повернення грошової суми позики у повному обсязі, а тому суд вважає можливим захистити право позивача шляхом стягнення з відповідача на його користь суми основного боргу в розмірі 45193,12 грн. за договором № 2РР-01252 від 21.07.2008 року, з урахуванням 3% річних у розмірі 12148,99 грн. та суми інфляційного збільшення суми боргу у розмірі 51900,14 грн., як просить позивач у своїй позовній заяві. Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у повному обсязі, оскільки заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими та підтверджені доказами. На підставі положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати у справі, а саме сплачену суму судового збору в розмірі 2422,40 грн., оскільки позовні вимоги задоволенні повністю.

Outcome: approved