Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-27 00:00:00

25.09.2025 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 15.03.2021 року між Акціонерним товариством «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та [PERSON] (далі Відповідач), укладений Кредитний договір № 6/1928501. Відповідно до вказаного Кредитного договору, банк надав [PERSON] кредит в сумі 64000,00 грн. строком на 72 місяці, а саме з 15.03.2021 року до 14.03.2027 року, з процентною винагородою щомісячно, в розмірі 11.00% річних (фіксована процентна ставка), починаючи з дня надання кредиту до моменту повного погашення заборгованості за Договором; комісійною винагороду за обслуговування кредитної заборгованості (комісія) щомісячно, в розмірі 2.50% від суми кредиту. 29.08.2023 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ», укладено договір №4-2023 про відступлення прав вимог до боржника [PERSON] за кредитним договором №6/1928501 від 15.03.2021 року. 15.09.2023 року до [PERSON] АТ «Креді Агріколь Банк» було направлено повідомлення про те, що відбулось відступлення прав вимоги за договором №4-2023 від 29.08.2023р. до ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ», яке в свою чергу стало Новим кредитором та має право вимагати від [PERSON] погашення кредитної заборгованості згідно кредитного договору № 6/1928501. В зв`язку невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань станом на 04.09.2024 року утворилась заборгованості за Договором № 6/1928501 від 15.03.2021 року у розмірі 97 560,03 грн., яка складається: з рахунку строкової заборгованості: 43 113,38 грн., рахунку простроченої заборгованості: 12 398,72 грн., рахунку нарахованих відсотків: 513,38 грн., рахунку прострочених відсотків: 9 534,55 грн., рахунок комісії: 1 600,00 грн. та рахунку простроченої комісії: 30 400,00 грн. Просили суд стягнути з відповідача на користь банку суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 97 560,03 грн. та понесений судовий збір. Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 09.10.2024 року відкрито провадження у даній цивільній справі, справа призначена у порядку спрощеного провадження з повідомлення сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує, просить розглядати справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі, заява про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.282-284 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що 15.03.2021 року між Акціонерним товариством «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та відповідачем укладено кредитний договір №6/1928501, відповідно до умов якого кредитор надав відповідачу грошові кошти у розмірі 64000,00 грн. з фіксованою процентною ставкою 11% річних, строком на 72 місяці з 15.03.2021 року до 14.03.2027 року включно, а відповідач зобов`язався повернути наданий кредит у повному обсязі та сплатити проценти за його користування. Як вбачається з розрахунку заборгованості станом на 04.09.2024 рік існує заборгованість за кредитним договором перед позивачем, яка становить 97560,03 грн. та складається з наступного: 43113,38 грн. строкова заборгованість, 12398,72 грн. прострочена заборгованість, 513,38 грн. нараховані відсотки, 9534,55 грн. прострочені відсотки, 1600,00 грн. комісія, 30400,00 грн. прострочена комісія. 29.08.2023 між АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та ТОВ «Глобал Спліт» укладено договір про відступлення права вимоги № 4-2023, відповідно до умов якого право вимоги за кредитним договором №6/1928501 від 15.03.2021, укладеним між АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та відповідачем перейшло до ТОВ «Глобал Спліт». Відповідно до додатку №1 до вищевказаного договору про відступлення права вимоги № 4-2023, ТОВ "Глобал Спліт" набуло права грошової вимоги до відповідача. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно із статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно із ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виконання (договір чи діалект). Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження №14-16цс18). Верховний Суд зробив висновок, що у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Відповідно до ст.12 ч.3, 4 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідач не надала суду заперечень на позов та будь-яких доказів на їх підтвердження. Оскільки позивачем надано достатні та належні докази на підтвердження істотного порушення відповідачем умов кредитного договору та існування заборгованості, зазначеної в позовній заяві, суд задовольняє заявлений позов у повному обсязі. Відповідност.141 ЦПК України з відповідача має бути стягнуто судові витрати у справі.

Outcome: approved