Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-20 00:00:00

У вересні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначено про те, що 26.03.2019 між Акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] , шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти), укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Мета кредиту для особистих потреб, ліміт кредитної лінії у розмірі 200\~000,00 грн, процентна ставка 26% річних, тип процентної ставки фіксований, обов`язків мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 5% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн. АТ «Альфа-Банк», взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, виконав своєчасно і в повному обсязі, в свою чергу позичальник не виконав умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів внаслідок чого, станом на 23.02.2021 виникла заборгованість в розмірі 72\~254,68 грн. 22.02.2021 між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Форт» було укладено Договір факторингу № 1, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. 23.02.2021 між ТОВ «ФК «Форт» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» було укладено Договір факторингу № 01-23-02/21, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло статусу кредитора за кредитним договором від 26.03.2019, укладеним між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 72\~254,68 грн, судовий збір 3\~028,00 грн та витрати на правничу допомогу 9\~200,00 грн. 29.10.2024 до суду надійшли додаткові пояснення представника позивача з доказами, долученими в обґрунтування цих пояснень. 06.11.2024 від представника відповідача адвоката Мартем`янової Ю.М., надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просить відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що позивачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів набуття права вимоги до відповідача; додаткові пояснення позивачем подані в порушення строків, визначених ст. 83 ЦПК України; позивачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів укладення між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної лінії; розрахунок заборгованості є некоректним; правнича допомоги є завищеною. Також, представником у відзиві зазначено, що у разі, якщо суд дійде до висновку про набуття позивачем права вимоги до відповідача, то сума заборгованості повинна бути 31\~049,94 грн з врахуванням платежу в розмірі 8\~028,30 грн, що не був врахований позивачем при зверненні до суду, а у разі, якщо суд дійде до висновку про укладення між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної лінії, то сума заборгованості повинна бути 45\~100,40\~грн. 18.11.2024 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, доводи якої в загальному аналогічні тим, що наведені у позовній заяві. До відповіді на відзив також долучені докази на підтвердження законності укладення 23.02.2021 між ТОВ «ФК «Форт» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» Договору факторингу № 01-23-02/21. Ухвалою суду від 30.09.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та сторонам надано строк для подання заяв по суті справи. Представник позивача про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку, проте у судове засідання не з`явився, разом з цим, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Від представника відповідача адвоката Мартем`янової Ю.М., надійшла заява про розгляд справи без її участі та без участі відповідача, при ухваленні рішення просять врахувати заперечення, викладені у відзиві. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд доходить до наступних висновків. Щодо пояснень представника позивача, поданих 29.10.2024. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 43 ЦПК України, учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб. У відповідності до частин 1-2 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Згідно ч. 5 ст. 174 ЦПК України, суд може дозволити учаснику справи подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи, якщо визнає це за необхідне. У відповідності до ч. 2 ст. 83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (ч. 4 ст. 83 ЦПК України). Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 83 ЦПК України). Докази, долучені до письмових пояснень, позивачем не були подані разом з позовною заявою, крім цього, сторона позивача не зазначала суду про неможливість їх подання разом з позовною заявою. Також, позивач жодним чином не обґрунтовує поважність причин пропуску ним, встановленого ч. 2 ст. 83 ЦПК України, строку на подання доказів, не просить суд його поновити. Отже, суд дійшов до висновку, що при розгляді справи письмові пояснення представника позивача з додатками, долученими до них, подані до суду 29.10.2024, судом до уваги не приймаються. Разом з цим, судом встановлено, що 26.03.2019 між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] , шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти), укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Мета кредиту для особистих потреб, ліміт кредитної лінії у розмірі 200\~000,00 грн, процентна ставка 26% річних, тип процентної ставки фіксований, обов`язків мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 5% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн (а.с. 5). Тобто відповідач погодився на приєднання до публічної пропозиції, підтвердив акцептування публічної пропозиції на укладення зазначеного договору і приєднання до умов договору, погодився з усіма мовами обраної програми кредитування в редакції, що діяла на час його підписання. Відповідачем також підписаний паспорт споживчого кредиту (а.с. 6). Паспорт споживчого кредиту надавався для ознайомлення відповідачу та він погодився з ним, підписуючи угоду. Вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів містив умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами зазначеному в цьому документі, що додані до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Банк виконав умови договору, здійснивши перерахування коштів на рахунок відповідача. Факт отримання кредитних коштів відповідачем підтверджено випискою по особовому рахунку за період з 27.03.2019 по 22.02.2021 (а.с. 23-25). 22.02.2021 між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Форт» було укладено Договір факторингу № 1, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача (а.с. 8-12). Пунктом 2.2 Договору факторингу визначено, що право вимоги, що відступається згідно даного договору включає суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями, пенями та всіма іншими платежами за основними договорами, право на одержання яких належить клієнту (а.с. 8 зворотний бік). 23.02.2021 між ТОВ «ФК «Форт» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» було укладено Договір факторингу № 01-23-02/21, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача (а.с. 13-17). Пунктом 2.2 Договору факторингу визначено, що право вимоги, що відступається згідно даного договору включає суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями, пенями та всіма іншими платежами за основними договорами, право на одержання яких належить клієнту (а.с. 13 зворотний бік). Згідно витягу з виписки з додатку до Договору факторингу № 01-23-02/21 від 23.02.2021, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №\~CCNG-501126140 від 26.03.2019 в сумі 80\~282,98 грн, з яких: 72\~992,09 грн сума за основною заборгованістю; 7\~290,89 грн сума заборгованості за штрафними санкціями (а.с. 18). Крім цього, законність укладення даного договору факторингу підтверджується листом заступника директора ТОВ «ФК «Форт» від 07.11.2024 (а.с. 143). Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за вищевказаним кредитним договором вбачається, що відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконував. Разом з цим, суд погоджується з доводами представника відповідача в частині того, що розрахунок, наданий позивачем, не є коректним, адже станом на 22.02.2021 сума заборгованості становить 80\~828,98 грн (а.с. 26), а з виписки по рахунку вбачається, що така сума становить 72\~992,09 грн (а.с. 23-25), ціна ж позову є взагалі відмінною і не підтвердженою жодними доказами 72\~254,68 грн (а.с. 2). Окрім цього, безпідставними з боку позивача є нарахування суми в розмірі 19\~863,39\~грн, що складається з наступного: 152,40 грн щомісячна комісія за страховий пакет від фінансових ризиків; 19\~620,99 грн комісія за розрахунково-касове обслуговування кредитної лінії; 90,00 грн плата за користування послугою SMS-інформування, що вбачається з виписки по рахунку (а.с.\~23-25). Жодні матеріали справи не містять інформації про узгодження між Банком та відповідачем сплати вищевказаних послуг, відповідно, вказана сума повинна бути зарахована в погашення загальної суми заборгованості. Також, суд дійшов до висновку, що до загальної суми заборгованості необхідно врахувати і суму в розмірі 8\~028,30 грн, що була сплачена відповідачем в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору, згідно платіжної інструкції № 236Т-0ТА1-А1ЕЕ-37ХМ від 22.04.2021 і не була врахована при подачі позову до суду (а.с. 121). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ч. 1 ст. 642 ЦК України). Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно із ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Щодо правомірності та законності відступлення права вимоги. Статтею 512 ЦК України визначено кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п. 1 ч. 1). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (ч. 3). Згідно ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає (ст. 1077 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). В ході розгляду справи судом встановлено, що як Договір факторингу № 1 від 22.02.2021, укладений між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Форт», так і Договір факторингу № 01-23-02/21 від 23.02.2021, укладений між ТОВ «ФК «Форт» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», на підставі яких відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача, є правомірними, що відповідають вимогам укладеного між ними договору та чинному законодавству. Вказане знайшло своє підтвердження у матеріалах цивільної справи. Отже, подані позивачем документи підтверджують укладення кредитного договору між відповідачем та первісним кредитором, факт отримання кредитних коштів відповідачем не заперечується як і не заперечується факт існування заборгованості, розрахунок та виписки по рахунку підтверджують існування заборгованості, копії договорів факторингу підтверджують перехід всіх прав грошової вимоги від первісного кредитора АТ «Альфа-Банк» до ТОВ «ФК «Форт», а в подальшому від ТОВ «ФК «Форт» до ТОВ «ФК «Еліт Фінанс». Таким чином, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню. Щодо витрат на правничу допомогу. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). У відповідності до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи. Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4)\~ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст.\~137 ЦПК України). Участь адвоката, який представляє інтереси позивача у справі та факт надання правової допомоги підтверджено наступними документами: копією договору про надання правничої допомоги № 03-07/24 від 03.07.2024, укладеного між ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» та адвокатом Литвиненко О.І. (а.с. 28-29); копією Акта № 1 приймання-передачі наданих послуг від 15.07.2024 на загальну суму в розмірі 9\~200,00 грн (а.с. 30); копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Литвиненко О.І. Серії КС № 9438/10 (а.с. 30 зворотний бік). Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial