Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-27 00:00:00

у жовтні 2024 року заявник [PERSON] звернулась до суду з заявою про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Посилалась на те, що її сестра [PERSON] мешкала за адресою: [ADDRESS] та перебувала на медичному обліку у лікаря психіатра. 31.10.2019 року близько 15 год поїхала в м. Гадяч та додому не повернулася. В зв`язку з тим, що вона не повернулася додому і наступного дня, вона подала заяву до відділу поліції та заведено розшукову справу. На даний час пошуки результату не дали. У зв`язку з необхідністю встановлення опіки над майном, що належить [PERSON] , заявник звернулася до суду. Ухвалою Гадяцького районного суду Полтавської області від 01 листопада 2024 року відкрито провадження у справі. 18.11.2024 року до суду від заінтересованої особи надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, вимоги заявника підтримали в повному обсязі. У судовому засіданні заявник заяву підтримала в повному обсязі та просила її задовольнити. Суд, заслухавши пояснення заявника, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що вимоги заявника підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №12019170130000688 від 01.11.2019 року, 01.11.2019 року до Гадяцького відділу поліції ГУНП в Полтавській області надійшли матеріали про те, що 31.10.2019 року [PERSON] , [INFO] , яка перебуває на обліку у лікаря-психіатра поїхала з місця проживання до м. Гадяч і не повернулася додому, зв`язок з нею відсутній. Згідно повідомлення Миргородського районного відділу поліції ГУНП В Полтавській області № 61763-2024 від 25.12.2024 року вбачається, що відносно безвісно зниклої [PERSON] , [INFO] , заведено оперативно-розшукову справу №22/21 від 10.11.2019 року. З метою встановлення місцезнаходження розшукуваної особи проведено ряд заходів, а саме: на розшук орієнтовано особовий склад Миргородського РВП та громадськість; здійснено перевірку за інтегрованою ІТС «Аркан» з метою отримання інформації про перетин кордону; здійснено перевірку за наявними обліками ДРАЦС актовий запис про зміну імені, про смерть, про шлюб,про розірвання шлюбу, про встановлення батьківства, про усиновлення; здійснено перевірку за обліками підсистеми «Адмінпрактика», «Доставлені НПУ», «Єдиний облік», «Пізнання НПУ», «Драгер», «ІТТ», «Особа» інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України»; здійснено перевірку соціальних мереж; направлено доручення до ДПС України; проводиться перевірка розшукуваної особи за обліками невпізнаних трупів та невстановлених хворих, вияснених на території області та інших областей України. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Згідно ч. 1 ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Відповідно до ч. 3 ст. 43 ЦК України порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. У відповідності до ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 травня 2018 року у справі № 225/1297/17 зроблено висновок, що «безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Також належить враховувати, що визнання судом у встановленому законом порядку фізичної особи безвісно відсутньою (стаття 43 ЦК України) жодним чином не свідчить про смерть такої особи, так і не виключає самої можливості смерті. Зазначене зумовлює одночасну наявність двох припущень щодо двох взаємовиключних життєвих станів безвісно відсутньої фізичної особи (особа жива, особа померла) (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 лютого 2018 року у справі № 317/3139/15-ц. Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦК України у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. З аналізу вказаних норм, фізична особа може бути визнана безвісно відсутньою за сукупності таких умов: якщо вона відсутня у місці свого постійного проживання протягом року; якщо протягом одного року в місці, де особа постійно або переважно проживає, немає відомостей про її місцеперебування; вжитими заходами щодо розшуку відсутньої особи встановити місце її перебування неможливо; визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог та наявність підстав для визнання [PERSON] безвісно відсутньою, оскільки факт відсутності останньої за місцем свого постійно проживання підтверджується доказами, що не викликають сумнівів у своїй допустимості та достовірності, ніким не спростовуються, заявнику та іншим заінтересованим особам нічого не відомо про місце перебування [PERSON] , а вжиті заходи для встановлення місця перебування фізичної особи не дали результатів. Таким чином, суд має достатньо доказів для того, щоб визнати [PERSON] безвісно відсутньою. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що за таких обставин заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦК України у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Як вбачається із матеріалів справи заявник 01.11.2019 року звернулася до до Гадяцького відділу поліції ГУНП в Полтавській області, а тому [PERSON] необхідно визнати безвісно відсутньою з 01 листопада 2019 року.

Outcome: approved