Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-19 00:00:00

У липні 2024 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач) про стягнення з останнього коштів у розмірі 131480 грн. та судових витрат. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 20.11.2020 на перехресті вул.Аеропортівської з вул.Старокодацькою на території Дніпровського району Дніпропетровської області відбулась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю транспортного засобу «Mercedes», д.н. [NUMBER] під керуванням відповідача та транспортного засобу «Suzuki», д.н. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок вищевказаної ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Постановою Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 06.01.2021 на відповідача накладено адміністративне стягнення за ст.124 КУпАП. Станом на дату скоєння ДТП відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Потерпіла сторона повідомила позивача про дорожньо-транспортну пригоду та, в подальшому, звернулася з заявою на відшкодування шкоди. На підставі Наказу про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, МТСБУ здійснило регламентну виплату власнику транспортного засобу «Suzuki», д.н. [NUMBER] на суму 130000 грн.. Загальний розмір понесених позивачем витрат, з урахуванням витрат на визначення розміру шкоди, склав 131480 грн. Тому, просить стягнути з відповідача зазначену суму. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.08.2024 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву у якій просив розглянути дану справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача - адвокат Сорока М.В. у судовому засіданні просив у позові відмовити, посилаючись на те, що позивач звернувся до суду з цим позовом після спливу строку позовної давності. Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що 20.11.2020 року о 12.38 годині на регульованому перехресті вул. Аеропортівської з вул. Старокодацькою на адміністративній території Дніпровського району Дніпропетровської області водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Mercedes Bens Vito 109CDI» реєстраційний номер [NUMBER] , в порушення вимог п.16.6 Правил дорожнього руху України, виконуючи поворот ліворуч на зелений сигнал світлофору, не переконався у безпеці та не надав дороги автомобілю «Suzuki Vitaro S» реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , яка рухалася прямо у зустрічному напрямку на зелений сигнал світлофора, внаслідок чого допустив зіткнення та пошкодження транспортних засобів, тобто скоїв правопорушення, передбачене ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Зазначені обставини встановлено постановою Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 06.01.2021 у справі №175/4509/20, якою на [PERSON] визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення за вищенаведених обставин та накладено адміністративне стягнення за ст.124 КУпАП у виді штрафу на користь держави . У силу ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. У зв`язку з тим, що станом на дату настання ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП не була застрахована (а.с.9), до Моторного (транспортного) страхового бюро із заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернулась потерпіла сторона та надала всі необхідні документи (а.с.10-13). Згідно з Висновком експертного дослідження авто товарознавця №481/20А від 18.01.2021 вартість матеріального збитку, завданого внаслідок нанесених пошкоджень автомобіля «Suzuki Vitaro S» реєстраційний номер [NUMBER] в ДТП становить 182455,17 грн., без ПДВ. На підставі Наказу №3.1/687 від 01.02.2021 про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих та Довідки №1 від 28.01.2021 про розмір відшкодування шкоди (а.с.14), МТСБУ здійснило регламентну виплату власнику пошкодженого автомобіля «Suzuki Vitaro S» реєстраційний номер [NUMBER] - [PERSON] , у розмірі 130000 грн., що підтверджується платіжним дорученням, свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Крім того, відповідно до платіжної інструкції №689316 від 27.01.2021 позивачем понесені витрати за проведення автотоварознавчої експертизи у розмірі 1480 грн (а.с.16). Отже, загальний розмір понесених позивачем витрат склав 131480 грн. Вирішуючи спір, суд враховує наступні положення законодавства, що регулює спірні правовідносини. Згідно з ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страхової компанії, яка здійснила виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке Страхувальник мав до особи відповідальної за завдані збитки. Відповідно до преамбули Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 р. № 1961-IV (надалі - Закон України № 1961-IV) вказаний нормативно-правовий акт регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Відповідно до п. 21.1. ст. 21 Закону № 1961-IV з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією на страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. На виконання вимог Закону України № 1961-IV цивільно-правова відповідальність Відповідача на момент настання дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована. На підставі ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка и завдала.. Оскільки позивач відшкодував потерпілій стороні матеріальну шкоду, яка завдана з вини [PERSON] , до нього перейшло право вимоги до відповідача. Враховуючи, що матеріальні збитки відповідач у добровільному порядку не відшкодовує, будь-які підтвердження протилежного в матеріалах справи відсутні, позовні вимоги Моторного транспортного страхового бюро обґрунтовані та підлягають задоволенню. Щодо посилання представника відповідача на те, що позов поданий з пропуском строку позовної давності, суд вважає за потрібне зазначити наступне. У розумінні ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно ч. 6 ст.261 ЦК України за регресними зобов`язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання. Предметом спору є стягнення з відповідача на користь позивача завданої шкоди в порядку регресу у розмірі 131480 грн. Виплата страхового відшкодування позивачем здійснена 02.02.2021. До суду з даним позовом позивач звернувся 29.07.2024, направивши його засобами поштового зв`язку. Так, 02 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу «COVID-19», із подальшими змінами, на усій території України установлено карантин з 12 березня 2020 року до 31 липня 2020 року, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року № 392, враховуючи зміни, внесені постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2020 року № 500. В подальшому, дію карантину, встановленого цією постановою, було продовжено. В подальшому, 17.03.2022 року набув чинності Закон України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 19, а саме "У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану". В подальшому, указами Президента України воєнний стан не одноразово продовжувався строком на 90 діб. Таким чином, було запроваджено механізм, за якого позовна давність на період дії карантину, воєнного стану або надзвичайного стану продовжується на строк дії таких обставин. Оскільки з 24 лютого 2022 року та на момент подання позивачем у цій справі позовної заяви про стягнення шкоди в порядку регресу в Україні діяв правовий режим воєнного стану, а 02 квітня 2020 року набрав чинності Закон №540-IXщодо продовження строків позовної давності на час дії карантину, з огляду на встановлений Кабінетом Міністрів України карантин з 12.03.2020 року по 30.06.2023 року, відповідно до п.п. 12, 19розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України позивач не пропустив позовну давність, визначену статтею 257 ЦК України, підстав для відмови у задоволенні позову у зв`язку з її пропуском не має. Подібні правові висновки сформульовані у постановах Верховного Суду від 21червня 2023 року у справі №727/4133/22,від 21 червня 2023 року у справі №201/11583/21 (провадження№61-811св23), від 07 вересня 2022 року у справі №679/1136/21 (провадження №61-5238св22). Посилання представника відповідача на постанову Верховного Суду у справі №990/115/22 від 10.11.2022 суд відхиляє, оскільки у вказаній справі предметом оцінки були процесуальні строки звернення до адміністративного суду, які установлені Кодексом адміністративного судочинства України. З огляду на викладене доводи відповідача про сплив строку позовної давності є безпідставними, а тому позовні вимоги є обґрунтованими. Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved