Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-26 00:00:00

У грудні 2022 року до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська надійшла позовна заява КП «Теплоенерго» ДМР в якій останнє просило суд стягнути з [PERSON] заборгованість за постачання теплової енергії у розмірі 72\~469,60 грн., з яких: 42\~954,70 грн. основний борг; 1\~003,04 грн. 3% річних; 8\~728,52 грн. інфляційні збитки; 3, 34 грн. пеня. Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач посилався на те, що КП «ТЕПЛОЕНЕРГО» ДМР за адресою: [ADDRESS] , за договором №080315, з 2005 року надаються послуги з постачання теплової енергії. З огляду на те, що [PERSON] , якому на праві власності належить приміщення розташоване за адресою: [ADDRESS] не виконуються зобов`язання по оплаті отриманих послуг, у зв`язку з чим утворилась заборгованість (період: з листопада 2021 року до травня 2022 року) у розмірі 42\~954,70 грн. на яку нараховано 3% річних 1\~003,04 грн., інфляційні збитки 8\~728,52 грн. та пеню 3, 34 грн., позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом. Відповідачем надано відзив, доводи викладені в якому зводяться до незгоди з заявленими позовними вимогами. Так, останнім зазначено, що нарахування заборгованості за період з 29.07.2021 є не законним, оскільки КП «Теплоенерго» ДМР, 31.12.2016, було відрізано приміщення №5 розташоване за адресою: [ADDRESS] , від постачання теплової енергії. Представниками позивача було надано письмові пояснення в яких, на обґрунтування законності заявлених вимог, наведено судову практику. Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська [PERSON] від 06.03.2023, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду. У зв`язку із звільненням судді [PERSON] у відставку, справу було передано судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Куцеволу В.В., яким за ухвалою від 21.06.2024 прийнято її до свого провадження та вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судовому засіданні, представники позивача підтримали заявлені позовні вимоги та надали пояснення аналогічні викладеним у позові й письмових поясненнях. У судовому засіданні, відповідач, заперечував щодо заявлених позовних вимог та надав пояснення аналогічні викладеним у відзиві. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін та свідка, суд вважає, за необхідне, зазначити наступне. Так, судом встановлено, що відповідно до копії договору про постачання теплової енергії №080315 від 15.12.2005 укладеного між МКП «Дніпровські міські теплові мережі» правонаступником якого є КП «Теплоенерго» ДМР та [PERSON] , енергопостачальна організація взяла на себе зобов`язання постачати споживачеві теплову енергію за адресою: [ADDRESS] , а споживач зобов`язується оплачувати теплову енергію за встановленими тарифами. Згідно п.11.4 вказаного договору, він вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією зі сторін. Згідно копії договору купівлі-продажу від 25.12.2003 посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Рудкевичем Є.В., [PERSON] належить приміщення №5 розташоване в будинку [ADDRESS] . На підтвердження розміру заборгованості позивачем надано розрахунки та акт звіряння взаємних розрахунків, згідно яких: 42\~954,70 грн. основний борг; 1\~003,04 грн. 3% річних; 8\~728,52 грн. інфляційні збитки; 3, 34 грн. пеня. На підтвердження зміни розміру тарифів надано копії рішень ВК ДМР. У судовому засіданні, [PERSON] , допитана у якості свідка, пояснила, що у зв`язку з проривом труби за адресою: [ADDRESS] було викликано поліцію, яка відчинила двері квартири та аварійну службу. Також вказано, що аварійну службу викликали інші сусіди. Так, правовідносини між сторонами, регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, ЦК України, ЖК України, ЗУ «Про теплопостачання». Згідно ст.19 ЗУ «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених\~постановою КМУ №630 від 21 липня 2005 року\~визначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Згідно абз. 5 п. 40 «Правил користування тепловою енергією» затверджених\~постановою КМУ від 3 жовтня 2007 р. N 1198, передбачено що споживач теплової енергії зобов`язаний вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. Відповідно до частини 1 статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Тлумачення як положень частини першої статті 714, так і інших норм глави 54 ЦК дозволяє стверджувати, що по своїй суті договір, на підставі якого відбувається постачання теплової енергії споживачу, є видом договору купівлі-продажу. Такий же висновок можливо зробити й при тлумаченні норм, закріплених в Законі України "Про теплопостачання". На підставі\~ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Отже, з аналізу вказаних норм вбачається, що споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості послуги згідно із законодавством та умовами договору. Такому праву відповідає визначений Законом обов`язок споживача оплачувати такі послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 610 ЦК України\~передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми. Тобто, сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) та індексу інфляції не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові. Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою\~статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги що відповідач, порушуючи норми чинного законодавства та умови Договору, не здійснював своєчасно оплату одержаних послуг, суд, вважає доведеними вимоги щодо стягнення заборгованості за постачання теплової енергії у розмірі 52\~689,60 грн., з яких: 42\~954,70 грн. основний борг; 1\~003,04 грн. 3% річних (нарахована за період з листопада 2021 року до березня 2022 року включно); 8\~728,52 грн. інфляційні збитки (нарахована за період з листопада 2021 року до березня 2022 року включно); 3, 34 грн. пеня (нарахована за період з листопада 2021 року до березня 2022 року включно). Щодо доводів відповідача про відсутність обов`язку зі сплати боргу за період з листопада 2021 року до березня 2023 року включно, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила), централізоване опалення це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання. Згідно з пунктом 24 Правил споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється (пункт 25 Правил). Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 (далі - Порядок), який був чинним станом на грудень 2016 року, було визначено процедуру відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води житлового будинку при відмові споживачів від цих послуг. Зокрема, вказаним Порядком було установлено, що для вирішення питання відключення від мережі централізованого опалення, власник (власники) житлового будинку повинні звернутися до постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади, для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж центрального опалення і гарячого водопостачання з письмовою заявою. Комісія після вивчення наданих власником документів приймає відповідне рішення, яке оформляються протоколом. У разі незгоди заявника з відмовою спір вирішується в судовому порядку. При позитивному рішенні заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мережі централізованого опалення. Проект індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мережі централізованого опалення виконує проектна або проектно-монтажна організація на підставі договору із заявником. Проект узгоджується з усіма організаціями, які видали технічні умови на підключення будинку до зовнішніх мереж. Відключення приміщень від внутрішньобудинкової мережі централізованого опалення виконується монтажною організацією, яка реалізує проект. По закінченні робіт складається акт про відключення від мережі централізованого опалення і подається заявником до комісії на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання. Отже, станом на 2016 рік, відключення споживачів від мережі централізованого опалення в законному порядку мало відбуватись на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади, і з дотримання споживачем процедури, визначеної Порядком. Здійснення самовільного відключення від мережі централізованого опалення, не є підставою для припинення нарахування платежів теплопостачальною організацією (аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1192цс15, постановах Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року у справі № 703/69/16-ц (провадження № 61-17067св18), від 11 грудня 2019 року у справі № 490/11619/15-ц (провадження № 61-23337св18), від 18 червня 2020 року у справі № 643/133/17 (провадження № 61-38460св18), від 22 липня 2020 року у справі № 500/5362/17 (провадження № 61-21125св19), підстав відступу від них колегія суддів не вбачає). З огляду на те, що матеріали справи не містять доказів того, що у 2016 році, споживачем було здійснено дій спрямованих на відключення від мережі теплопостачання у порядку передбаченому вищезазначеними нормативними актами, а також враховуючи відсутність доказів, що відключення від теплопостачання було проведено самовільно надавачем послуг, вищезазначені доводи відповідача є не спроможніми. Надані відповідачем копії заяв, що адресовані КП «Теплоенерго» не можуть бути прийнятими до уваги, як реалізація права на відключення від теплопостачання оскільки не містять вимогу про проведення такого відключення за механізмом встановленим Законом. Також суд вважає за необхідне зазначити про те, що з огляду на відсутність доказів наявності технічної можливості функціонування системи теплопостачання у будинку [ADDRESS] , за умови відрізання одного з приміщень вказаного будинку від теплопостачання, суд відноситься критично до тверджень відповідача та свідка щодо не постачання послуги до вказаного приміщення, оскільки система теплопостачання, по своїй суті, є єдиною й працює в закритому контурі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 1\~803,68 грн. належить стягнути з відповідача

Outcome: partial