Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-27 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] ,\~ третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору Костопільська міська рада Рівненської області в особі служби у справах дітей про розірвання шлюбу та залишення проживання дитини з матір`ю, в якому просить суд розірвати шлюб зареєстрований\~ 28 лютого 2020 року, Костопільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), актовий запис №18, неповнолітню дитину [PERSON] залишити проживати з нею та стягнути з відповідача сплачений судовий збір. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися, останній звернувся до суду із заявою про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримує, надає згоду на прийняття заочного рішення по справі. Відповідач, повторно, в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином у встановленому законом порядку. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи думку представника позивача, який не заперечував\~ проти\~ ухвалення заочного рішення та дослідивши докази належного повідомлення відповідача про дату та час розгляду справи, суд дотримуючись вимог ст. 280 ЦПК України дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача\~ та ухвалення заочного рішення по справі. Суд, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, прийшов до переконання, що позов підлягає до задоволення. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 28 лютого 2020 року, у Костопільському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), про що складено актовий запис №18, що стверджується наявним у матеріалах справи свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4). Від подружнього життя сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.5).\~ Стаття 24 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Отже, однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу. Зокрема особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Судом встановлено, що сімейне життя у сторін не склалося, з вересня 2024 року проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, шлюб носить формальний характер, позивач не бажає надалі перебувати з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, а тому примирення є неможливим. Таким чином, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, являється порушенням їх права на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення, що у відповідності до положень ст. 112 СК України, є підставами до розірвання шлюбу. Підстав для надання сторонам строку на примирення суд не вбачає. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду Аналізуючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність заявленого позову в частині розірвання шлюбу. Що стосується позовної вимоги про залишення проживання спільної неповнолітньої дитини з матір`ю позивачкою по справі, то суд зазначає наступне. Судом встановлено, що на час розгляду справи судом, сторони проживають окремо, а неповнолітній син сторін проживає разом з матір`ю позивачкою по справі, що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання (а.с.7-8). Проживання дитини з матір`ю не позбавляє батька приймати участь у вихованні та розвитку дитини. Згідно з частиною 1 статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Відповідно до статті 19 СК України, під час вирішення питання про визначення місця проживання дитини, участь органу опіки та піклування є обов`язковою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. За загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків буде проживати малолітній син сторін, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Такі висновки містяться в постанові Верховного Суду від 15 січня 2020 року справа №200/952/18 Матеріали справи не містять доказів про наявність такого спору між сторонами. Враховуючи, що на цей час спору між позивачем та відповідачем, щодо визначення місця проживання спільної неповнолітньої дитини немає,\~\~ відповідач, з такими вимогами до суду не звертався, не подавав до суду своїх заперечень щодо проживання спільної дитини разом із матір`ю, то суд приходить до висновку, що позовна заява в цій частині підлягає до задоволення. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягає до стягнення 2422,40 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved