Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-19 00:00:00

18 вересня 2024 року [PERSON] , в інтересах якої дії представник адвокат Стрельченко\~О.В., звернулась до Балаклійського районного суду Харківської області із позовною заявою до [PERSON] , у якій просить здійснити поділ майна квартири за адресою: [ADDRESS] , що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя; визнати за нею право власності на 1/2 частину вказаної квартири. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 01.03.2002 до 05.12.2023 перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Під час шлюбу, 19.03.2019 подружжя придбало ізольовану однокімнатну квартиру, загальною площею 35,7 кв.м за вказаною вище адресою та зареєстрували в цій квартирі місце свого постійного проживання. Після розірвання шлюбу відповідач змінив замки у спірній квартирі та перешкоджає позивачу користуватися нею. Згоди щодо розподілу спільного майна сторони не знайшли. Вищенаведене стало підставою для звернення позивача до суду з цим позовом. Ухвалою від 24.09.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. 09.10.2024 відповідач [PERSON] подав зустрічну позовну заяву, у якій просив залишити позовну заяву [PERSON] про поділ майна без руху, визнати за ним право власності на частину майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а саме на 1/2 частину ізольованої однокімнатної квартири, загальною площею 36,1 кв.м, за адресою: [ADDRESS] , залишивши у власності [PERSON] 1/2 частину вказаної квартири. Обґрунтовуючи зустрічний позов, відповідач [PERSON] зазначив, що окрім квартири, зазначеної у позовній заяві [PERSON] , під час шлюбу сторонами 07.04.2016 було придбано ще одну квартиру загальною площею 36,1 кв.м, за адресою: [ADDRESS] , яка також є спільною сумісною власністю подружжя і підлягає поділу. Ухвалою від 21.10.2024 прийнято зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності. Об`єднано в одне провадження вимоги за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності. Ухвалено перейти від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до розгляду за правилами у загальному позовному провадженні та замінити засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням. 05.11.2024 позивач [PERSON] подала відзив на зустрічну позовну заяву, де зазначила, що квартиру за адресою: [ADDRESS] , вона придбала за власні кошти, які отримала від своєї матері [PERSON] . Тому перед придбанням квартири [PERSON] , 07.04.2016 звернувся до приватного нотаріуса з заявою про те, що гроші на придбання цієї квартири належать його дружині [PERSON] , а придбана квартира не є спільною власністю подружжя та належить позивачу на праві приватної власності. За таких обставин вищевказана квартира є приватною власністю позивача та не підлягає поділу. 15.11.2024 [PERSON] подав заяву про залишення позову без розгляду. Ухвалою від 19.11.2024 продовжено строк підготовчого провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності на 30 днів. 18.12.2024 [PERSON] подав заяву, у якій просив залишити без розгляду заяву про залишення позовної заяви без розгляду, подану ним 15.11.2024. Ухвалою суду від 18.12.2024 закрито підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності, призначено справу до судового розгляду на 20.01.2025. Відмовлено у задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про залишення позовної заяви [PERSON] без руху. Заяву відповідача [PERSON] про залишення зустрічного позову без розгляду залишено без розгляду. Позивач у судовому засідання позовні вимоги підтримала із підстав, наведених у позовній заяві, пояснила, що спірну квартиру за адресою: [ADDRESS] , вони з відповідачем придбали за спільні кошти, отже вона є спільною сумісною власністю подружжя. Зустрічний позов позивач не визнала зазначила, що спірну квартиру за адресою: [ADDRESS] , фактично придбала за власні кошти її мати та оформила цю квартиру на позивача з метою уникнення у подальшому процедури з переоформлення цієї квартири у порядку спадкування, про що відповідач був обізнаний та склав у нотаріуса відповідну заяву, у якій визнав, що придбана квартира не є спільною сумісною власністю подружжя, а є приватною власністю його дружини [PERSON] . Тому позивач вважає, що ця квартира є її особистою власністю та не підлягає поділу.\~ Представник позивача позовну заяву [PERSON] підтримав із наведених у ній підстав, просив задовольнити. Вимоги зустрічного позову не визнав, просив відмовити у їх задоволенні із наведених у відзиві на зустрічний позов підстав. Відповідач у судовому засіданні вимоги первісного позову не визнав, зазначив, що квартиру за адресою: [ADDRESS] , вони з [PERSON] дійсно придбали під час шлюбу, проте фактично за його гроші, а також зазначив, що також витрачав свої кошти на ремонт цієї квартири. Зустрічний позов підтримав, із наведених у ньому підстав, пояснив, що дійсно перед придбанням квартири за адресою: [ADDRESS] , він підписав у нотаріуса заяву про визнання того, що вказана квартира придбана за гроші дружини та не є спільною сумісною власністю подружжя, із формальних підстав, оскільки не припускав, що у майбутньому доведеться її ділити. Також зазначив, що на ремонт цієї квартири він також витрачав власні кошти. Відповідно до ч.\~1 ст.\~13 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів) що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.\~1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини та визначені відповідні до них правовідносини. Сторони перебували у зареєстровану шлюбі з 01.03.2002 до 02.11.2023. Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 02.11.2023 розірвано шлюб, зареєстрований 01.03.2002 між [PERSON] та [PERSON] у виконавчому комітеті Червонодонецької селищної ради Балаклійського району Харківської області. Рішення набрало законної сили 05.12.2023 (а.с.\~9-10). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.09.2024 №\~395233331 квартира, загальною площею 35,7 кв.м, житловою площею 18,4 кв.м, за адресою: [ADDRESS] , на праві власності належить [PERSON] (а.с.\~11). Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29.09.2024 №\~348551866 квартира, загальною площею 36,1 кв.м, житловою площею 18,4 кв.м, за адресою: [ADDRESS] , на праві власності належить [PERSON] (а.с.\~33). 07.04.2016 [PERSON] подав заяву приватному нотаріусу Балаклійського районного нотаріального округу Харківської області Іноземцевій Р.М., у якій підтвердив, що гроші в сумі 79\~596 грн, які витрачаються його дружиною [PERSON] на купівлю квартири [ADDRESS] ) не є спільною сумісною власністю подружжя, а є її приватною власністю, таким чином вищевказане майно належатиме його дружині на праві приватної власності (а.с.\~76). Відповідно до\~ст.\~60\~Сімейного кодексу\~України (далі\~ СК\~України)\~майно,\~набуте подружжям\~за час\~шлюбу,\~належить дружині\~та чоловікові\~на праві\~спільної сумісної\~власності незалежно\~від того,\~що один\~з них\~не мав\~з поважної\~причини (навчання,\~ведення домашнього\~господарства,\~догляд за\~дітьми,\~хвороба тощо)\~самостійного заробітку\~(доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 статті 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст.\~63 СК України). За змістом ч.\~1 ст.\~69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до\~ст.\~70\~СК України\~у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №\~11 від 21.12.2007 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним і поділу спільного майна подружжя", вирішуючи суперечки між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч.\~3 ст.\~368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст.\~325\~ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Статтею 64 СК України визначено, що дружина та чоловік мають право на укладення між собою усіх договорів, які не заборонені законом, як щодо майна, що є їхньою особистою приватною власністю, так і щодо майна, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Для укладення\~одним із\~подружжя договорів,\~які потребують\~нотаріального посвідчення\~і (або)\~державної реєстрації,\~а також\~договорів стосовно\~цінного майна,\~згода другого\~з подружжя\~має бути\~подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена (ч.\~3, ст.\~65 СК України). Судом встановлено, що ізольована, однокімнатна житлова квартира, загальною площею 35,7 кв.м, житловою площею 18,4 кв.м, що знаходиться на першому поверсі п`ятиповерхового будинку за адресою: [ADDRESS] , була придбано 19.03.2019 [PERSON] і [PERSON] під час шлюбу, отже зазначене майно є об`єктом права їх спільної сумісної власності та підлягає поділу. Доказів того, що вказане майно може належати одному з подружжя на праві приватної власності, суду не надано. Підстав відступлення від рівності часток у судовому засіданні не встановлено. За таких обставин суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання за позивачем в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя права власності на 1/2 частину спірної житлової квартири за адресою: [ADDRESS] . Водночас судом встановлено, що житлова квартира загальною площею 36,1 кв.м, житловою площею 18,4 кв.м, ізольована, однокімнатна, що знаходиться на другому поверсі п`ятиповерхового будинку за адресою: [ADDRESS] , придбана під час шлюбу [PERSON] за її особисті кошти і є її приватною власністю, що підтверджується нотаріально завіреної заявою [PERSON] від 07.04.2016, а тому поділу не підлягає, оскільки про це існує відповідна домовленість між подружжям. Враховуючи викладене первісний позов [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності підлягає задоволенню, а у задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності слід відмовити. Як убачається з матеріалів справи, позивачем [PERSON] за подання до суду позовної заяви сплачено 1\~211,20 грн судового збору (а.с.\~1). Відповідно до ч.\~1 ст.\~141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки відповідач [PERSON] звільнений від сплати судового збору на підставі п.\~9 ч.\~1 ст.\~5 ЗУ "Про судовий збір", судові витрати, понесені позивачем [PERSON] , згідно з ч.\~6 ст.\~141 ЦПК України компенсуються їй за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що у задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом [PERSON] суд відмовляє повністю, при цьому судових витрат ним понесено не було, оскільки від сплати судового збору він звільнений, отже у суду відсутні підстави для вирішення питання про розподіл судових витрат в цій частині. Враховуючи, що позивачем [PERSON] до судових дебатів подано заяву про необхідність подання доказів на обґрунтування понесених нею витрат на правничу допомогу, суд встановлює їй строк для подання таких доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Outcome: approved