Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-16 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернувся до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовною заявою до Заводський відділ державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту з майна. В обґрунтування позовної заяви зазначає, що [PERSON] є власником частини квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину серія номер 2-1718 виданого 03.07.2024 р. та власником частки квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину серія номер 2-1719 виданого 03.07.2024 р. Другою кам`янською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області. З інформаційної довідки позивачу стало відомо що на майно яке їй належить накладено арешт, а саме заборону на відчуження на підставі постанови б/н від 08.06.2010 р., яка винесена Заводським ВДВС Дніпродзержинського МУЮ. При зверненні до Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 25.02.2024 р. позивачу стало відомо що арешт на майно накладено на підставі виконавчого провадження № 38376555 та на підставі примусового виконання виконавчого листа № 2-3501/11 виданого 20.05.2013 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська про стягнення з [PERSON] на користь КС «Аккорд» 5\~814,58 грн. Згідно Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відносно [PERSON] 08.06.2010 року ВДВС винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження за номером б/н 17.06.2010 зареєстровано арешт нерухомого майна за зареєстрованим номером обтяження: 9944926. Крім того, постановою державного виконавця від 22.08.2014 р. виданої на підставі п. 5 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчий документ повернуто стягувачу КС «Аккорд». Згідно наданої відповіді Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 30.07.2024 р. № 79108, відповідно до п. 9.9 наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби», строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладання адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 рік. Неможливо встановити, з яких саме підстав накладено арешт на майно позивача [PERSON] . Рекомендовано звернутись до суду із заявою про зняття арешту з майна [PERSON] . В зв`язку з тим, що арешт на майно перешкоджає в реалізації його майнових прав, просить суд скасувати арешт на все майно, що належить [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , номер запису обтяження № 9944926, накладений на підставі постанови про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження № б/н від 08.06.2010 року виданої Заводським відділом державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, судові витрати покласти на відповідача. В судове засідання від представника позивача - адвоката Галенко І.Є. надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, на заперечує проти заочного рішення. Відповідач в судове засідання представник відповідача не з`явився, відзив не подав, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Враховуючи згоду представника позивача, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України. В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини і дійшов наступних висновків. Відповідно до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень частини першої статті 11 Закону України "Про виконавче провадження", в редакції від 21.04.1999 року, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] належить 1/4 частина квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину серія номер 2-1718 виданого 03.07.2024 р. державним нотаріусом Другої кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області. Крім того, [PERSON] , [INFO] належить 3/4 частина квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину серія номер 2-1719 виданого 03.07.2024 р. державним нотаріусом Другої кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності і на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта відносно майна [PERSON] 08.06.2010 року державним виконавцем Заводського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження за номером б/н. Дніпропетровською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України 17.06.2010 зареєстровано арешт нерухомого майна за зареєстрованим номером обтяження 9944926. Відповідно до листа Заводський відділ державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зазначено, що згідно перевірки Автоматизованої системи виконавчих проваджень в період 03.06.2013 по 22.08.2014 р на примусовому виконанні у відділі перебувало виконавче провадження АСВП № 38376555 згідно виконавчого листа від 20.05.2013 р. № 2-3501/11 виданого Заводським районним судом м. Дніпродзержинська про стягнення з [PERSON] на користь КС «Аккорд» заборгованість по кредиту у розмірі 5\~814,58 грн. Заборгованість за\~виконавчим провадженням АСВП № 38376555 станом на 30.07.2024 р. складає 6\~765,03 грн., що складається з боргу у розмірі 5814,58 грн., виконавчого збору у розмірі 581,45 грн. та витрат виконавчого провадження у розмірі 369,00 грн. 22.08.2014 р. державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 5 ч.1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження». Відповідно до п. 9.9 наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби», строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладання адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 рік. Положеннями ст. 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 2 ст. 30 Цивільного процесуального кодексу України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцем знаходження цього майна або основної його частини. Норми статті 41 Конституції України встановлюють принцип непорушності права приватної власності. Відповідно до п. 10 Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 07 червня 2017року №1829/5, Завершені виконавчі провадження, виконавчі провадження, за якими виконавчий документ повернуто без прийняття до виконання, підлягають передачі до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця B порядку, визначеному розділом Х цих Правил. До передачі до архіву такі виконавчі провадження зберігаються за місцем їх формування. За нормами ч.1 ст.50 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції від 21.04.1999 року, яка діяла на час завершення виконавчого провадження), у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Наказу Міністерства юстиції України "Про затвердження Інструкції про проведення виконавчих дій" № 74/5 від 15.12.99, що діяв на момент завершення виконавчого провадження якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження (окрім випадків направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби), повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадової особи), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, прийнятого 20.03.1952 р., гарантовано захист права власності. Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Змістом права власності за положенням ч.1 ст. 317 ЦК України є право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Положеннями ч.1, 2 ст. 319 ЦК України передбачено що, власник здійснює право власності шляхом володіння, користування і розпорядження своїм майном за власним розсудом. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Принцип непорушності права власності встановлений ч.1 ст. 321 ЦК України. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2,5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, може звернутися до суду з позовом про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05 квітня 2022 року по справі № 343/2260/20. Згідно із ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). При цьому суд враховує, що право власності належить до основоположних прав людини, втілення яких у життя становить підвалини справедливого суспільного ладу. Захист зазначеного права гарантовано статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі - Конвенція), згідно з якою кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, і ніхто не може бути позбавлений власного майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно особи, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі № 2-356/12 (провадження № 61-5972св19), від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20 (провадження № 61-1980св21), від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15 (провадження № 61-18160св19). Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту(обтяжень)накладених на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого остання позбавлена можливості щодо оформлення своїх спадкових прав, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому позовні вимоги щодо зняття арешту з нерухомого майна є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. У зв`язку із задоволенням позовних вимог, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1211,20 грн. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Також, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: «…На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат». На підтвердження надання адвокатом Галенко І.Є. професійної правничої допомоги позивачу, до суду подано ордер від 04.07.2024 р., договір № 36, інших документів до матеріалів справи не було додано ані до позову, ані під час судового розгляду справи. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. За таких обставин, беручи до уваги відсутність доказів на підтвердження дійсності понесення позивачем суд на оплату правової допомоги, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги щодо стягнення витрат на професійну (правничу) допомогу. Таким чином, вказані обставини дають суду підстави дійти висновку, що правові підстави для задоволення заяви представника позивача відсутні, оскільки не знайшли свого підтвердження.

Outcome: approved