Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-28 00:00:00

У серпні 2024 року [PERSON] , в інтересах якого діє представник адвокат Патраманський І.О., звернувся до суду з позовом [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, орган опіки та піклування Ладижинської міської ради Вінницької області, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні,\~у якому просив: 1. зобов`язати відповідача [PERSON] не чинити [PERSON] перешкод у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] ; 2. визначити способи участі [PERSON] у спілкуванні та вихованні малолітньої дитини, доньки [PERSON] , а саме: - дозволити йому побачення та спілкування з малолітньою донькою, [PERSON] , кожного понеділка, середи та п`ятниці з 16:00 год. до 20:00 год., кожної неділі з 10:00 год. до 20:00 год.; під час літніх канікул у ті ж самі дні ( понеділок, середа, п`ятниця, неділя) з 10-00 год. до 20-00 год.; - дозволити за бажанням дитини, [PERSON] , ночувати в квартирі батька у дні побачень; - дозволити [PERSON] під час літніх канікул виїжджати разом з дитиною, [PERSON] , на відпочинок для оздоровлення дитини, не менше, ніж на три неділі; - встановити, що в дні побачень відповідач [PERSON] , у визначені дні і у визначений час на центральній площі міста Ладижин передає дитину, [PERSON] , позивачу [PERSON] , а позивач [PERSON] , повертає дитину в той же день і на тому ж місці, у визначений час, відповідачу [PERSON] ; 3. стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] витрати на правничу допомогу в сумі 5000 грн. та витрати на судовий збір в сумі 1211,20 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначено, що [PERSON] перебував у шлюбі з відповідачкою [PERSON] . Від шлюбу в них народилася донька, [PERSON] , [INFO] . Спільне життя між подружжям не склалося, і згідно з рішенням Ладижинського міського суду від 13 червня 2023 року шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу донька, [PERSON] , залишилася проживати разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Після розлучення відповідачка усілякими способами почала перешкоджати йому спілкуватися з дитиною. Тому він був змушений звернутися до органу опіки та піклування Ладижинської міської ради для встановлення графіку годин та днів для зустрічей та спілкування з донькою. 17.11.2023 року виконавчим комітетом Ладижинської міської ради було прийнято рішення №423, яким було встановлено [PERSON] графік годин та днів для зустрічей з малолітньою донькою, [PERSON] , а саме: у середу з 17.00 години до 19.00 години; у неділю з 10.00 години до 15.00 години, за місцем його проживання. Проте, відповідачка не виконує рішення виконавчого комітету Ладижинської міської ради щодо днів та годин побачень з донькою. Нею ігноруються будь-які пропозиції позивача про його участь у вихованні доньки. Створення перешкод відповідачем у спілкуванню позивача із донькою порушує не тільки його права, як батька, а в першу чергу порушує права та суперечить інтересам дитини. У позасудовому порядку вирішити питання щодо порядку та способів участі батька у вихованні дитини не вдається, тому [PERSON] прийняв рішення звернутися до суду для вирішення цього спору. Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 02.09.2024 відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. 30.09.2024 через канцелярію до суду надійшов висновок органу опіки та піклування Ладижинської міської ради від 26.09.2024 та рішення виконавчого комітету Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області №473 від 26.09.2024 «Про затвердження висновку щодо визначення способу участі батька [PERSON] у вихованні малолітньої дитини». Ухвалою суду від 29.10.2024 закрито підготовче провадження і призначено цивільну справу до судового розгляду. Задоволено клопотання представника відповідача адвоката Лобуренко С.В. про допит свідка [PERSON] . В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат Патраманський І.О. позовні вимоги підтримали в повному обсязі з наведених у позові підстав. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Лобуренко С.В. позовні вимоги не визнали в повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень вказували на те, що позивачем не надано доказів існування з боку відповідачки перешкод для його зустрічей з донькою, а встановлений рішенням виконавчим комітетом Ладижинської міської ради №423 від 17.11.2023 графік годин та днів для зустрічей з малолітньою дитиною відповідає інтересам дитини. Представник третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Ладижинської міської ради Вінницької області Гронь ОМ. в судовому засіданні пояснила, що позивач [PERSON] звертався до органу опіки та піклування із заявою про встановлення способу його участі у вихованні малолітньої доньки, за яким комісією з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області було прийняте рішення про встановлення [PERSON] днів і годин зустрічей із малолітньою донькою у середу з 17 до 19 годин, неділю з 10 до 15 годин по місцю проживання батька. Під час прийняття рішення заслуховувалися матір і батько дитини, рішення приймалося з урахуванням віку дитини, якій на той час було 3 роки. З приводу невиконання рішення органу опіки та піклування з письмовими заявами [PERSON] не звертався. У зв`язку із зверненням [PERSON] до суду з позовом, в якому він фактично просить змінити встановлений порядок участі у спілкуванні і вихованні дитини, комісією з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області повторно розглянуто це питання, досліджено акт обстеження умов проживання батька, матеріали долучені до позовної заяви, запрошувалися і заслуховувалися сторони, і було прийняте рішення надати суду подання про доцільність встановлення [PERSON] способу участі у спілкуванні з дитиною шляхом періодичних побачень, а саме у середу з 17 по 19 годин, та у суботу та неділю з 10 по 15 годин. При цьому, при прийнятті рішення про встановлення конкретного способу участі батька у спілкуванні з дитиною враховувалося, що дитина відвідує дитячий садок, а також займається у гуртках і з логопедом. Всі ці обставини встановлювалися комісією з пояснень матері дитини, документального підтвердження не надавалося. Органом опіки та піклування під час розгляду питання про визначення способу участі батька у спілкування з дитиною, думка дитини не з`ясовувалася. Розглянувши надані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] з 28.07.2018 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 13.06.2023. Від шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , яка після розірвання шлюбу залишилася проживати з матір`ю [PERSON] . За заявою [PERSON] рішенням виконавчого комітету Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області №423 від 17.11.2023 «Про встановлення способу участі у вихованні гр. [PERSON] з малолітньою донькою» [PERSON] встановлені години і дні зустрічей з малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] , яка проживає за матір`ю [PERSON] , у середу з 17-00 годин до 19-00 годин, у неділю з 10-00 годин до 15-00 годин по місцю проживання батька. [PERSON] встановлений обов`язок повертати малолітню доньку матері за визначеним місцем на міській центральній площі. Рішенням виконавчого комітету Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області №473 від 26.09.2024 «Про затвердження висновку щодо визначення способу участі батька гр. [PERSON] у вихованні малолітньої дитини» вирішено надати висновок Ладижинському міському суду Вінницької області стосовно встановлення порядку участі у вихованні малолітньої дитини, встановивши години та дні зустрічей батька [PERSON] з малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] , а саме: у середу з 17-00 годин до 19-00 годин, у суботу та неділю з 10-00 годин до 15-00 годин по місцю проживання батька. [PERSON] повертати малолітню доньку матері за визначеним місцем на міській центральній площі. З висновку\~ органу опіки та піклування Ладижинської міської ради від 26.09.2024 вбачається, що враховуючи інтереси дитини, орган опіки та піклування ознайомившись з ухвалою суду від 02.09.2023 у справі №135/1077/24, рішенням комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Ладижинської міської ради про визначення способу участі батька у спілкування і вихованні малолітньої дитини, копією позовної заяви з долученими до неї документами, зробив висновок про необхідність направлення до Ладижинського міського суду Вінницької області висновку про доцільність встановлення способу участі у вихованні [PERSON] , встановивши години та дні зустрічей батька [PERSON] з малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] , а саме: у середу з 17-00 годин до 19-00 годин, у суботу та неділю з 10-00 годин до 15-00 годин по місцю проживання батька. В судовому засіданні допитаний в якості свідка [PERSON] пояснив, що є батьком відповідача [PERSON] та дідусем малолітньої [PERSON] . Він ознайомлений з рішенням виконавчого комітету Ладижинської міської ради від 17.11.2023, яким було позивачу встановлено [PERSON] графік годин і днів зустрічей з донькою [PERSON] . Матір дитини не чинить перешкод у спілкуванні батька з дитиною. Коли дитина хворіє, її мати привозить її до бабусі і дідуся. Ним також не створювалося перешкод батькові у спілкуванні з дитиною. Відповідно до ст.51 Конституції України та\~ст.5 СК України\~сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.\~Зокрема, держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини (частина друга і третя статті 5 СК України). При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Згідно з\~ч.ч.2, 8, 9\~ст.7 СК України\~сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до частини другої\~статті 54 СК України, усі найважливіші питання життя сім`ї мають вирішуватися подружжям спільно, на засадах рівності. Дружина, чоловік мають право противитися усуненню їх від вирішення питань життя сім`ї. За змістом ст.ст.8,\~11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі\~статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства»,\~на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини (стаття 15 Закону України «Про охорону дитинства»). Статтею 3\~Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII\~визначено, що\~в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У п.п.1, 3 статті 9 вказаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.\~Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до статей 18, 27 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.\~Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Згідно з\~статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За статтею 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до частин першої-третьої\~статті 157 СК України\~питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті.\~Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно з\~статтею 158 СК України\~за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Частинами першою та другою\~статті 159 СК України\~передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.\~В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками. У §54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - СЄПЛ) від 07 грудня 2006 року №31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson\~v.\~Sweden» (№2) від 27 листопада 1992 року, Серія\~A, №250, ст. 35-36, §90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема,\~стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen\~v.\~Norway» від 07 серпня 1996 року, §78). Визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суд\~повинен\~врахувати\~принцип рівності прав батьків у вихованні дитини. Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М.С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по - перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по - друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). У своїй постанові від 24 липня 2024 року по справі №619/4208/21 Верховний Суд наголосив на тому, що поведінка батьків, їх авторитет відіграє суттєву роль у вихованні дітей, адже діти не мають самостійного досвіду соціальної поведінки, а тому успадковують досвід і поведінку авторитетних для них батьків. Батьки мають співпрацювати у забезпеченні належного контакту між кожним з них з дітьми, встановлення можливості спілкування та спільного проведення часу. При істотній зміні обставин сторони мають право ініціювати визначення іншого порядку фізичної опіки щодо дітей. У постановах Верховного Суду від 27.01.2021 у справі №752/9697/19 (провадження №61-13706св20), від 10.03.2021 у справі\~№686/2543/19 (провадження №61-5731св20), від 15.07.2021 у справі №565/1501/19 (провадження №61-6567св21), від 31.03.2021 у справі №562/1686/18 (провадження №61-16928св20), від 02.02.2022\~у справі\~№607/20536/19\~(провадження\~№61-6563св21), зазначено, що про зміну порядку участі батька у вихованні дітей та спілкування з ними, здійснивши системний аналіз статті 159 СК України у сукупності із статтею 2 та 5 ЦПК України, суд дійшов висновку про те, що зміна обставин чи правовідносин, що мають істотне значення при визначенні способу участі одного з батьків у вихованні дитини, в тому числі з врахуванням віку дитини, її прихильності до кожного з батьків, не позбавляє права батьків у майбутньому звернутись до суду з позовом про встановлення іншого способу участі одного з батьків у вихованні дитини. Вирішуючи позовні вимоги про зобов`язання відповідача [PERSON] не чинити перешкод позивачу у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] , суд зазначає наступне. Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи. Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного (сімейного) права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; перевага балансу інтересів; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (постанови Верховного Суду від 08.11.2023 у справі №761/42030/21 (провадження №61-12101св23), від 11.12.2023 у справі №607/20787/19 (провадження №61-11625сво22). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.02.2021 у справі №925/642/19 зазначено, що позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову. Конструкція статті 159 СК України, зміст якої наведений вище по тексту рішення, свідчить про те, що законодавець розмежовує вимоги про встановлення способу участі у вихованні дитини та про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні. Суд відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 25.03.2024 у справі №742/1716/23 (провадження №61-17035сво23), відповідно до якого позов про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею - є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особі у здійсненні нею свого права та є окремим способом захисту порушеного права діда й баби на спілкування з онуками. Відмова у задоволенні позову про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею (зокрема, внаслідок недоведеності перешкод чи з інших підстав), не є підставою для відмови судом у захисті й реалізації прав, передбачених частиною другою статті 159, частиною першою статті 263 СК України - визначенні способів участі баби та діда у вихованні дитини, місця та часу їхнього спілкування. Не зважаючи на те, що у згаданій справі потребували судового захисту не один з батьків дитини, а баба та дід, це не впливає на їх релевантність. В судовому засіданні відповідач [PERSON] пояснила, що після розірвання шлюбу із позивачем, їх спільна дитина [PERSON] проживає разом з нею. Після винесення рішення органом опіки та піклування щодо встановлення позивачу графіку зустрічей з дитиною, нею створювалися жодних перешкод у їх спілкуванні. Разом з тим, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що відповідач чинить перешкоди в спілкуванні з донькою. Отже, за відсутності належних, допустимих та достатніх доказів судом не встановлено створення перешкод з боку відповідачки у здійсненні позивачем своїх прав відносно доньки, тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною. Вирішуючи позовні вимоги щодо порядку і способу участі батька у спілкуванні з дитиною та її вихованні, суд враховує таке. Суд зазначає, що позивач [PERSON] , як батько, який проживає окремо від дитини, як і мати малолітньої [PERSON] , 2020 року народження, має право на особисте спілкування з донькою, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. В добровільному порядку сторони не дійшли згоди стосовно визначення порядку спілкування батька з дитиною, який би задовольняв обидві сторони. Визначаючи конкретний порядок участі позивача у вихованні дитини, суд враховує, що форми й методи виховання дитини не повинні суперечити\~Конституції України\~(стаття 52), Конвенції про права дитини від 2 листопада 1989 року (статті 8,12, 16, 19, 28, 31, 32, 34, 36, 37), Декларації прав дитини, Закону України «Про охорону дитинства», та приймає до уваги ставлення позивача [PERSON] до доньки, його бажання приймати активну участь у її вихованні, і таке спілкування не буде перешкоджати нормальному розвиткові дитини, а також те, що виховання доньки, участь у піклуванні про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток є не лише правом, але і обов`язком позивача. Беручи до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, стан їх здоров`я, вік дитини,\~\~рівність прав обох батьків щодо спілкування з дитиною та участі в її вихованні незалежно від того, з ким проживає дитина, відсутність у справі доказів того, що спілкування з батьком перешкоджатиме нормальному розвиткові дитини та буде шкодити їй, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову та встановлення в судовому порядку способу і графіку участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною. Графік (регламент) такого спілкування має бути визначений із врахуванням інтересів дитини та має бути таким, що не порушує режиму дня та в майбутньому навчання дитини, не відриватиме її від нормального, звичайного для неї середовища та не заважатиме нормальному її існуванню і, при цьому, не порушуватиме принципу рівності прав батьків при участі у вихованні дитини. Відтак, виходячи з необхідності забезпечення найкращих інтересів дитини, враховуючи, що зустрічі дитини з батьком не повинні носити формальний характер, бути достатніми за часом для спілкування батька з донькою, з урахуванням дотримання розумного балансу на участь кожного з батьків у вихованні дитини, суд вважає за доцільне визначити спосіб та\~порядок участі у вихованні та спілкуванні\~батька [PERSON] з його малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] : - систематичні побачення кожного понеділка, середи та п`ятниці з 16-00 години до 19-00 години, а також кожної неділі з 10-00 години до 19-00 години,\~без присутності\~матері,\~з можливістю відвідування громадських місць та закладів культурно-розважального характеру, призначених для повноцінного відпочинку дітей, а також місця проживання батька за адресою: [ADDRESS] ,\~з урахуванням побажань дитини, стану її здоров`я та інтересів малолітньої [PERSON] , та з дотриманням батьком [PERSON] режиму харчування, розвитку та відпочинку дитини; - в літній період з червня по серпень включно, за попередньою домовленістю між батьками, два тижні для спільного відпочинку батька [PERSON] з дитиною [PERSON] , [INFO] , з урахуванням стану здоров`я, потреб та інтересів дитини. Суд вважає, що такий графік відповідатиме інтересам дитини, надасть можливість позивачу [PERSON] достатньою мірою спілкуватися із донькою, приділяти їй увагу, брати участь у її розвитку та вихованні. Згідно\~з ч.6\~ст.19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Отже, висновок органу опіки та піклування\~Ладижинської міської ради\~є рекомендаційним,\~\~а тому не має для суду наперед установленої сили і оцінюється судом у сукупності з наданими доказами. Суд не погоджується з поданим до суду висновком\~ органу опіки та піклування Ладижинської міської ради від 26.09.2024, оскільки він не містить переконливих доводів щодо доцільності встановлення батькові способу участі у вихованні дитини, якими він керувався при прийнятті рішення, та мотивів відхилення вимог позивача щодо запропонованого ним порядку спілкування з дитиною. Право батька на спілкування із дитиною є його незаперечним правом, а спілкування дитини з батьком відповідає її інтересам. Батько, який проживає окремо від своєї дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батькові спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини і таке спілкування відбувається саме в інтересах дитини. Встановлення стосунків та емоційного контакту малолітньої дитини з її батьком повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити дитину від зустрічей із батьком. Відповідач не надала, а матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що спілкування батька з дитиною, що є предметом спору у цій справі, порушує інтереси дитини та дії позивача негативно впливають на психологічне та фізичне здоров`я доньки. Вирішуючи позовні вимоги в частині надання дозволу за бажанням дитини [PERSON] ночувати в квартирі батька у дні побачень, суд враховує, що порядок зустрічей\~батьків з\~дітьми має\~бути гранично\~конкретним,\~а відсутність\~точного графіка\~днів і\~годин зустрічей\~робить неможливим\~виконання рішення\~суду,\~допускає можливість\~маніпуляцій та\~взаємних претензій\~сторін,\~ставить батьків\~і дитину\~в залежне\~становище.\~Крім того,\~з урахуванням\~віку дитини,\~важливим є\~постійність у\~дотриманні режиму\~дня та\~перебування дитини\~у певному\~прогнозованому для\~неї середовищі,\~а отже\~непередбачувані зміни\~графіку зустрічей\~можуть вплинути\~на фізичний\~та психологічний\~розвиток дитини,\~а отже\~позовні вимоги\~в цій\~частині не підлягають задоволенню. Разом з тим, суд звертає увагу сторін на те, що з плином часу та можливою зміною обставин, з урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, батьки дитини вправі не позбавлені права звернутися до суду з позовом про визначення іншого способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею. Також суд вважає за необхідне звернути увагу сторін, що перш за все вони є батьками їхньої спільної дитини, а тому їм слід навчитися комунікувати між собою для налагодження їх відносин, щоб у майбутньому вони мали змогу вирішувати спільні питання, які виникатимуть та стосуватимуться виховання їхньої спільної доньки. Тільки у разі досягнення спільного консенсусу всі подальші дії як батька, так і матері, здорові відносини між ними, будуть сприяти нормальному розвитку дитини, її ментальному здоров`ю, назагал відповідатиме її якнайкращим інтересам. Матеріалами справи підтверджено, що за подання позову позивачем [PERSON] сплачено судовий збір за подання немайнового позову у розмірі 1211,20 грн. (а.с. 5). Разом з тим, за подання позову позивачем судовий збір сплачено не у повному обсязі, оскільки у позовній заяві позивачем заявлено дві позовні вимоги немайнового характеру (про усунення перешкод у вихованні і спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у спілкуванні та вихованні дитини). Отже, позивачем недоплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги [PERSON] задоволені в частині визначення способу участі у спілкуванні та вихованні дитини, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача судового збору у розмірі 1211,20 грн., та стягнення з позивача додатково на користь держави судового збору у розмірі 1211,20 грн. Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підтвердження понесених позивачем [PERSON] судових витрат на професійну правничу допомогу надано наступні документи: договір про надання правничої допомоги №29-ц від 20.08.2024 між позивачем [PERSON] та адвокатом Патраманським І.О. (а.с.20); ордер на надання правничої (правової) допомоги від 27.08.2024 (а.с.7); акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 27.08.2024 (а.с.13), розрахунок витрат на правничу допомогу (а.с.16); квитанція до платіжної інструкції від 21.08.2024 про оплату за надання правничої допомоги за договором в сумі 5000 грн (а.с.11). Відповідно до ч.3\~ст.137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Вищенаведені документи судом можуть бути оцінені як належні та достатні у розумінні положень ст.ст.77-80 ЦПК України, оскільки підтверджують факт понесених (здійснених) сторонами витрат на професійну правничу допомогу. Проаналізувавши обсяг\~та склад\~робіт,\~виконаних адвокатом,\~складність справи,\~яка розглянута\~судом за\~правилами загального\~позовного провадження,\~тривалість судового\~розгляду,\~враховуючи співмірність\~розміру витрат\~позивача на\~професійну правничу\~допомогу з\~обсягом виконаних\~адвокатом робіт,\~суд приходить\~до висновку,\~що понесені\~позивачем витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 гривень є обґрунтованими. Одночасно з\~цим,\~враховуючи,\~що позов\~задоволений частково,\~на підставі\~п.3\~ч.2\~ст.141\~ЦПК України,\~витрати на\~професійну правничу\~допомогу,\~пов`язані з\~підготовкою та\~поданням до\~суду позовної\~заяви в\~сумі 5000\~грн,\~підлягають стягненню\~з відповідача\~частково,\~пропорційно розміру\~задоволених позовних\~вимог на\~суму 2500 грн.

Outcome: partial