Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-29 00:00:00

Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» (далі - КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва») звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що з 01.05.2015 надає послуги з утримання будинків та прибудинкових територій в будинку [ADDRESS] . [PERSON] є власником та споживачем житлово-комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] . За цією квартирою обліковується заборгованість за надані послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкової території за період з 01.01.2018 по 01.08.2024 в сумі 32 098,23 грн., яка складається з основного боргу в сумі 22 913,74 грн., інфляційних втрат в сумі 6 853,94 грн., 3% річних в сумі 2 331,25 грн. Просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за житлово-комунальні послуги та судові витрати. 16.10.2024 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористалася. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулися на адресу суду з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання». Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б). Зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 05.07.2024 № 385613830. Відповідно до розрахунку заборгованості, за адресою: [ADDRESS] , за період з січня 2018 року по липень 2024 року за спожиті житлово-комунальні послуги складає 22 913,74 грн., за період з січня 2018 по липень 2024 року нараховані 3% річних в розмірі 2 331,25 грн., інфляційні втрати в розмірі 6 853,94 грн. За цей період відповідач [PERSON] надані послуги оплачувала не в повному обсязі. Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України, власність зобов`язує. Згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Статтею 526 ЦК України, визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Згідно з п. 10 ч. 1, ч. 2 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», співвласники зобов`язані своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонту технічного перепланування спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно його частки співвласника. В той же час, відповідно до ст. 6-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги», зобов`язання з оплати послуги з управління багатоквартирним будинком у таких будинках, гуртожитках у разі здачі в найм (оренду) квартир, житлових та/або нежитлових приміщень несуть наймачі (орендарі) таких квартир та/або приміщень. Судом встановлено, що споживачем послуг з утримання будинків та прибудинкових територій по квартирі за адресою: [ADDRESS] , є відповідач [PERSON] . Свої зобов`язання відповідач, як споживач житлово-комунальних послуг, належним чином не виконала, що призвело до виникнення заборгованості. Отже, відповідач як споживач вказаних послуг має обов`язок оплатити позивачу їх вартість. Суд відзначає, що зобов`язання з оплати послуги з управління багатоквартирним будинком у разі здачі в найм (оренду) квартир, житлових та/або нежитлових приміщень несуть наймачі (орендарі) таких квартир та/або приміщень. Відповідачем не було надано доказів не надання послуг відповідачем або надання ним послуг неналежної якості. Оскільки судом встановлено, що свої обов`язки щодо оплати отриманих житлово-комунальних послуг відповідач не виконувала неналежним чином, то позивач правомірно вимагає її стягнення, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Щодо вимог про стягнення з відповідача інфляційних втрат в розмірі 6 853,94 грн. та 3% річних в розмірі 2 331,25 грн., нарахованих за період з січня 2018 року по липень 2024 року на суму заборгованості з наданих послуг, суд відзначає наступне. На спірні правовідносини поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності боржника за прострочення виконання зобов`язання. Проте слід врахувати, що 24.02.2022 з 5-30 год. в Україні відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІХ, введено воєнний стан. Постановою КМУ «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» від 05.03.2022 №206 (зі змінами) установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Така заборона діяла з 24.02.2022 по 30.12.2023. Таким чином, нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму заборгованості за період з лютого 2022 року по грудень 2023 року не відповідає вимогам чинного законодавтсва, тобто нарахування позивачем здійснено без урахування постанови КМУ від 05.03.2022 №206. Отже, враховуючи вищевикладене свідчить, що нараховані 3% річних та інфляційні втрати в даному випадку підлягають задоволенню частково, а саме за період з січня 2018 року по січень 2022 року та з січня 2024 року по липень 2024 року. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню борг за період з січня 2018 року по липень 2024 року у розмірі 22 913,74 грн., а також нараховані на цю суму заборгованості за період з січня 2018 року по січень 2022 року та з січня 2024 року по липень 2024 року 3% річних та інфляційні втрати, які за розрахунком суду становлять 1 398,44 грн. та 3 473,22 грн., відповідно. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 2 604,08 грн.

Outcome: partial