Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-29 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовною заявою, в якій просить позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , стосовно його доньки, [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідач є батьком вказаної дитини та ухиляється від виконання батьківських обов`язків, матеріальної допомоги на утримання дочки не надає. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 12.12.2022 року задоволено клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору та оплати витрат, пов`язаних з розглядом справи; відмовлено у задоволенні клопотання позивача про розгляд справи у закритому судовому засіданні; у справі відкрито загальне позовне провадження. Заочним рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 24.01.2023 року позов задоволено. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 23.07.2024 року заочне рішення скасовано, призначено підготовче засідання. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позов та просили його задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували щодо задоволення позову. В судовому засіданні представник третьої особи підтримав позов та просив його задовольнити. Свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] допитані в судовому засіданні 31.10.2024 року, пояснили, що батько дитини агресивна людина, не приймає участі у вихованні дитини, не цікавиться її життям, не спілкується з дочкою, матеріальної допомоги на її утримання не надає. Він ніколи не допомагав [PERSON] та дочці, на днях народження дитини його не бачили. Таня сама по лікарнях з дитиною була. Відповідач ніколи ніде офіційно не працював, у лікуванні дитини участі не приймав. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] пояснили, що відповідач дарував дарунки дочці кожний раз коли приходив до неї. Шкоди відвідував в останній раз після дня народження дитини. Коли сторони перестали проживати разом, відповідач ходив до [PERSON] та дитини, інколи ночував у них. [PERSON] не давала спілкуватись з дитиною, не пускала його в хату. Він любить свою дитину, допомагає їй. [PERSON] скидав гроші для дитини в 2023 році, коли працював виплачував аліменти. Вони разом їздили на море. Вислухавши пояснення учасників справи, покази свідків та дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. При цьому ухилення від виконання юридичного обов`язку - це акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Так, батько може вважатися таким, що ухиляється від обов`язку по вихованню дитини, якщо він ні усно, ні письмово не спілкується з нею, не проявляє про неї щонайменшої батьківської турботи, хоча має таку можливість. Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно з п. 15 Постанови Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 р. № 3, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пунктом 16 даної постанови визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У рішенні Європейського суду від 18 грудня 2008 року по справі "Савіни проти України" зазначається "що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини." Відповідно до п.18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , є матір`ю, а [PERSON] , [INFO] , є батьком малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з матір`ю. Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 07.05.2019 року у справі №295/1278/19 змінено розмір аліментів, які стягуються за рішенням Богунського районного суду м. Житомира №295/10240/15-ц від 21.10.2015 року та вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення нею повноліття. Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 03.12.2024 року у справі №№295/1278/19, яке набрало законної сили 14.01.2025 року, змінено розмір аліментів які стягнуті за рішенням Богунського районного суду м. Житомир від 21 жовтня 2015 р. та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки, [PERSON] в розмірі видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішення законної сили та до виповнення дитиною повноліття. Відповідно до довідки-розрахунку від 24.10.2022 року №90141, виданої Богунським ВДВС у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) заборгованість відповідача по сплаті аліментів станом на 01.10.2022 року, тобто на час звернення з позовом до суду, становила 172725,60 грн. З приводу неправомірних дій відповідача, який не сплачував аліменти, позивач неодноразово зверталася до органів поліції. Згідно довідки-розрахунку державного виконавця від 24.09.2024 року, заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.09.2024 року становить 0,00 грн. Судом встановлено, що фактично з 2015 року [PERSON] з сім`єю не проживає, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідного лікування дитини, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти, не відвідує дитину за місцем проживання. Згідно з психолого-педагогічною характеристикою на [PERSON] , батько дитини, [PERSON] , за весь час навчання дитини в школі з`являвся, батьківські збори не відвідував, навчанням доньки не цікавився, участі в житті класу не бере. Відповідно до довідки сімейного лікаря [PERSON] , батько дитини жодного разу не з`являвся у лікувальному закладі разом з дитиною на огляди та консультації педіатра. В психологічній характеристиці на [PERSON] вказано, що [PERSON] із дитиною не спілкується, з сім`єю не проживає, у вихованні дитини участі не бере. З класним керівником на зв`язок не виходив, на батьківські збори не з`являвся. Під час спілкування з психологом [PERSON] не любить говорити про батька, з`являється напруга в тілі, дівчинка стискає губи та відчувається дискомфорт. Злата розповідає про те, що пам`ятає як тато бив маму і це викликає у неї страх. Вона не хоче спілкуватися з батьком. Присутня на комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Житомирської міської ради методист з психологічної служби науково-методичного центру департаменту освіти міської ради, після спілкування з дитиною повідомила, що [PERSON] майже не пам`ятає батька, а ті спогади, що були, повністю негативні. Також [PERSON] категорично заперечує, проти зустрічей та спілкування з батьком. При згадуванні [PERSON] , малолітня [PERSON] закривається в собі, згадування про батька викликають у неї острах. Згідно висновку органу опіки і піклування виконавчого комітету Житомирської міської ради від року 15.01.2025 року №52 визнано за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Таким чином, судом встановлено, що відповідач упродовж тривалого часу свідомо самоусунувся від виконання батьківського обов`язку по вихованню дитини, не виявляє бажання піклуватися про її фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя. Із заявою про визначення днів і годин зустрічей з дитиною відповідач звернувся до служби (управління) у справах дітей Житомирської міської ради лише 31.10.2024 року під час розгляду справи в суді. В судовому засіданні відповідач не зміг з впевненістю назвати повний діагноз дитини, коли він відвідував навчальний заклад, де навчається дочка та не надав жодних доказів отримання ним постійного заробітку (доходу). Заборгованість зі сплати аліментів під час розгляду справи перестала існувати у зв`язку із скасуванням за заявою відповідача заочного рішення суду у справі про стягнення з нього аліментів. Така бездіяльність відповідача на думку суду не виправдовує його поведінку, а навпаки вказує на його байдуже ставлення до доньки, свідоме нехтування своїми обов`язками та перекладання їх на матір. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про ухилення від виконання відповідачем батьківських обов`язків, що є підставою відповідно до ст. 164 СК України для позбавлення його батьківських прав.

Outcome: approved