Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-22 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Відповідачка позовні вимоги визнала, щодо їх задоволення не заперечувала, просила розглянути справу у її відсутності. Представник позивача [PERSON] адвокат Урум А.Д. на задоволенні позову наполягав, просив про розгляд справи без його участі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про народження позивача; копія свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] ; копія заповіту [PERSON] від 11.12.2006р., оформленого на ім`я [PERSON] ; копія свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] ; копія довідки старости Нагірненського старостинського округу №7 Виконавчого комітету Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області від 10.05.2024р. про склад сім`ї [PERSON] на день його смерті; копія державного акту серії ОД №010308 від 31.01.2005р. на право власності на земельну ділянку земельну ділянку площею 1,75 га із кадастровим номером 5124182400:01:006:0431, розташовану на території Нагірненської сільської ради Ренійського (нині Ізмаїльського) району Одеської області (масив № [NUMBER] , ділянка № [NUMBER] ), виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; копії витягів від 09.05.2024р. із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок; копія заповіту [PERSON] від 19.11.2003р., оформленого на ім`я [PERSON] ; копія свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] ; копія довідки старости Нагірненського старостинського округу №7 Виконавчого комітету Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області від 10.05.2024р. про склад сім`ї [PERSON] на день її смерті; копія державного акту серії ОД №010307 від 31.01.2005р. на право власності на земельну ділянку земельну ділянку площею 1,75 га із кадастровим номером 5124182400:01:006:0430, розташовану на території Нагірненської сільської ради Ренійського (нині Ізмаїльського) району Одеської області (масив № [NUMBER] , ділянка № [NUMBER] ), виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 30.06.2021р. щодо земельної ділянки площею 0,7564 га із кадастровим номером 5124182400:01:007:0470, розташовану на території Нагірненської сільської ради Ренійського (нині Ізмаїльського) району Одеської області, виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; копія постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 30.05.2024р.; відповідь завідувачки Ренійської райдержнотконтори від 27.11.2024р. (після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась); копії Інформаційної довідки зі спадкового реєстру від 27.11.2024р.; копії протоколів опитування осіб [PERSON] та [PERSON] за їх згодою від 17.01.2025р. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач у справі є сином [PERSON] та [PERSON] , відповідачка приходиться їм невісткою . За життя [PERSON] належало наступне майно: -земельна ділянка площею 1,75 га із кадастровим номером 5124182400:01:006:0431, розташована на території Нагірненської сільської ради Ренійського (нині Ізмаїльського) району Одеської області (масив № [NUMBER] , ділянка № [NUMBER] ), виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, - згідно державного акту серії ОД №010308 від 31.01.2005р. на право власності на земельну ділянку. На випадок смерті [PERSON] розпорядився належним йому майном, 11.12.2006р. склав заповіт на ім`я своєї невістки відповідачки у справі, [INFO] помер. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на вищезазначене належне йому майно. Після смерті свекра [PERSON] відповідачка до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом не зверталась, вона не прийняла спадщину і фактично. У зв`язку із цим, спадкування після смерті [PERSON] здійснюється за законом. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] були його дружина та син (позивач у справі). Позивач за прийняттям спадщини після смерті батька до нотаріальної контори не звертався. На день смерті [PERSON] разом із ним мешкала його дружина [PERSON] , вона і прийняла спадщину після смерті чоловіка в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки спільно мешкала із ним на момент смерті, вела спільне із чоловіком господарство, доглядала за [PERSON] . Згідно із ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Отже, після смерті [PERSON] його дружина прийняла спадщину (земельну ділянку площею 1,75 га) в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України і вона стала належати їй. За життя [PERSON] належало наступне майно: -земельна ділянка площею 1,75 га із кадастровим номером 5124182400:01:006:0430, розташована на території Нагірненської сільської ради Ренійського (нині Ізмаїльського) району Одеської області (масив № [NUMBER] , ділянка № [NUMBER] ), виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, - згідно державного акту серії ОД №010307 від 31.01.2005р. на право власності на земельну ділянку; -земельна ділянка площею 0,7564 га із кадастровим номером 5124182400:01:007:0470, розташована на території Нагірненської сільської ради Ренійського (нині Ізмаїльського) району Одеської області, виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, - на підставі рішення Нагірненської сільської ради Ренійського району Одеської області від 16.10.2020р. №307 VII. Окрім вищевказаного нерухомого майна, [PERSON] також належала і земельна ділянка площею 1,75 га із кадастровим номером 5124182400:01:006:0431, розташована на території Нагірненської сільської ради Ренійського (нині Ізмаїльського) району Одеської області (масив № [NUMBER] , ділянка № [NUMBER] ), виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка була прийнята нею у спадок після смерті чоловіка, але не переоформлена на її ім`я. На випадок смерті [PERSON] розпорядилась належним їй майном, 19.11.2003р. склала заповіт на ім`я свого сина позивача у справі, [INFO] померла. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на вищезазначене належне їй майно. У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини позивач не звернувся до нотаріальної контори із заявою про її прийняття за заповітом. Проте, навіть у випадку своєчасного звернення позивача за прийняттям спадщини, оформити її було б неможливо у зв`язку із тим, що в нього були відсутні оригінали правовстановлюючих документів на об`єкти спадкового майна. Відповідачка на спадщину не претендує, не заперечує, щоб спадщину оформив позивач спадкоємець за заповітом. Останні роки перед смертю матері позивач мешкав разом із нею, доглядав за [PERSON] , як син. Відповідачка\~ у справі будь-яких заперечень щодо позовних вимог не мала, позовні вимоги визнала в повному обсязі. У нинішній час, при зверненні позивача до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, йому в цьому було відмовлено з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на вищевказані земельні ділянки, про що 30.05.2024р. нотаріусом було\~ винесено відповідну постанову. Надати такі документи позивач не може, оскільки за життя його матір втратила їх, крім того, [PERSON] не переоформила на своє ім`я спадщину, яку вона прийняла після смерті чоловіка. Окрім вищевказаного, перешкодою в оформленні прийняття спадщини є також і те, що згідно п. 7 глави 7 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Міністерством юстиції України 22.02.2012р. №296/5, у справах нотаріуса залишаються копії (фотокопії) правовстановлюючого документу - при видачі свідоцтва про право на спадщину. На копіях (фотокопіях) правовстановлюючого документу проставляється відповідна відмітка «згідно з оригіналом» із зазначенням дати та підпису нотаріуса. Отже, після смерті [PERSON] це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на земельні ділянки, як на об`єкти спадщини, може звернутися тільки спадкоємець. Таким чином,\~ позивач прийняв спадщину за заповітом в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України, що залишилася після померлої [PERSON] і вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою\~ не визнана, відповідачка на неї не претендує. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Так, судом було встановлено, що після смерті [PERSON] спадкоємиця за заповітом (відповідачка) відмовилась від спадщини, не прийняла її, у зв`язку із чим спадкування стало відбуватися за законом спадкоємцями першої черги. Отже, після смерті [PERSON] в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадщину прийняла його дружина [PERSON] , яка на момент смерті чоловіка спільно мешкала із ним за однією адресою. Після смерті [PERSON] позивач, який був призначений останньою спадкоємцем за заповітом, у передбачений законом строк для прийняття спадщини\~ не звернувся до нотаріальної контори із відповідною заявою, проте він прийняв спадщину фактично, оскільки його воля була виражена у його діях по фактичному управлінню та володінню спадковим майном (зберігання технічних документів щодо земельних ділянок, використання їх за цільовим призначенням та ін.). Таким чином, [PERSON] прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Ст.\~1258\~ЦК України\~встановлено,\~що спадкоємці\~за законом\~одержують право\~на спадкування\~почергово.\~У першу\~чергу право\~на спадкування\~за законом\~мають діти\~спадкодавця,\~у тому\~числі зачаті\~за життя\~спадкодавця та\~народжені після\~його смерті,\~той з\~подружжя,\~який його\~пережив,\~та батьки (ст.\~1261\~ЦК України). Згідно із ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем за заповітом після смерті матері, яка в свою чергу також прийняла спадщину за законом на земельну ділянку після смерті свого чоловіка. У передбачений законом строк для прийняття спадщини позивач не звернувся до нотаріальної контори із відповідною заявою. Як зазначив позивач, після смерті матері у нього були відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкові земельні ділянки. В даний час оформити своє право на спадщину та отримати відповідне свідоцтво позивач не має можливості. Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняв спадщину фактично, оскільки його воля, як спадкоємця за заповітом, була виражена у його діях по фактичному управлінню та володінню спадковим майном (зберігання технічних документів на земельні ділянки, розпорядження щодо їх цільового використовування). Про факт спільного мешкання [PERSON] із своїми батьками на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] свідчать пояснення осіб свідків [PERSON] та [PERSON] , протоколи опитування яких були надані суду для дослідження в якості доказів. Як виходить з пояснень вищевказаних свідків, вони мешкають неподалік домоволодіння [PERSON] та [PERSON] нині померлих. Пояснюють, що їх син [PERSON] завжди допомагав батькам, а коли їм стало важко вести самостійно домогосподарство, він переїхав разом із своєю сім`єю мешкати до батьків. Після смерті батька [PERSON] продовжив мешкати із матір`ю, доглядав за нею до її смерті, а після організував похорон [PERSON] , взяв на себе всі матеріальні витрати. В даний час родина позивача мешкає по [ADDRESS] . Таким чином, позивач прийняв спадщину за заповітом в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживав разом\~ із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявив про відмову від неї. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивач є суб`єктом набуття права власності на земельні ділянки з підстав прийняття спадщини за заповітом в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити його вимоги щодо визнання за ним права власності на спадкове майно.

Outcome: approved