Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-26 00:00:00

ТОВ "Юніт Капітал" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 770462784 від 25 грудня 2020 року у розмірі 21395,40 грн., а також понесені судові витрати в розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 25 грудня 2023 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 770462784 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. За умовами договору кредитодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 6000 грн. на банківську карту. 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01, згідно якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передає за плату ТОВ «Таліон Плюс» належні йому права вимоги, а останнє приймає права вимоги до боржників. 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01, строк дії якого закінчується 04 серпня 2021 року. В подальшому ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали ряд додаткових угод: №2 від 03.08.2021 та №3 від 30.12.2022 - якими продовжено строк дії Договору факторингу до 30.12.2024 включно, всі інші умови залишились без змін. Далі 20.08.2024 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено Договір факторингу № 200824 згідно з яким до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 21395 грн. 40 коп. за вказаним вище кредитним договором. Отримавши кредит, відповідач належним чином взяті по договору зобов`язання не виконував, порядку погашення кредиту не дотримувався, що призвело до утворення заборгованості. Невиконання відповідачем умов договору дають право позивачу стягнути з нього заборгованість за кредитом у судовому порядку. 11 листопада 2024 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідачем згідно даної позовної заяви є саме особа на прізвище [PERSON] . Проте, відповідно до паспорту громадянина України серії [NUMBER] прізвище зазначено як [PERSON] . Зазначає, що [PERSON] є іншою особою та не є відповідачем у даній справі. Стверджує, що [PERSON] ніколи не звертався з відповідною заявою про отримання кредиту. Грошові кошти від позивача не отримував. Крім того, позивачем пропущено строк позовної давності. Представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог. 27 листопада 2024 року представником позивача подано додаткові пояснення у яких зазначено, що у заявці на отримання грошових коштів в кредит від 25.12.2020 відповідач зазначив, свої дані іншою мовою, що могло призвести до можливих помилок під час перекладу. Водночас, у заяві вказано реєстраційний номер облікової картки платника податків відповідача, який однозначно ідентифікує його як боржника. Що стосується пропуску строків позовної давності, то вказує на те, що Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану" було зупинено перебіг позовної давності на період дії воєнного стану в Україні. Просить стягнути заборгованість за кредитним договором №770462784 від 25.12.2020 року. 29 листопада 2024 року представником відповідача подано заперечення , де зазначається що верифікація відповідача позивачем не здійснювалася. Ідентифікаційний документ, яким є - паспорт громадянина України або інший документ, що посвідчує особу та відповідно до законодавства України може бути використаний на території України для укладення правочинів позивачем не отримувався та грошові (кредитні) кошти отримувала інша особа, а не [PERSON] . Доказів отримання зазначених кредитних коштів [PERSON] позивачем не надано. Номер картки отримувача коштів не зазначено. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог. 05 грудня 2024 року представником позивача подано додаткові пояснення у яких зазначено, що дані вказані в заявці на отримання грошових коштів в кредит ідентичні тим, які вказані відповідачем і ніяк не суперечать дійсності, з чого можна зробити висновок, що саме [PERSON] заповнював дану анкету-заявку. У заявці на отримання грошових коштів в кредит від 25.12.2020 відповідач зазначив, свої дані іншою мовою, що могло призвести до можливих помилок під час перекладу. У судове засідання представник позивача ТОВ «Юніт Капітал» не з`явився, однак у позовній заяві просив у разі його неявки у судове засідання, провести розгляд цивільної справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач та представник відповідача у судове засідання не з`явилися. Представником відповідача подано заяву про розгляд справи без їх участі. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що 25 грудня 2023 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 770462784 у формі електронного документу відповідно до вимог Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» з урахуванням передбачених Законом України «Про електронну комерція» особливостей з використанням електронного підпису. За умовами договору кредитодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 6000 грн. на банківську карту. \~ \~ \~ \~Договір підписаний [PERSON] електронним підписом з одноразовим ідентифікатором MNV8W6M6 25 грудня 2020 року о 19 год 31 хв. \~ \~ \~ \~Згідно платіжного доручення 6c5b5896-4d37-4645-9740-1df1a0ae1a03 від 25 грудня 2020 року та електронного повідомлення АТ «Таскомбанк» №3980/47.7.-БТ від 8 серпня 2024 року [PERSON] перераховано кошти згідно кредитного договору в розмірі 6000 грн. \~ \~ \~ \~28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) уклали Договір факторингу № 28/1118-01 строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року. \~ \~ \~ \~28.11.2019 ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін. \~ \~ \~ \~31.12.2020 між Клієнтом та Фактором укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 року до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк договору до 31 грудня 2021 року В даній додатковій угоді Договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 та № 28/1118-01. \~ \~ \~ \~31.12.2021 сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року. \~ \~ \~ \~31.12.2022 сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду №31, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2023 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року. \~ \~ \~ \~05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01, строк дії якого закінчується 04 серпня 2021 року. В подальшому ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали ряд додаткових угод: №2 від 03.08.2021 та №3 від 30.12.2022 - якими продовжено строк дії Договору факторингу до 30.12.2024 включно, всі інші умови залишились без змін. \~ \~ \~ \~20 серпня 2024 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступило право вимоги до відповідача ТОВ «Юніт Капітал» згідно договору факторингу № 2008/24. Зокрема до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 21395 грн. 40 коп. \~ \~ \~ \~Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. \~ \~ \~ \~Однак, судом встановлено, що умови вищезазначеного кредитного договору відповідачем не виконані, кредитні кошти у встановлені договором строки не повернуті. \~ \~ \~ \~Заборгованість відповідача за кредитним договором становить 21395 грн. 40 коп. з яких: 6000 грн. - заборгованість по кредиту; 15395 грн. 40 коп. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. \~ \~ \~ \~Також, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилися та сплати процентів, належних йому відповідно до умов договору. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Позивачем доведено, що між кредитною установою та відповідачем був укладений договір в електронній формі, у якому були узгоджені істотні умови договору, у тому числі строки повернення кредиту, сплату процентів. Крім того, копією платіжного доручення підтверджено перерахування відповідачу кредитних коштів, натомість, відповідачем не спростовано факту отримання ним кредиту у розмірі 6000 грн. За таких обставин, вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 21395 (двадцять одна тисяча триста дев`яносто п`ять) грн. 40 коп. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо строків позовної давності до кредитного договору №770462784 від 25.12.2020 р., то відповідно до ст.256, 257, 258, 259, 261 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Разом з тим, пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Зазначений карантин введеного з 12.03.2020 Постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 11 березня 2020 року № 211 (із наступними змінами і доповненнями), який тривав до 30 червня 2023 року. Крім того, згідно з п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Таким чином, з урахуванням введення карантину з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) 12.03.2020, а також введення воєнного стану в Україні 24.02.2022, строк дії якого продовжено по даний час, 3-річний строк позовної давності, передбачений ст.257 ЦК України, не сплив та був продовжений на строк дії такого карантину, а в подальшому зупинений у зв`язку із введенням воєнного стану, то позивачем позов пред`явлено у межах строку позовної давності. \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у розмірі 2422,40 грн. судового збору . \~ \~ \~ \~При вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, судом встановлено наступне. \~ \~ \~ \~Позивачем заявлено вимогу про компенсацію понесених ним витрат на правничу допомогу в розмірі 6000 грн. \~ \~ \~ \~У ч. ч. 1 - 4 ст. 137 ЦПК України йдеться про те, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. \~ \~ \~ \~Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. \~ \~ \~ \~Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. \~ \~ \~ \~Тобто, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 цього Кодексу). \~ \~ \~ \~Частиною 3 статті 141 ЦПК України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд у тому числі враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру. \~ \~ \~ \~При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34 - 36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. \~ \~ \~ \~Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial