Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-26 00:00:00

В серпні 2024 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом в якому просив визнати право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з допоміжними спорудами та земельну ділянку площею 0,1185 га. В обґрунтування позову вказав, що 28.08.1991 року [PERSON] згідно рішення Підгірцівської сільської ради народних депутатів Обухівського району Київської області №8 була виділена земельна ділянка по [ADDRESS] та надано дозвіл на будівництво житлового будинку. На підставі даного рішення [PERSON] виготовив будівельний паспорт, який містить план на забудову та акт відведення земельної ділянки в натурі. Будуючи житловий будинок отримав у власність земельну ділянку з кадастровим номером 3223186800:04:005:0130 площею 0,1185 га по [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер. За заявою позивача 01.07.2023 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сташковою А.Г. була заведена спадкова справа № 89/2023. 09.08.2023 року приватний нотаріус відмовила у видачі позивачу свідоцтва про спадщину на спадкове майно, оскільки відсутні правовстановлюючі документи та роз`яснено право звернення до суду. Ухвалою суду від 02.09.2024 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання та витребувано копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] 11.10.2024 року на адресу суду надійшла копія спадкової справи № 89/2023, заведена 01 липня 2023 року до майна померлого [INFO] [PERSON] 29.10.2024 року позивач подав до суду клопотання, в якому просив задовольнити позовні вимоги тільки в частині, що стосується житлового будинку. Ухвалою суду від 31.10.2024 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд цивільної справи по суті. Сторони в судове засідання не з`явилися, однак подали до суду заяви, в яких просять проводити розгляд справи за їх відсутності, не заперечують проти задоволення позову. Враховуючи те, що учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з ч.2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося. Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, оцінивши надані докази, судом встановлено наступні обставини. 28.08.1991 року [PERSON] згідно рішення Підгірцівської сільської ради народних депутатів Обухівського району Київської області №8 була надана у довічне користування земельна ділянка площею 0,06 га по [ADDRESS] та надано дозвіл на будівництво житлового будинку. Актом про відведення в натуру присадибної земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку встановлено в натурі межі присадибної ділянки та зроблено розбивку жилого будинку і господарчих будівель на цій ділянці. На забудову садиби виготовлено план. Вказані документи знаходяться в будівельному паспорті 1993 року на забудову земельної ділянки, виділеної індивідуальному забудовнику [PERSON] . На випадок своєї смерті [PERSON] склав заповіт, посвідчений 13.09.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сташковою А.Г., відповідно до якого заповів все своє майно [PERSON] . Заповіт є чинним, не скасовувався. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. 01.07.2023 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сташкової А.Г. із заявою про прийняття спадщини. Нотаріусом заведено спадкову справу 89/2023 року. З матеріалів спадкової справи вбачається, що дружина [PERSON] [PERSON] в заяві поданій приватному нотаріусу 05.07.2023 року не претендує на видачу свідоцтва про право на спадщинку на обов`язкову частку, як непрацездатній за віком. Крім того не претендує і на видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя. Постановою приватного нотаріуса від 09.08.2023 року відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,1185 га, кадастровий номер 3223186800:04:005:0130 та житловий будинок, який розташований на цій земельній ділянці в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав. Також слід зазначити, що порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН А3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126, в якому, зокрема, роз`яснюється: оформлення свідоцтва на право власності на об`єкти, які були закінчені будівництвом після 05 серпня 1992 року і на цей час не прийняті в експлуатацію, проводиться тільки за наявності актів прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями державними приймальними або державними технічними; по об`єктах, що збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 05 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ. Таким чином, оскільки спірний будинок збудований до 05 серпня 1992 року, то прийняття його в експлуатацію не вимагалося. За таких обставин, при наявності технічного паспорту на будинок, умовою входження вказаного майна до складу спадщини є його будівництво на земельній ділянці, яка належить спадкодавцю. Позивач звертаючись до суду посилався на те, що його батько [PERSON] будуючи житловий будинок отримав у власність земельну ділянку з кадастровим номером 3223186800:04:005:0130 площею 0,1185 га по [ADDRESS] . Разом з тим вказані обставини не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи. Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження не зареєстровані. Згідно інформації Відділу № 6 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держеокадастру у м. Києві та Київській області, відповідно до відомостей НКС ДЗК земельна ділянка з кадастровим номером 3223186800:04:005:0130 площею 0,1185 га була перенесена з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру в автоматизованому порядку на виконання п.4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр», але поземельна книга не відкрита. В архіві відділу № 6 не виявлено других примірників державних актів на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3223186800:04:005:0130. Вказано, що у місцевому фонді документації із землеустрою та оцінки земель Відділу № 6 відсутня документація із землеустрою на земельну ділянку з вищезазначеним кадастровим номером. Згідно інформації селищного голови Козинської селищної ради спірний житловий будинок розташований на земельній ділянці, що знаходиться між суміжними земельними ділянками з кадастровими номерами: 3223186800:04:005:0052, 3223186800:04:005:0011, 3223186800:04:014:0107, 3223186800:04:014:0045 в межах населеного пункту [ADDRESS] . Згідно кадастрового плану земельна ділянка [PERSON] розташована в [ADDRESS] площею 0,1186 кадастровий номер 3223186800:04:005:0052. З наданих суду та досліджених доказів не вбачається належності спадкодавцю [PERSON] земельної ділянки площею 0,1185 га по [ADDRESS] , кадастровий номер 3223186800:04:005:0130 на що посилався позивач в своєму позові як на підставу для задоволення позовних вимог. Вказана обставина не доведена суду належними та допустимими доказами. Враховуючи вищевикладене суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] .

Outcome: dismissed