Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-28 00:00:00

26.11.2024 позивач звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем вони перебували в шлюбі, який наразі розірвано судом, та мають трьох дочок: неповнолітню [PERSON] , [INFO] та малолітніх [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] .Діти проживають з позивачем та перебувають на її утриманні, вихованні. Відповідач ухиляється від виконання обов`язку з утримання дітей, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Тому позивач просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання трьох дочок: неповнолітньої [PERSON] , [INFO] та малолітніх [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/2 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 20.11.2024. Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце його проведення були повідомлені належним чином, подали до суду письмові заяви з проханням проводити судове засідання за їхньої відсутності. У поданій до суду заяві представник позивача вказала про підтримання позовних вимог, а відповідач у заяві зазначив, що позовні вимоги визнає. Частиною ч. 3 ст. 211 ЦПК України передбачено право учасників справи заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за їхньої відсутності на підставі наявних у справі матеріалів. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.04.2018сторони перебували в шлюбі, який було розірвано рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 25.07.2023 у справі № 295/5802/23. Сторони мають трьох дочок: повнолітню [PERSON] , [INFO] та малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які проживають разом із позивачем за адресою: [ADDRESS] , підтвердженням чому є копії свідоцтв про їх народження та довідок Управління ведення реєстру територільної громади Житомирської міської ради № 10-14/17490, № 10-14/17491, № 10-14/17489 від 10.11.2021, що є зареєстрованим місцем проживання їх матері. Статтею 180 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Як визначено ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Зміст глави 15 СК України вказує на обов`язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Добровільної угоди щодо утримання дітей між сторонами не досягнуто. Відповідач, будучи батьком неповнолітніх дітей, зобов`язаний здійснювати їх утримання до досягнення ними повноліття, що відповідає положенням ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України. Аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч. 1 ст. 191 СК України). Зважаючи на те, що обов`язок утримувати дітей до їх повноліття є рівною мірою обов`язком як батька, так і матері, а також, враховуючи визнання відповідачем заявлених позовних вимог, яке не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, а тому приймається судом, суд дійшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку (доходу), але менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття, починаючи з для пред`явлення позову, тобто з 26.11.2024, а не з 20.11.2024, як просила позивач у позовній заяві. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. При вирішення питання щодо розподілу судових витрат між сторонами суд керується ч. 2 ст. 141 ЦПК України та ч. 1 ст. 142 ЦПК України та покладає на відповідача судові витрати в розмірі 50 відсотків судового збору за подання позову про стягнення аліментів у зв`язку з визнанням позову до початку розгляду судом справи, від сплати якого відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена при зверненні до суду.

Outcome: partial