Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-20 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Ухвалою суду від 15 липня 2024 року у справі відкрито провадження. Заявлені вимоги позивачка обґрунтовує тим, що шлюб між нею та відповідачем зареєстрований 21 серпня 2012 року в Жураківській сільській раді Богородчанського району Івано-Франківської області, актовий запис №7. За час перебування в шлюбі у них народилося четверо дітей: дочки [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] . Зазначає, що спільне життя з відповідачем не складалося з самого початку. Батьки відповідача ставились до неї недружелюбно. У періоди вагітності вона не могла виконувати важку фізичну роботу по господарству, а це ще більше посилювало неприязнь родичів чоловіка. Відповідач її не підтримував. Лише у 2021 році вони з чоловіком перейшли проживати окремо. Вона знову завагітніла. Відповідач у цей період часто приходив додому напідпитку та зовсім нічим не допомагав. Вона змушена була покладатись на допомогу своєї матері. Через байдуже ставлення відповідача до неї, у сім`ї часто виникали непорозуміння та суперечки, вона втратила почуття любові. У лютому 2023 року вони фактично припинили спільне проживання і вона з дітьми повернулась проживати у своє село. На даний час кожен з них живе окремим життям та власними інтересами. Шлюб існує формально, подружніх відносин не підтримують. Зазначила, що примирення з відповідачем вважає неможливим, подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам, що дає підстави для його розірвання. Також позивачка просила відновити їй дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідач у судовому засіданні заперечував проти позову. Вказав, що увесь час дбав про інтереси сім`ї. Він працевлаштований, дбає про матеріальне забезпечення дітей. Під час спільного проживання дійсно неодноразово виникали певні непорозуміння та конфлікти, але вважав, що вони не мають визначального значення. Позивачка дійсно повернулась проживати з дітьми у село Маркова до будинку своїх родичів. Його намагання змінити відношення позивачки до подружжя результату не дали. За клопотанням відповідача, суд зупиняв провадження по справі та надавав сторонам термін для примирення. Однак позивачка своїх вимог за результатами вжитих заходів не змінила. У судове засідання позивачка не з`явилася, подала заяву у якій клопотала провести розгляд справи за її відсутності. Вимоги позову підтримала та просила шлюб розірвати. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 21 серпня 2012 року в Жураківській сільській раді Богородчанського району Івано-Франківської області, актовий запис №7. За час перебування в шлюбі у них народилося четверо дітей: дочки [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] . Фактичні шлюбні стосунки сторони припинили в лютому 2023 року. З того часу шлюб існує формально. Позивачка наполягає на тому, що збереження шлюбу суперечить її інтересам. Примирення між сторонами не відбулось, попри те, що суд за клопотанням відповідача неодноразово надавав йому можливість ініціювати це питання. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звертатися до суду для захисту своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України ). Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб обґрунтовується на вільній згоді жінки та чоловіка. Принцип добровільності шлюбу як права на шлюб, так і права на розірвання шлюбу, запобігає порушенню прав людини та можливій ??дискримінації. Право на справедливий суд, що гарантується статтею 6 Конвенції, має реалізуватися через принципи справедливості, добросовісності та розумності, як універсальних заходів регулювання сімейних відносин, що передбачено ст.7 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч.1, 2 статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч.2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З пояснень позивачки, суд встановив, що відповідач нехтував сімейними цінностями, мали місце випадки агресивної поведінки в сім`ї. Відповідачка, яка проявила волю до припинення шлюбних стосунків, не бажає їх відновлення. Відтак, виходячи з наведеного, суд прийшов до висновку, що шлюб слід розірвати. Відповідно до\~ст. 113 сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі наведеного, ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved