Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить визнати його батьком сина [PERSON] , [INFO] , який народився у селі Великі Макари Яворівського району Львівської області, свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Виконавчим комітетом Немирівської селищної ради Яворівського району Львівської області, актовий запис №26 від 14 вересня 2015 року. Зобов`язати Відділ державної реєстрації актів Цивільного стану реєстраційної служби Яворівського районного управління юстиції у Львівській області внести відповідні зміни до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , який народився в селі Великі Макари, Яворівського району Львівської області, свідоцтво про народження серії [NUMBER] , виконавчим комітетом Немирівської селищної ради Яворівського району Львівської області, актовий запис №26 від 14 вересня 2015 року, зазначивши його батьком дитини [PERSON] , [INFO] , громадянина України та видати нове свідоцтво про народження, змінивши в графі батько [PERSON] на [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначає, що він перебував у цивільному шлюбі та спільно проживав з відповідачкою [PERSON] , без реєстрації шлюбу з 2013 року по червень 2015 року. У червні 2015 року через непорозуміння залишив [PERSON] та переїхав проживати в м.Київ. Тривалий час не бачився з відповідачкою, тому йому не було відомо, що в нього від спільного проживання з [PERSON] народився син [PERSON] . У жовтні 2019 року [PERSON] зустрівшись із відповідачкою при розмові довідався, що у них є спільна дитина і саме він є його батьком. Після знайомства із сином позивач почав частіше відвідувати [PERSON] та сина [PERSON] та в подальшому між позивачем та відповідачкою було укладено шлюб. Відповідач по справі не повідомила, що він має дитину і йому про це стало відомо після спливу значного часу. Він ставиться до [PERSON] добре та налагодив з ним контакт, вони спілкуються, проводять час разом, він купує деякі речі, син називає його батьком. Ухвалою судді Яворівського районного суду Львівської області від 22 листопада 2024 року відкрито провадження у справі в порядку загального провадження та призначено підготовче судове засідання. Позивач [PERSON] не з`явився, однак його представник адвокат Тимощук О.І. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала та пояснила, що дійсно, позивач [PERSON] є батьком сина [PERSON] . Просить позов задовольнити. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Яворівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не прибув, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Відповідно до ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд заслухавши представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, зважаючи на таке. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] проживали однією сім`єю, вели спільне господарство, без реєстрації шлюбу, у період з 2013 року до червня 2015 року. З свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.09.2015 встановлено, що [INFO] в с.Великі Макари Яворівського району Львівської області народився [PERSON] . В графі мати значиться " [PERSON] ". В графі батько значиться " [PERSON] ". Відомості про батька записані на підставі ст.135 Сімейного кодексу України, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Під час розгляду справи сторонами по справі не заперечувався та визнається факт того, що батьком неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , є позивач [PERSON] . Згідно з ст. 121 Сімейного кодексу України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, відповідно до ч. 1 ст. 122 Сімейного кодексу України, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Визнання батьківства за рішенням суду передбачено ст. 128 Сімейного кодексу України. Так, відповідно до ст. 128 Сімейного кодексу України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Суд зауважує, що при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, спір про визнання батьківства за рішенням суду, розглядається як засіб захисту прав дитини, тобто міра, спрямована на відновлення, визнання порушених або оспорених прав дитини. Визначення батьківства дитини є підставою виникнення батьківських обов`язків, зокрема обов`язку з утримання дитини. У рішенні від 22 березня 2012 року у справі «Каутзор проти Німеччини» («Kautzor v. Germany») від 22 березня 2012 року та у справі «Аренс проти Німеччини» («Ahrens v. Germany» Європейський суд з прав людини на підставі його практики вказав, що в подібних справах має враховуватися справедливий баланс між відповідними конкуруючими інтересами. Усі рішення щодо найкращих інтересів дитини повинні мати надзвичайне значення (§ 23 рішення). ЄСПЛ звернув увагу, що стосовно спорів про батьківство, ініційованих ймовірними біологічними батьками, незважаючи на надану національним органам влади свободу розсуду в цій сфері, біологічний батько не повинен повністю виключатись з життя своєї дитини, якщо тільки цього не вимагають відповідні причини щодо захисту найкращих інтересів дитини. Відповідно до положень ч. ч. 3, 4 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст. 206, 207 цього Кодексу. Згідно з ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє. Оскільки відповідач визнав позов і визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд за згодою сторін та, враховуючи положення ч. ч. 3,4 ст. 200, ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України, вважає за можливе розглянути справу у цьому підготовчому засіданні та ухвалити рішення у справі. Таким, чином, оскільки під час розгляду справи було встановлено та визнається сторонами, що [PERSON] є батьком неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними, такими, що ґрунтуються на дійсних обставинах справи, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 134 Сімейного кодексу України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Враховуючи наведене, необхідно внести відповідні зміни до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Положеннями ч. 1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що кореспондується з ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Оскільки до початку розгляду справи по суті відповідач позов визнав, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 605,60 грн. Іншу частину сплаченого позивачем судового збору слід стягнути з відповідача на його користь, що становить 605,60 грн.

Outcome: approved