Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-23 00:00:00

позовні вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що батьком позивача був [PERSON] , який помер [INFO] , а матір`ю - [PERSON] . Бабою позивача по материнській лінії була [PERSON] , яка проживала у житловому будинку [ADDRESS] . Даний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами належав вказаній особі на праві власності. [PERSON] за життя склала заповіт, яким все своє майно в рівних частках заповіла позивачу та його брату, яким є відповідач [PERSON] . Позивач прийняв дану спадщину, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном. Відповідач [PERSON] же спадщину не прийняв та подав до нотаріуса заяву про відмову від прийняття даної спадщини за заповітом. Господарство за даною адресою відносилось до суспільної групи «колгоспний двір», головою якого була спадкодавець [PERSON] . Станом на 01.07.1990 року в цьому господарстві було зареєстроване місце проживання [PERSON] , [PERSON] (батько позивача), позивач та відповідачі. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина на вказані житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. З метою оформлення своїх прав на дане спадкове майно позивач звернувся до державного нотаріуса Коломийської державної нотаріальної контори Івано-Франківської області Мануляк І. В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Однак, цією нотаріусом відмовлено позивачу у видачі зазначеного свідоцтва, оскільки частки померлої голови колгоспного двору [PERSON] та інших його членів у майні цього двору не виділені. У зв`язку із цим позивачу рекомендовано звернутися з позовом про визнання права власності в порядку спадкування на зазначене нерухоме майно. Тому представник позивача просить визнати за позивачем право власності на вказане нерухоме майно колишнього колгоспного двору в порядку спадкування за заповітом. Позивач та його представник, адвокат Атаманюк В.М. в судове засідання не з`явились. У позовній заяві вказаний представник позивача зазначив клопотання про розгляд даної справи без участі позивача та його представника та про задоволення позовних вимог (а.с.2). Відповідачі в судове засідання не з`явилися, 28.03.2024 року до суду надійшли їх письмові заяви про визнання позову та про розгляд даної справи без їх участі (а.с.52, 55, 59). У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін (їх представників) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, і, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків. Судом \~встановлено,\~що відповідно\~ до\~ даних\~ свідоцтв\~ про\~ народження\~ серії\~ [NUMBER] \~(актовий\~запис №\~1),\~серії \~ [NUMBER] \~(актовий\~запис №24)\~та свідоцтва\~про укладення\~шлюбу серії\~ [NUMBER] \~(актовий\~запис №\~5)\~ батьками\~ позивача\~ та\~ відповідача\~ [PERSON] вказані [PERSON] та [PERSON] . Батьки позивача перебували у шлюбі (а. с. 13, 15, 16). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] (актовий запис №11) матір`ю [PERSON] вказано [PERSON] (а. с. 14). Згідно із свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (актовий запис № 13) [PERSON] померла [INFO] (а. с. 17). Згідно із свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (актовий запис № 57) [PERSON] помер [INFO] (а. с. 18). Згідно з даними свідоцтва (без номеру) на право особистої власності на жилий будинок від 03.01.1991 року, записаного за реєстровим № 194 та виданого на підставі рішення виконавчого комітету Коломийської районної Ради народних депутатів № 268 від 12.12.1990 року та виписки з реєстру прав власності на нерухоме майно, наданою Обласним комунальним підприємством «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» 07.08.2007 року № 15497357, колгоспному двору, головою якого вказана [PERSON] , належав житловий будинок (без номеру) в [ADDRESS] (а.с.19, 20). Відповідно до виписки з інвентаризаційних матеріалів № 74435 від 28.10.2022 року та копії технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленими вказаним комунальним підприємством 28.10.2022\~року (інвентаризаційна справа № 260), право власності на вказане нерухоме майно зареєстроване за [PERSON] як за головою колгоспного двору. Дане майно складається із: житлового будинку «А», загальною площею 54, 7 кв. м. та житловою площею 20, 0 кв. м.; сараю «В», стайні «Г», стодоли «Д», навісу «Ж», вбиральні «Е», криниці «№1», огорожі «№2» (а. с. 22, 25-32). Згідно даними довідки № 92, виданої Вокресинцівським старостинським округом Коломийської міської ради Івано-Франківської області 23.08.2023 року, померлій [PERSON] за життя належав вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельна ділянка, призначена для будівництва та обслуговування вказаного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, площею 0, 0834 га., також земельна ділянка площею 0, 5211 га., призначена для ведення особистого селянського господарства, розташована в с. Воскресинці, Коломийського району Івано-Франківської області. Судом встановлено, що зазначений спадковий будинок відносився до суспільної групи «колгоспний двір», головою якого була [PERSON] . Членами цього двору були [PERSON] (дочка голови двору); [PERSON] (зять голови двору), який помер [INFO] ; онуки голови двору: відповідачі [PERSON] , [PERSON] та позивач. Місце проживання даних осіб станом на 01.07.1990 року та на день смерті [PERSON] ( [INFO] ) було зареєстроване у вказаному господарстві. Заповіт від імені [PERSON] посвідчено виконавчим комітетом Воскресинцівської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області 04.06.1998 року та зареєстровано в реєстрі за № 23. Даний заповіт не змінювався і не скасовувався (а.с.33). Згідно із даним заповітом [PERSON] заповіла вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, речі домашнього вжитку та побуту, приватизовану земельну ділянку в розмірі 0, 6045 га. , та все, що належало їй на день смерті, [PERSON] (відповідачу) та [PERSON] (позивачу (а. с. 23)). Судом також встановлено, що з метою оформлення прав на спадщину за законом позивач звернувся з відповідною заявою до вищевказаної державного нотаріуса, яка рекомендувала йому звернутися до суду з відповідним позовом, оскільки частка спадкодавця [PERSON] як голови колгоспного двору та частки інших членів даного двору у його майні не виділено, про що 13.06.2023 року вказаною нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.24). Згідно з даними спадкової справи №74/2024, заведеної після смерті [PERSON] , відповідач [PERSON] подав до вказаної нотаріуса заяву, в якій вказав, що спадщину за заповітом, відкриту після смерті [PERSON] , у встановлені законом терміни він не прийняв, за продовженням цього терміну до суду звертатися не буде і не заперечує, щоб свідоцтво про право на спадщину було видане на ім`я позивача (а. с. 77). Таким чином, судом встановлено, що лише позивач як єдиний спадкоємець за заповітом, який прийняв спадщину, звернувся 23.02.2004 року із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину на вищевказане будинковолодіння (а. с. 71). Згідно з положеннями п.11 ч.1\~ст.346 ЦК України\~право власності припиняється у разі смерті власника. Судом встановлено, що позивач як син померлої голови колгоспного двору прийняв спадщину, фактично вступивши в управління спадковим майном та продовжуючи там проживати. Згідно з положеннями ч. 3 ст. 1268 чинного ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 392 чинного\~ЦК України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з положеннями ч. 3\~ст. 1296 ЦК України\~відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до положень ч.4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з роз`ясненнями, наданими в підпунктах «а», «б» п.6\~постанови Пленуму\~Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995р. №20, положення статей 17,18 Закону "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення вдію цього Закону (з 15.04.1991 року). Право власності на майно, яке належало\~колгоспному\~двору і\~збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Тому суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для визнання в порядку спадкування за позивачем як за єдиними спадкоємцем за заповітом права власності на вказане нерухоме майно колишнього колгоспного двору. На підставі наведеного, статей 392, 1261, 1296 ЦК України, статей 206, 263-265, 268, 273, 352-355 ЦПК України, суд

Outcome: approved