Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до Верховинського районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 17.05.2023 року, про що складено актовий запис № 46 Верховинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Верховинському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Підставою звернення до суду з даним позовом є те, що 11.06.2005 року між сторонами зареєстровано шлюб відділом реєстрації актів цивільного стану Верховинського районного управління юстиції Івано-Франківської області. У шлюбі у них народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 05.04.2019 року згідно з рішенням Верховинського районного суду їх шлюб розірвано. Однак, 17.05.2023 року між вони уклали шлюб, який зареєстрований Верховинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Верховинському районі області Західного міжрегіонального управління Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління юстиції, актовий запис №46 від 17.05.2023 року, але спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та обов`язки з виховання дітей. Відповідач не забезпечує необхідні умови для проживання сім`ї. Влаштовує вдома постійні скандали, які неодноразово відбувалися в присутності дітей, що негативно впливає на їх психіку. На її неодноразові прохання змінитися, він не реагує. Ухвалою суду від 14.10.2024 року відкрито провадження в справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. \~ \~ \~ \~Позивач у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог, не заперчувала щодо ухвалення заочного рішення (а.с. 21). Такі дії не суперечать вимогам ст. 211 ЦПК України, згідно з якою учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. \~ \~ \~ \~Відповідач у судове засідання не з`явився, судова повістка на 18.11.2024 року, копія ухвали від 14.10.2024 року повернулися до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 17-20), судову повістку на 19.12.2024 року вручено 29.11.2024 року (а.с. 30), судова повістка на 22.01.2025 року повернулася до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 35-38). Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси вважається днем вручення судової повістки. Крім того, судом вжито заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи через опублікування оголошення на офіційному сайті судової влади України двічі, а саме 19.12.2024 року та 22.01.2025 року (а.с.26-27, 40). Згідно зі ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. У ч. 2 ст. 247 ЦПК України закріплено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У ч. 1 ст. 280 ЦПК України закріплено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У ст. 281 ЦПК України передбачено, що про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Враховуючи той факт, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про дачу, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився та не повідомив причин неявки, відзив на позов не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд постановив провести заочний розгляд цієї справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Враховуючи вищевказане, вивчивши матеріали даної справи, суд приходить до такого висновку. Право на звернення до суду закріплено у\~Конституції України, відповідно до ст. 124 якої юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.\~\~ У ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16\~ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Реалізуючи передбачене ст.64 Конституції України\~право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Згідно з вимогами ст. ст.77,81\~ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Як вбачається з матеріалів справи, спір виник з приводу сімейних відносин щодо припинення шлюбу. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 17.05.2023 року, про що складено актовий запис № 46 Верховинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Верховинському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с. 6,7). Згідно зі ст.112\~Сімейного Кодексу (далі - СК) України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За змістом ст.55\~СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3,4 ст. 56 СК). Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу, оскільки шлюб носить формальний характер. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. На підставі наведеного, з урахуванням особливого характеру сімейних відносин та їх об`єктивну недоступність для оточуючих, беручи до уваги, що позивач та відповідач не бажають зберегти їх сім`ю та наполягають на розлученні, суд не може покласти на них обов`язок збереження сім`ї при наявності категоричного заперечення цього. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. У позовній заяві позивач просила стягнути з відповідача суму сплаченого нею судового збору. У ст. 265 ЦПК України закріплено, що у рішенні суду зазначаються розподіл судових витрат. У зв`язку із задоволення позову з відповідача на користь позивача підлягає стягнення сума судового збору в розмірі 1211,20 гривень, сплачена нею під час подання до суду позовної заяви. На підставі наведеного,

Outcome: approved