Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-29 00:00:00

У квітні 2024 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, у якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по сплаті обов`язкових внесків та платежів у загальному розмірі 55593,65 грн. В обгрунтування заявлених вимог зазначає, що 04 червня 2018 року зареєстровано ОСББ «Богданівська 7Б», яке самостійно здійснює управління, утримання будинку та прибудинкової території. Відповідач є власником квартири [ADDRESS] та одним із співвласників ОСББ. 13.05.2018 проведено установчі збори ОСББ на яких прийнято рішення, зокрема щодо визначення і затвердження щомісячних внесків та платежів. 28.10.2021 проведено загальні збори ОСББ на яких прийнято рішення, зокрема щодо затвердження щомісячних внесків. У зв`язку із несплатою платежів за 2018-2024 роки у відповідача утворилась заборгованість. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 04 квітня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. 29.04.2024 до суду надійшов відзив, у якому відповідач просив застосувати строки позовної давності, стягнути з відповідача заборгованість зі сплати внесків та платежів у розмірі 25597,35 грн. В обгрунтування зазначає, що рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 28 жовтня 2021 року відмовлено у задоволенні позову та стягнення з відповідача заборгованості за період з 01 липня 2018 року по 31 липня 2019 року. Позовні вимоги у частині стягнення заборгованості на підставі рішення установчих зборів задоволенню не підлягають, оскільки на той час діяла інші редакція Закону, відповідно до якого рішення про встановлення внесків та платежів затверджуються рішеннями загальних зборів, а не установчих зборів. Щодо вимог позивача про стягнення заборгованості за період з грудня 2021 року по лютий 2024 року в розмірі 25597,35 грн відповідач визнає. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду і вирішення справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 28 лютого 2024 року №367814736, власником квартири за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] . Згідно з копією статуту ОСББ «Богданівська 7Б», затвердженого установчими зборами ОСББ «Богданівська 7Б» протоколом №1 від 13 травня 2018 року зі змінами протокол загальних зборів ОСББ №2 від 23 липня 2018 року, ОСББ «Богданівська 7Б» створено власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку [ADDRESS] . Відповідно до копії витягу з протоколу установчих зборів ОСББ «Богданівська 7Б», що відбулись 13 травня 2018 року, прийнято рішення про: визначення і затвердження розміру щомісячних внесків співвласників на утримання будинку і прибудинкової території у розмірі 7,4 грн/м загальної площі житлових та нежитлових приміщень; встановлення розміру щомісячного платежу на утримання охорони в розмірі 155 грн з квартири та нежитлових приміщень 1 та 2; встановлення одноразового платежу в розмірі 300 грн з квартири та нежитлових приміщень 1 та 2 з метою забезпечення придбання та встановлення системи відео спостереження будинку та прибудинкової території; встановлення щомісячних платежів на оплату послуг консьєржів в розмірі 55 грн з квартири та нежитлових приміщень 1 та 2. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4 ст.82 ЦПК України). Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 28 жовтня 2021 року відмовлено у задоволенні позову Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Богданівська 7Б» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Відповідно до мотивувальної частини судового рішення, позивач зазначав загальну суму заборгованості відповідача за період із липня 2018 року по липень 2019 року (включно) становить 9 715,90 грн., що складається із заборгованості зі сплати внесків за утримання та прибирання території у розмірі 6 685,90 грн., заборгованості зі сплати внесків за оплату послуг консьєржів та на утримання охорони у розмірі 2 730,00 грн., одноразовий внесок для придбання та встановлення системи відеоспостереження будинку та прибудинкової території - 300,00 грн. Таким чином, вимоги щодо стягнення заборгованості за період липень 2018 - липень 2019 років вже розглядались судом та прийнято відповідне рішення, яке набрало законної сили. Щодо стягнення заборгованості за період з серпня 2019 року по лютий 2024 року, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Об`єднання створюється як непідприємницьке товариство для здійснення функцій, визначених законом. Порядок надходження і використання коштів об`єднання визначається цим Законом та іншими законами України. Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. Господарче забезпечення діяльності об`єднання може здійснюватися власними силами об`єднання (шляхом самозабезпечення) або шляхом залучення на договірних засадах суб`єктів господарювання. Об`єднання є неприбутковою організацією і не має на меті одержання прибутку для його розподілу між співвласниками. Згідно зі ст.22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, отримання послуги з управління побутовими відходами, об`єднання за рішенням загальних зборів має право: задовольняти зазначені потреби самостійно шляхом самозабезпечення; визначати управителя, виконавців окремих житлово-комунальних послуг, з якими усі співвласники укладають відповідні договори; виступати колективним споживачем (замовником) усіх або частини житлово-комунальних послуг. Самостійне забезпечення об`єднанням утримання і експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у багатоквартирному будинку може здійснюватися безпосередньо співвласниками, а також шляхом залучення об`єднанням фізичних та юридичних осіб на підставі укладених договорів. За ч.1 ст.20 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності. Стаття 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначає, що органами управління об`єднання є загальні збори співвласників, правління, ревізійна комісія об`єднання. Вищим органом управління об`єднання є загальні збори. Рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників. До виключної компетенції загальних зборів співвласників відноситься: затвердження статуту об`єднання, внесення змін до нього; обрання членів правління об`єднання; питання про використання спільного майна; затвердження кошторису, балансу об`єднання та річного звіту; попереднє (до їх укладення) погодження умов договорів, укладених на суму, що перевищує зазначену в статуті об`єднання, договорів, предметом яких є цінні папери, майнові права або спільне майно співвласників чи їх частина; визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників; прийняття рішення про реконструкцію та ремонт багатоквартирного будинку або про зведення господарських споруд; визначення розміру матеріального та іншого заохочення голови та членів правління; визначення обмежень на користування спільним майном; обрання та відкликання управителя, затвердження та зміна умов договору з управителем, прийняття рішення про передачу функцій з управління спільним майном багатоквартирного будинку повністю або частково асоціації; прийняття рішень про заснування інших юридичних осіб або участь у товариствах. Відповідно до ст.151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. За ст.ст.156, 162 ЖК України власник та члени його сім`ї зобов`язані своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки. Згідно з ч.4 ст.319 ЦК України власність зобов`язує. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У ст. 526 ЦК України зазначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У той же час, ч.11 ст.6 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» (у редакції від 10 листопада 2023 року) визначає, що установчі збори приймають рішення про створення об`єднання, визначення особи, уповноваженої на підписання та подання документів для проведення державної реєстрації об`єднання як юридичної особи, а також затверджують його статут. Установчі збори уповноважені приймати й інші рішення, віднесені цим Законом до повноважень загальних зборів об`єднання. Перший склад правління та голова правління обираються за рішенням установчих зборів. Зміна та відкликання членів і голови правління здійснюються у порядку, передбаченому статутом об`єднання. Таким чином, оскільки у матеріалах справи міститься копія витягу із протоколу установчих зборів ОСББ, яким встановлено певні внески та тарифи, а не рішення загальних зборів, то саме з 10 листопада 2023 року позивач міг набути право стягувати із відповідача несплачені внески та платежі. У той же час, позивач у позові посилається на рішення загальних зборів ОСББ «Богданівська 7Б» від 28 жовтня 2021 року, яким затверджено щомісячні внески на управління будинком та прибудинкової території та щомісячні внески на забезпечення безпеки будинку та пропускного режиму, однак відповідне рішення не надає, що позбавляє суд можливості перевірити розмір затверджених тарифів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України). Однак, відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. У відзиві відповідач визнав позовні вимоги, які базуються на рішеннях загальних зборів ОСББ про стягнення заборгованості за період з грудня 2021 року по лютий 2024 року у розмірі 25597,35 грн, відтак у цій частині позов підлягає задоволенню. Щодо строку позовної давності, у відповідності до ст.ст.256, 257 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Крім того, 02 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до підпункту 3 пункту 12 розділ ХІІ «Прикінцеві положення» доповнено пунктом 3 такого змісту: «3. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину». Відповідно до п.2 Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X «Прикінцеві положення» Господарського процесуального кодексу України, пункту 3розділу XII «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-IX, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Отже, відповідно до наведених норм закону 20-денний строк з часу набрання чинності Законом України від 18 червня 2020 року №731-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», закінчився 06 серпня 2020 року. Аналогічні висновки щодо перебігу процесуальних строків містяться в постановах Верховного Суду від 09 грудня 2020 року у справі №932/3458/20 (провадження №61-12447св20), від 16 червня 2021 року у справі №675/1437/19 (провадження №61-2867св21). Згідно з п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Таким чином, позивач звернувся до суду у межах строку позовної давності про стягнення з відповідача заборгованості за період з грудня 2021 року по лютий 2024 року у розмірі 25597,35 грн. Відповідно до вимог ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п.27 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial