Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-19 00:00:00

Позивач ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" звернулося до суду з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитим договором № 4516747 від 04.05.2021 року у розмірі 25906,33 гривень та понесених судових витрат. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 4 травня 2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачкою було укладено договір про споживчий кредит № 4516747, за умовами якого відповідачці було надано кредит у розмірі 5000 грн. строком на 30 днів, до 03.06.2021 року. 16 грудня 2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір № 16/12-2021-43, згідно з яким останнє отримало право вимоги за вищевказаним договором про споживчий кредит. У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до договору відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10 січня 2023 року, у тому числі за договором про споживчий кредит № 4516747 від 04.05.2021 року, укладеного між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] . Відповідачка умови договору не виконала, кошти у встановлений договором строк не повернула, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. А тому просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором у сумі 25906,33 грн., сплачений судовий збір в розмірі 3028,00 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 9000,00 грн. У судове засідання сторони не викликалися. Відзиву на позов від відповідачки не надійшло, а отже вона не скористалася своїм правом подачі відзиву у встановленим відповідно до ухвали судді про відкриття провадження строк. Згідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Суд, дослідивши матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження, приходить до таких висновків. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Судом встановлено, що 4 травня 2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачкою було укладено договір про споживчий кредит № 45167474, за умовами якого відповідачці було надано кредит у розмірі 5000 грн. (п. 1.2 договору). Згідно з п.п. 1.3-1.4 договору кредит надано строком на 30 днів з терміном повернення і сплати комісії за надання кредиту та процентів за кредитом до 03.06.2021 року. Договір про споживчий кредит укладено шляхом підписання електронним підписом відповідачки одноразовим ідентифікатором Z39209, відповідно до ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до п.1.5.1 договору комісія за надання кредиту: 950 грн. 00 коп., яка нараховується за ставкою 19,00 відсотків від суми кредиту одноразово. Згідно з п.1.5.2 договору проценти за користування кредитом: 3750 грн. 00 коп., які нараховуються за ставкою 2,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Пунктом 1.6 договору встановлено, що стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. (а.с. 6-9) Укладаючи кредитний договір відповідачка та ТОВ «Мілоан» вчинили дії, визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідачка підписала кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, після чого їй були перераховані кошти, відповідно до умов п.2.1 Договору. Так позикодавець свої зобов`язання за договором про споживчий кредит виконав та надав позичальниці грошові кошти в розмірі 5000 грн., що вбачається з даних довідки АТ КБ "ПРИВАТБАНК" № 6122/02-09 від 2 вересня 2024 року. (а.с. 17) Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Положеннями ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», визначено, що юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Згідно з вимогами статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Положеннями ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконувати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо строк виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Статтями 1049,1054 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Положеннями ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом. Так, 16 грудня 2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір № 16/12-2021-43, згідно з яким останнє отримало право вимоги в тому числі і до відповідачки за вищевказаним договором про споживчий кредит. (а.с. 21-27) У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до договору відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року, зокрема і за договором про споживчий кредит № 4516747 від 04.05.2021 року, укладеного між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] (а.с. 28-34) Відповідно до п.2.1 вказаного Договору, за цим договором в порядку та на умовах, визначених цим договором, первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги первісного кредитора до боржників, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників, за договорами позики з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них. Відповідно до п.5.4 Договору до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, зокрема новий кредитор має право здійснювати нарахування та стягнення процентів та/чи процентів за прострочення виконання грошового зобов`язання за договором позики за умови дотримання вимог чинного законодавства України, нарахування та стягнення штрафних санкцій за порушення боржниками грошових зобов`язань, нарахування будь-яких платежів і комісій, а також право вимагати у боржників відшкодування збитків, завданих неналежним виконанням грошових зобов`язань відповідно до законодавства та умов договорів позики. Відтак, право вимоги заборгованості до [PERSON] ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло на підставі договору факторингу. Згідно з даними розрахунку заборгованості (а.с. 19-20), загальна сума заборгованості відповідачки за кредитним договором № 45167474 від 4 травня 2021 року станом на дату відступлення прав вимоги 16.12.2021 року склала 11689,33 грн., з яких: 4062,00 грн. - сума заборгованості за кредитом, 6677,33 грн. - сума заборгованості за відсотками, 950,00 грн., - заборгованість за комісією. Відповідно до Витягу з Додатку № 3 Реєстру боржників до Договору факторингу № 16/12-2021-43 від 16 грудня 2021 року заборгованість відповідачки становила 11689,33 грн. (а.с. 27) В той же час, з вище вказаного розрахунку заборгованості також встановлено, що після відступлення прав вимоги відповідачці було додатково нараховано відсотки в сумі 14217,00 грн. станом на 10.01.2023 року, а станом на 03.10.2024 року додатково нараховано відсотки в сумі 20894,33 грн. відтак сума заборгованості, яку позивач просить стягнути з [PERSON] , становить 25906,33 грн., куди входить 4062,00 грн. - заборгованість за кредитом, 20894,33 грн. - заборгованість за відсотками, 950,00 грн., - заборгованість за комісією. Відповідно до Витягу з Додатку № 3 Реєстру боржників до Договору факторингу № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року заборгованість відповідачки становила 25906,33 грн. (а.с. 34) Таким чином судом встановлено, що сума боргу за кредитом в розмірі 11689,33 грн., нарахована кредитною установою, збільшена позивачем після укладення договору про відступлення прав вимоги відповідно до положень п. 5.4 договору відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В свою чергу, відповідачкою по справі суду не надано жодного належного та допустимого в розумінні ст. 76-81 ЦПК України доказу на спростування обставин, викладених в позові. Так, позивач довів належними та допустимими доказами заявлену до стягнення з відповідача суму заборгованості, тоді як відповідачкою під час судового розгляду справи не спростовано суми заборгованості за кредитом, відзиву на позов не подано, а Європейський суд з прав людини наголошує, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. В той же час, відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989 р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain). Аналізуючи викладене, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, які свідчать про наявність у відповідачки боргу перед позивачем на час розгляду справи, суд дійшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Щодо розподілу судових витрат, то судом встановлено таке. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. За правилами ст. 141 ЦПК України з відповідачки необхідно стягнути судовий збір у розмірі 3028,00 грн., сплачений позивачем при подачі позову. Щодо витрат на правничу допомогу, то судом встановлено таке. Відповідно до п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч.1 та ч.3 ст.133 та ч.1-3 ст.137 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Судом встановлено, що 02 вересня 2024 року між позивачем ТОВ «Коллект центр» та ФОП [PERSON] на підстві заявки на надання юридичної допомоги укладено договір про надання правової допомоги № 02-09/2024-8. Відповідно до умов договору виконавець на підставі звернення клієнта приймає на себе зобов`язання з надання наступної юридичної допомоги, зокрема: надання клієнту правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу захисту інтересів, а також складання заяв, скарг, заперечень, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення. Згідно з п. 4.1 вказаного Договору, вартість послуг узгоджується сторонами на підставі тарифів Виконавця і зазначається сторонами в Акті про надання юридичної допомоги, який є невід`ємним додатком до договору. Як вбачається з заявки на надання юридичної допомоги № 51 від 03 вересня 2024 року, ТОВ «Коллект центр» та ФОП [PERSON] погодили надання наступних правових (юридичних) послуг по супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] : письмова (фіксована) з вивчення документації клієнта з посиланням на нормативно-правові акти та підготовкою аналітичної довідки щодо судової практики - 3000 грн. 00 коп.; складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду (витрачено 2 години часу) - 6000 грн. 00 коп. Відповідно до витягу з акту №1 від 02 жовтня 2024 року про надання юридичної допомоги, ФОП [PERSON] надано ТОВ «Коллект центр» наступні послуги по клієнту [PERSON] : письмова (фіксована) з вивчення документації клієнта з посиоланням на нормативно-правові акти та підготовкою аналітичної довідки щодо судової практики - 3000 грн. 00 коп.; позовна заява (витрачено 2 години часу) - 6000 грн 00 коп. Згідно платіжної інструкції № 0465310004 від 9 жовтня 2024 року, ТОВ «Коллект центр» за надану правову допомогу, згідно договору № 02-09/2024-8 від 02 вересня 2024 року про надання правової допомоги, була проведена оплата на рахунок ФОП [PERSON] у сумі 126000 гривень. Вищенаведені документи підтверджують факт понесених (здійснених) позивачем ТОВ «Коллект Центр» витрат на професійну правничу допомогу. Однак, при визначенні саме суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності витрат на юридичну (правничу) допомогу (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04). Одночасно з цим, суд доходить висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній справі не є співмірним зі складністю справи (справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, невеликий обсяг досліджуваних доказів), та виконаних ФОП [PERSON] робіт, обсягом наданих нею послуг та виконаних робіт, ціною позову, а тому, виходячи з критерію реальності даних витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, витрати на правничу допомогу мають складати саме 5 000 грн. За таких обставин, відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, суд доходить висновку про стягнення з відповідачки на користь позивача витрати на правову допомогу в сумі 5 000,00 грн, тим самим частково задовольнивши дану вимогу. На підставі вищевикладеного і

Outcome: partial