Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-26 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом та просять позбавити відповідача батьківських прав щодо дочки [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого у них є дочка [PERSON] , [INFO] . Коли їх дочці було 6 місяців відповідач залишив позивачку з дитиною і переїхав проживати до своїх батьків в с.Кореличі. З цього часу відповідач перестав спілкуватись з позивачкою та їх дитиною, самоусунувся від виховання та утримання дитини. З 21.10.2023р. позивачка перебуває у зареєстрованому шлюбі з іншим чоловіком, з яким має вже спільну дитину. Позивачка та її представник - адвокат Тимошик І.Я. в судовому засідання заявлений позов підтримав, просить його задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином за наявною в матеріалах справи адресою та через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади Україна. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору -орган опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради в судове засідання не з`явились, подали до суду висновок органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON] . Батько заперечував (телефоном). Дослідивши подані сторонами документи, вислухавши покази позивачки та свідків, суд прийшов до наступного висновку. Позивачка [PERSON] дала суду такі покази. Вона з позивачем перебувала у шлюбу незначний проміжок часу. З весь цей час жили спільно біля пів року. Він випивав. Одного разу, коли вона була вагітною, він напився і вдарив її. Ще до народження дитини вони перестали жити разом. Після цього вона з відповідачем розлучилась. Відповідач приходив на хрестини до доньки і після цього не давався чути. Інколи вони бачились в маршрутці, однак він ні до неї ні до доньки не признавався. Згідно рішення суду відповідач має сплачувати їй аліменти, однак, такі ним не сплачуються. В жовтні 2023 році вона одружилась з [PERSON] від якого в них народилась дитина (син 8 місяців). Її донька [PERSON] називає його теперішнього чоловіка батьком. А ще в позивачки є старший позашлюбний син. Позивачка бажає позбавити прав відповідача та переписати своїх дітей на теперішнього чоловіка. Свідок [PERSON] (мати позивачки) дала суду такі покази. Після одруження її донька проживала з відповідачем декілька місяців, оскільки він дуже пив, - то вони розійшлися, ще до народження дитини [PERSON] . Відповідач був присутній на хрестинах доньки, після чого жодного разу не давався чути. Інколи вона бачили його в церкві чи в маршрутці, але він жодного разу не підходив до дитини, а всіляко уникав з нею зустрічі. Зараз дочка одружена, а [PERSON] називає її теперішнього чоловіка татом. Свідок [PERSON] (свекруха позивачки) дала суду такі покази. Вона не знайома з відповідачем. Не чула жодного разу, щоб він дзвонив чи проявляв, якийсь інтерес до доньки. Позивачка знайома з її сином вже два роки. Один рік як вони одружені і в них є спільна дитина. Донька позивачки від попереднього шлюбу часто літом і на вихідні проводить час в селі. Дитина називає її сина татом Володею. Згідно свідоцтва про народження слідує, що батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . Згідно рішення Сихівського районного суду м.Львова від 17.06.2016р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу прізвище [PERSON] змінено на дошлюбне « [PERSON] ». Згідно свідоцтва про шлюб [PERSON] 21.10.2023р. зареєструвала шлюб з [PERSON] і змінила прізвище на [PERSON] . Згідно висновку органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації від 12.06.2024р., слідує, що [PERSON] недоцільно позбавляти батьківських прав щодо доньки [PERSON] . При цьому, в висновку зазначається, що відповідач в телефонному режимі повідомив про перешкоджання йому у побаченні з донькою і він обмежив спілкування з нею щоб не травмувати. Згідно ст. 164 СК України, один з батьків може бути позбавлений батьківських прав, якщо буде встановлено, що він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованні дитини. Відповідно до Постанови пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» з наступними змінами, позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно з ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дітей або зловживають своїми батьківськими правами, жорстоко поводяться з дітьми, шкідливо впливають на них своєю аморальною, антигромадською поведінкою. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З наданих суду і досліджених доказів судом не встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, оскільки такі обставини не підтверджені жодними доказами. У справі також відсутні докази застосування до відповідача заходів впливу у вигляді попередження з боку органів внутрішніх справ, накладення адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків, бесіди, попередження з боку органу опіки та піклування. Суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, оскільки, єдиним мотивом позбавлення відповідача батьківських прав є бажання позивачки переписати дітей на теперішнього чоловіка. На думку суду, такі аргументи не можуть бути покладені в основу рішення та бути підставою для задоволення позову. Докази стягнення аліментів та наявності заборгованості зі сплати аліментів з відповідача суду не надані. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed