Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-19 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги обґрунтувала тим, що у шлюбі з відповідачем у них народилася дитина - [PERSON] , [INFO] . У свідоцтві про народження дитини прізвище позивача зазначено як « [PERSON] ». Позивач стверджує, що [PERSON] не забезпечував та не забезпечує утримання дитини. На даний час їхня спільна дочка є студенткою денної форми навчання Коломийського економіко-правового фахового коледжу Державного торговільно-економічного університету» за спеціальністю «право», згідно договору № 1281 про навчання (підготовку) від 29.07.2022 року. Матеріальний стан [PERSON] значно погіршився, оскільки на даний час вона та її донька є внутрішньо переміщеними особами. Як зазначає позивач, їй доводиться витрачати значні кошти на оренду житла, сплату комунальних послуг та харчування. Тому, враховуючи зростання цін на споживчі товари, при розмірі аліментів, які відповідач сплачує, неможливо повноцінно забезпечувати утримання дитини, що продовжує навчання. [PERSON] відомо, що [PERSON] має хороший матеріальний стан, та на даний час проходить військову службу у ВЧ [NUMBER] . Домовленості щодо способу виконання [PERSON] свого обов`язку утримувати дитину ними не визначалось. Протягом зазначеного часу боржник матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, тому вона вимушена поставити питання про стягнення аліментів в судовому порядку. У зв`язку з вище наведеним, [PERSON] просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON] [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення нею повноліття. Відповідачу було забезпечено право подати відзив на позовну заяву, однак такий не було подано. Заяви, та клопотання учасників справи. Позивач в судове засідання не з`явилася, однак представник позивача подала заяву, в якій просила проводити розгляд справи без її участі (а.с. 70). Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. З військової частини [NUMBER] , в якій проходить службу [PERSON] , надійшов лист (а.с. 64) про вручення відповідачу 18.12.2024 року позовної заяви з додатками, а також ухвали про відкриття провадження у справі. На підтвердження вручення додано фотокопію розписки написаної власноруч [PERSON] (а.с.69). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 04.09.2024 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду суддею Драч Д.С, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу від 22.10.2024 року для розгляду цієї цивільної справи визначено суддю Кіцулу Ю.С. Ухвалою від 11.11.2024 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду суддею Кіцулою Ю.С. Судом надсилалися запити до Міністерства оборони України, військової частини [NUMBER] з метою отримання інформації про проходження військової служби [PERSON] , а також з вимогою про вручення позовної заяви з додатками та ухвали про відкриття провадження у справі відповідачу (а.с. 49, 61-62). Судом також було розміщено (оприлюднено) на веб-порталі Судової влади України оголошення про виклик у судове засідання по справі №347/1844/24 відповідача [PERSON] (а.с. 58). Враховуючи те, що відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, жодних заяв від нього не надходило, та у строк встановлений судом відповідач відзив на позов не подав, будь-яких інших клопотань та заяв від відповідача подано до суду не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Згідно копії довідки 26.04.2022 року № 2607-7000981846 [PERSON] , [INFO] , взята на облік як внутрішньо переміщена особа (а.с.6). Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 12 серпня 2011 року у виконкомі Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, актовий запис № 30. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] » (а.с.7). Згідно копії витягу з наказу від 09.11.2023 року № 313 командира військової частини [NUMBER] Держаної спеціальної служби транспорту [PERSON] призначено солдатом запасу військової частини [NUMBER] Державної служби транспорту (а.с. 10). Відповідно до копії свідоцтва ро народження серії [NUMBER] , [PERSON] народилася [INFO] , її батьки [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). Згідно копії довідки 26.04.2022 року № 2607-7000981256 [PERSON] , [INFO] , взята на облік як внутрішньо переміщена особа (а.с.13). Відповідно до договору № 1281 про навчання (підготовку) від 29.07.2022 року [PERSON] є студенткою денної форми навчання Коломийського економіко-правового фахового коледжу Державного торговельно-економічного університету» за спеціальністю «право» (а.с.14-15). Зміст спірних\~правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем (батьком) обов`язку щодо утримання своєї дитини до досягнення нею повноліття. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Конституції України, Сімейного кодексу України, Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III (далі Закон № 2402-III) та Закон України «Про Державний бюджет України на 2025 рік». Так, утримання дитини до досягнення нею повноліття є обов`язком батьків (стаття 51 Конституції України). Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Зважаючи на положення частини 2 статті 10 ЦПК України суд також враховує норми статей 3, 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, відповідно до яких в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 3196 гривні. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] у зв`язку з укладенням шлюбу з [PERSON] 12.08.2011 року, змінила прізвище на « [PERSON] ». Позивач та її дочка взяті на облік як внутрішньо переміщені особи. [PERSON] є студенткою денної форми навчання Коломийського економіко-правового фахового коледжу Державного торговільно-економічного університету». [PERSON] на даний час проходить військову службу у військовій частині [NUMBER] Державної служби транспорту. Відповідач, як батько дитини, зобов`язаний її утримувати, однак, на даний час, добровільно цей обов`язок не виконує. Суд зазначає, що обов`язок щодо утримання та виховання своїх дітей покладено на обох батьків і вони в рівній мірі зобов`язані їх утримувати до досягнення ними повноліття. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Крім того, суд звертає увагу про відсутність будь-яких фактичних даних, які б свідчили про непрацездатність відповідача або його незадовільний стан здоров`я, чи наявність інших утриманців, а, відтак, давали б суду підстави вважати, що відповідач не зможе сплачувати аліменти у визначеній позивачкою частці від свого заробітку (доходу). Суд позбавлений можливості надати оцінку аргументам відповідача, оскільки такі ним не наведені, а сам відповідач в судове засідання не з`явився. Враховуючи, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дітей при визначенні розміру аліментів, відсутність добровільного вирішення сторонами питання участі батька в утриманні дітей, суд дійшов до переконання про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей. Суд зауважує, що право вибору способу стягнення аліментів належить тому з батьків, разом з яким проживають діти. Отже, враховуючи вищевикладені обставини, беручи до уваги необхідність створення для дитини такого рівня життя, який був би достатнім для його фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а також зважаючи на приписи статті 13 ЦПК України, суд вважає, що позов слід задовольнити та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 з усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно з дня подачі позовної заяви до суду до досягнення дитиною повноліття. Визначений судом розмір аліментів на переконання суду є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тому стягнення аліментів слід розпочати з дня коли позивач звернулась із позовом до суду з 26 липня 2024 року. Розподіл між сторонами судових витрат. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави в розмірі ставки, яка була встановлена ЗУ «Про судовий збір» на час подання позову (1211 грн. 20 коп). На підставі ст. 180-182, 190, 191 СК України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved