Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-20 00:00:00

26 серпня 2024 року ТОВ "Фінансова компанія управління активами" звернулось до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Заявлені вимоги мотивують тим, що 10 січня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики №3333553 на умовах повернення позики в кінці строку позики, за умовами якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (позикодавець) надав відповідачу грошові кошти в розмірі 9500 грн. на строк позики 30 днів, тобто до 09.02.2021 року зі сплатою процентів у розмірі 1,99 % на день (базова процентна ставка/фіксована). Договір був підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису [INFO], що був надісланий на вказану Відповідачем/Позичальником електронну адресу - [INFO]) у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Електронні підписи сторін зазначені в п.18 Договору позики. Того ж дня, 10 січня 2021 року позикодавець свої зобов`язання згідно п. 1 Договору позики №3333553 виконав, передав відповідачу грошові кошти в розмірі 9500 грн. шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача за номером платіжної картки № [NUMBER] . 21 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» було укладено договір факторингу №2106, відповідно до якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає), а ТОВ «Фінансова компанія управління активами» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників. Відповідно до Реєстру прав вимог №1 від 21.06.2021 року до договору факторингу №2106 від 21 червня 2021 року ТОВ «Фінансова компанія управління активами» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 3286,00 грн., з яких: 9500 грн. 00 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу, 22686 грн. 00 коп. сума заборгованості за відсотками. Враховуючи умови Договору позики №3333553 від 10.01.2021 року, правові висновки, викладені у постанові Великої палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі №444/9519/12, позивачем зменшено розмір нарахованих первісним кредитором процентів до 5671,50 грн. Оскільки відповідач належним чином зобов`язання з повернення основних сум боргу за договором позики та заборгованості по процентам не виконала ні перед позикодавцем (первісним кредитором) не перед позивачем, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за Договором позики №3333553 від 10 січня 2021 року у розмірі 15171,50 грн., з яких: 9500 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 5671,50 грн. сума заборгованості за відсотками. Ухвалою суду від 02 вересня 2024 року позовна заява ТОВ «Фінансова компанія управління активами» прийнята до розгляду із відкриттям провадження у справі та призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 09 грудня 2024 року до суду від представника відповідача [PERSON] надійшли додаткові пояснення у справі, в яких зазначила, що обґрунтування наявності обставин, на які посилається позивач, як на підстави позову, повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що повинно відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. У розрахунку заборгованості зазначено, що загальний розмір заборгованості за кредитними договорами складає 15 171, 50 грн. і вказана сума заявлена Позивачем до стягнення. Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постанова Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, передбачено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18, від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц, від 26 травня 2021 року у справі №204/2972/20, від 13 жовтня 2021 року у справі №209/3046/20. У постанові Верховного Суду від 31 травня 2022 року у справі № 194/329/15 зазначено, що виписка з особового рахунку може бути належним доказом заборгованості відповідача за кредитом, яка повинна досліджуватися судами у сукупності з іншими доказами. Отже, виписки з рахунку позичальника можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором, проте вони суду не надані, в зв`язку з чим суд та учасники справи позбавлений можливості перевірити наявність підстав для стягнення заборгованості з відповідачки за кредитним договором. Доданий до позовної заяви роздрукований розрахунок заборгованості є необґрунтованим, оскільки сам розрахунок заборгованості є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили б перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит. В п.1 Договору сторонами узгоджено, що Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти у сумі 9500 грн. шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника. У той же час, у матеріалах справи відсутні будь-які належні, допустимі і достатні докази перерахування кредитних коштів Позикодавцем Позичальнику відповідно до вимог ст. ст. 526, 1054, 1088 ЦК України. В матеріалах справи наявний лист ТОВ «Фінансова компанія Фінекспрес» за вих. № 15/08-2024-4-/ТНПП від 15.08.2024 р., згідно якого ТОВ «ФК «Фінекспрес» підтверджує прийняття до виконання платіжної інструкції. Вважає, що вищевказаний лист про перерахування коштів відповідачці, не є належним, допустимим і достатнім доказом перерахунку грошових коштів згідно вказаних вище вимог Закону, оскільки, зі справи не зрозуміло, яке відношення ТОВ «ФК «Фінекспрес» має до даного кредитного договору між відповідачкою та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», яке відповідно до договору факторингу №2106 від 21 .06.2021 року, передало права вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Управління активами». Тим паче, що у наданому позивачем договорі позики відсутні будь-які відомості про те, що кредитні кошти будуть перераховуватися іншою особою, яка не виступає стороною за кредитним договором. Відтак, жодних належних доказів того, що Позивач виконав свої зобов`язання та передав Відповідачці грошові кошти, в матеріалах справи немає. Витребувана судом виписка з банківського рахунку Відповідачки також не є підтвердженням виконання Позивачем взятих на себе зобов`язань, оскільки з виписки не вбачається, що саме Позивач перерахував Відповідачці кошти. Окрім того, реквізити повного карткового рахунку позичальника (на який мало бути здійснено перерахування кредитних коштів) в матеріалах справи не міститься. Також, у даній справі не доведено факту передачі грошових коштів Позикодавцем Позичальнику. Не надання грошових коштів Позичальнику тягне за собою неукладеності Договору. З аналізу чинного законодавства прослідковується чітка заборона переуступки права неіснуючої вимоги. У такому випадку відсутнє порушене право Позивача. Відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин (постанова Верховного Суду від 29 червня 2021 року по справі № 916/2040/20). Просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі. Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія управління активами»в судове засідання не з`явився, але до суду від представника Кожем`яченко Ю. М. надійшла заява про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримують повністю.. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явилися, але до суду надійшло клопотання від представника про розгляд справи у відсутності відповідача та за її відсутності. У зв`язку з неявкою сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд дослідивши матеріали справи, в межах заявлених вимог та наданих доказів, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 10 січня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (позикодавець) та [PERSON] (позичальник) укладено договір позики №3333553 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) (а.с. 16). Відповідно до п.1 цього договору позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Відповідно до п. 2 договору сума позики складає 9500,00 грн. Строк позики 30 днів, процентна ставка (базова на день) 1,99% (фіксована). Дата надання позики 10.01.2021 року. Дата повернення позики (останній день) 09.02.2021 року. У Договорі позики зазначені реквізити сторін, зокрема рахунок позичальника № [NUMBER] . Договір підписаний зі сторони позичальника [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором [INFO], про що зазначено у договорі та на підтвердження надано також довідку про ідентифікацію ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Згідно розрахунку суми заборгованості [PERSON] за договором позики №3333553 від 10.01.2021 року зроблено позивачем та розраховано проценти за користування позикою за період з 10.01.2021 року по 09.02.2021 року в сумі 5671,50 грн. (а.с. 17-19). Відповідно до інформації, наданої ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» за №15/08-2024-4/ТНПП від 15.08.2024 року, зазначена фінансова установа підтвердила прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції - ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та завершення, зокрема, платіжної операції від 10.01.2021 року на суму 9500,00 грн. за номером платіжної картки № [NUMBER] . Номер платежу 6374591728580102324184467. (а.с. 41). До цієї інформації також надано витяг з Державного реєстру фінансових установ про видачу ліцензії для здійснення діяльності з надання фінансових послуг щодо ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» (а.с. 42). Відповідно інформації, наданої АТ КБ «ПриватБанк» від 13.11.2024 року №20.1.0.0.0/7-241014/22927-БТ, на ім`я [PERSON] ІПН [NUMBER] в банку емітовано карту № [NUMBER] . Згідно виписки по рахунку № [NUMBER] за період з 10.01.2021 по 11.01.2021 року, 10.01.2021 року на карту зараховано переказ 9500,00 грн. Таким чином, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» виконано умови Договору позики №3333553 та надано [PERSON] грошові кошти в сумі 9500,00 грн. в обумовлений цим договором термін 10.01.2021 року. 21 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ ТОВ «Фінансова компанія управління активами» укладено договір факторингу №2106, за умовами якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (клієнт) передає (відступає), а ТОВ «Фінансова компанія управління активами» (фактор) приймає за плату належні «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, зазначених в реєстрі заборгованостей (а.с. 21-29). Пунктом 5.2. Договору факторингу встановлено, що перехід від клієнта до фактора прав вимог за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання актів прийому-передачі Реєстру заборгованостей (з одночасною передачею реєстру заборгованостей в електронному вигляді), після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно портфеля заборгованості та набуває відповідні права вимоги. Виконання п.5.2. Договору факторингу підтверджено позивачем, та надано суду підписані акт прийому-передачі Реєстру заборгованостей за договором факторингу №2106 від 21.06.2021 року (за формою, встановленою у додатку №2 до зазначеного договору) (а.с. 30) та акт прийому-передачі інформації згідно Реєстру заборгованості за договором факторингу №2106 від 21.06.2021 року (за формою, встановленою у додатку №4 до зазначеного договору) (а.с. 33). Відповідно до Реєстру прав вимог №1 від 21.06.2021 року до договору факторингу №2106 від 21.06.2021 року ТОВ «Фінансова компанія управління активами» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 32186 грн., з яких: 9500 грн. 00 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу, 22686 грн. 00 коп. сума заборгованості за відсотками (а.с. 35-36). Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне. Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 ст. 639 ЦК України). Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею), порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина перша статті 1078 ЦК України). Відповідно до статті 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Суд враховує правову позицію Верховного Суду України, викладену в постанові від 23.09.2015 у справі №6-979цс15, за якою «боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі». Отже, встановлені судом обставини були перевірені зібраними у справі доказами, які підтверджують, що [PERSON] уклала з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» Договір позики №3333553 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 10.01.2021 року та отримала на умовах цього договору позику в сумі 9500,00 грн. Внаслідок укладення Договору факторингу №2106 від 21.06.2021 року ТОВ «Фінансова компанія управління активами» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за Договором позики №3333553 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 10.01.2021 року. Розмір заборгованості, яку просить стягнути позивач, зменшений відповідно до умов Договору позики №3333553 та відповідає розрахунку, зробленому сторонами при його укладенні (а.с. 19). Надані на підтвердження вказаних обставин докази відповідають вимогам щодо належності та допустимості, договір є дійсним, а відповідачем вказаних обставин не спростовано та іншого не доведено, як і не надано доказів сплати грошових коштів за договором позики ані первісному кредитору, ані позивачу. З огляду на викладене, суд вважає позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія управління активами» до [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі та з неї підлягає стягненню на користь позивача заборгованість за Договором позики № 3333553 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 10.01.2021 року у розмірі 15 171 (п`ятнадцять тисяч сто сімдесят одна) гривня 50 (п`ятдесят) копійок, з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу - 9500 (дев`ять тисяч п`ятсот ) гривень 00 копійок; сума заборгованості за відсотками - 5671 (п`ять тисяч шістсот сімдесят одна) гривня 50 (п`ятдесят) копійок. Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. ч. 2, 3 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Враховуючи вищенаведене, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 (сорок) копійок. На підставі викладеного і

Outcome: approved