Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-16 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (далі ТОВ «ФК «Фінтраст Україна») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказуючи, що 07.09.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладений договір № 3961424 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. На умовах встановлених договором, ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки передбачені договором. Згідно умов кредитного договору сума кредиту складає 9 900,00 грн, строк кредиту 360 днів, з 07.09.2023 по 01.09.2024, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Детальні терміни та дата останнього платежу по кредиту вказується в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором. На підставі погоджених умов ТОВ «Лінеура Україна» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] , яку відповідач вказала особисто під час укладання договору. Відповідно до зазначених вище умов ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язання перед [PERSON] виконало та надало кредит в сумі 9 900,00 грн на зазначену картку. Кредитний договір укладений сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором «С413» та відповідає вимогам статті 12 Закону «Про електронну комерцію». Кредитні кошти відповідачу перераховувались за допомогою платіжного провайдера, що має відповідну ліцензію, у спосіб обумовлений умовами кредитного договору, оскільки ТОВ «Лінеура Україна» не є банківською установою та позбавлене можливості відкривати будь-які рахунки для клієнтів, формувати платіжні доручення та виписки за такими рахунками. Зарахування кредитних коштів на платіжне карту відповідача відбулось через систему paytech.com.ua, на підставі укладеного договору про переказ коштів № 210222-1 від 21.02.2022 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ПЕЙТЕК Україна». Пунктом 1.4.1. Договору передбачено стандартну процентну ставку, яка становить 2 % в день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п.1.3 Договору. Пунктом 1.4.2. передбачено знижену процентну ставку, яка становить 1,4 % в день та застосовується на умовах дотримання учасником Програми лояльності. Відповідно до п. 4.1. Договору, сторони домовилися, що повернення (виплата) кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно з Графіком платежів, крім випадку, визначеного в п.4.3. Договору. За даними поданного Розрахунку заборгованості за Договором № 3961424 від 07.09.2023 у період з 07.09.2023 по 24.05.2024 включно Первісним кредитором було нараховано проценти за користування грошовими коштами загальною сумою 49 102,30 грн. У зазначений період відповідачем здійснено оплати на рахунок Первісного кредитора, спрямовані на оплату тіла кредиту розмірі 0,01 грн та оплату процентів за користування грошовими коштами у сумі 4 298,66 грн. В даному випадку часткова оплата відповідачем процентів за користування є підтвердженням волевиявлення відповідача на добровільне виконання умов договору, серед іншого, зазначених п. 4.2 та п. 5.4.1. Договору. Враховуючи зазначене, оплата відповідачем процентів за користування грошовими коштами є свідомим та вільним вибором відповідача, спрямованим на виконання умов Договору. Тобто, оплата відповідачем суми нарахованих процентів за користування грошовими коштами на рахунок первісного кредитора є підтвердженням факту отримання боржником від первісного кредитора грошових коштів у сумі, що визначена п. 1.2. Договору. Враховуючи вищенаведене, факт укладення правочину та отримання відповідачем коштів не може бути спростований, а нарахування здійснено відповідно до погодженого строку. Первісний кредитор не здійснював нарахування штрафних санкцій за Договором на період, визначений п. 6 Перехідних та прикінцевих положень Закону України «Про споживче кредитування». 24.05.2024 ТОВ «Лінеура Україна» на підставі Договору факторингу № 24/05/2024 за плату відступило, а ТОВ «ФК «Фінтраст України» набуло право грошової вимоги до відповідача. В особистих кабінетах усіх боржників, права вимоги за кредитними договорами до яких передані Новому кредитору - ТОВ «ФК «Фінтраст України», проінформовано про відступлення права грошової вимоги за Договорами та передачу персональних даних ТОВ «ФК «Фінтраст України» із зазначенням банківських реквізитів нового кредитора, а також направлення відповідного текстового повідомлення (SMS - повідомлення) боржникам, згідно реєстру SMS - повідомлень. Враховуючи вищезазначене, Відповідача належним чином повідомлено про відступлення права вимоги за кредитним договором. Враховуючи зазначене, до ТОВ «ФК «Фінтраст України» відповідно до укладеного Договору факторингу від 24.05.2024 №24/05/2024 перейшло право грошової вимоги до Відповідача за Договором № 3961424 від 07.09.2023, загальна сума заборгованості склала 54 703,63 грн, з якої заборгованість з тіла кредиту - 9 899,99 грн, заборгованості за процентами - 44 803,64 грн. Крім того, відповідно до пункту 1.1. Договору факторингу № 24/05/2024 від 24.05.2024, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клінта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Відповідно до умов строк дії п. 1.3 Договору № 3961424 строк кредиту 360 днів: з 07.09.2023 по 01.09.2024. Станом на дату укладання Договору факторингу від 24.05.2024 №24/05/2024, строк дії Договору № 3961424 від 07.09.2023 не закінчився. А тому, в межах строку дії Договору, укладеного між Первісним кредитором та Відповідачем, ТОВ «ФК «Фінтраст України» у період з 24.05.2024 по 22.07.2024 (60 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, у сумі 11 880 грн (9 899,99 грн *2% = 198 грн*60 календарних дні = 11 880 грн). У даному випадку проценти нараховано у межах погодженого строку надання кредиту, зазначеному в п. 1.3. Договору № 3961424 від 07.09.2023, а тому заборгованість з нарахованих процентів за користування грошовими коштами підлягає стягненню з Відповідача у сумі 56 683,64 грн (нараховані проценти первісним кредитором у сумі 44 803,64 грн, проценти нараховані ТОВ «ФК «Фінтраст України» у сумі 11 880 грн). Нараховані відсотки не носять штрафний характер, а є процентами за користування кредитом, що нараховані в межах строку кредиту - процентами за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором. Таким чином, відповідач має заборгованість перед позивачем за Договором № 3961424 від 07.09.2023 загальною сумою 66 583,63 грн, яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту - 9 899,99 грн, нарахованих процентів первісним кредитором - 44 803,64 грн, нарахованих процентів ТОВ «ФК «Фінтраст України» за 60 календарних днів 11 880 грн, які позивач просить стягнути з відповідачки на його користь та понесені судові витрати у виді сплаченого судового збору у розмірі 2 422,20 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн. Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 18.12.2024 у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, сторонам роз`яснені їх процесуальні права та обов`язки. В судове засідання представник позивача не з`явився, разом з позовом заявив клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, просить позов задовольнити (а.с.14). Відповідачка в судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 07.09.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] , був укладений електронний договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3961424, який підписаний електронним підписом останньої, відповідно до якого ТОВ «Лінеура Україна» надало [PERSON] грошові кошти у сумі 9 900 грн. Строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів за сплати процентів - кожні 30 днів. Відповідно до п.1.4.1. договору, стандартна процентна ставка становить 2,00 % в день та застосовується у межах строку кредиту вказаного в п.1.3. договору. Орієнтована реальна річна процентна ставка на дату складання договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 30341,06% річних, за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 18 537,59% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 81 180,00 грн, за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 79 398,00 грн. Кошти надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № [NUMBER] (а.с.25-34), а також відповідачка електронним підписом підписала таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с.35) та паспорт споживчого кредиту (а.с.36-38). Факт отримання відповідачкою кредиту підтверджується листом ТОВ «Пейтек Україна» від 31.05.2024 за вих. № 20240531-690, згідно з яким, ТОВ «Пейтек Україна» 07.09.2023 перераховано 9 900,00 грн на картку [NUMBER] (а.с.39). В порушення умов вказаного кредитного договору, відповідачка допустила прострочення повернення кредиту і сплати процентів, внаслідок чого утворилася заборгованість, розмір якої підтверджується розрахунком заборгованості здійсненої ТОВ «Лінеура Україна» станом на 24.05.2024, яка становить 54 703,63 грн, з якої заборгованість з тіла кредиту - 9 899,99 грн, заборгованості за процентами - 44 803,64 грн (а.с.19-24) та розрахунком заборгованості ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» за 60 календарних днів (24.05.2024-22.07.2024), яка становить 11 880,00 грн (а.с.18). До кредитного договору позивачем додано копію Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Лінеура Україна» (а.с. 44-54). 24.05.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» (клієнт) та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» (фактор) було укладено договір факторингу № 24/05/2024, згідно умов якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитними договорами вказаними в реєстрі боржників (а.с.56-60), серед яких вимоги до відповідачки [PERSON] на загальну суму 54 703,63 грн (а.с.64). 24.05.2024 ТОВ «ФК «Фінтранс Україна» повідомило відповідачку про відступлення права вимоги до нового кредитора (а.с.66). На виконання ухвали Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 18.12.204, АТ «Універсал Банк» надало інформацію про те, що на ім`я [PERSON] банком було емітовано платіжну картку № [NUMBER] . 07.09.2023 на зазначену картку банком-емітентом якої є АТ «Універсал Банк» був зарахований платіж від FUIB MoneyTransfer у сумі 9 900,00 грн. Крім того, повідомляють, що кошти зараховувались не по реквізитам, а через платіжну систему, тому у банку відсутня інформація, щодо призначення та рахунків відправників (а.с.111). Доказів на спростування вказаних обставин відповідачкою не надано. Згідно платіжної інструкції № 3771 від 14.11.2024, позивачем сплачено судовий збір в сумі 2 422,40 грн (а.с.1). Згідно з ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банківський кредит це будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з ч.ч.1,2 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.615 ЦК України, у разі порушення зобов`язання однією стороною, друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму згідно ст.625 цього Кодексу. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Згідно ч.1 ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір між сторонами був укладений в електронній формі, а тому на нього поширюються вимоги Закону України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Згідно п.п.5, 7 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ст.1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомлені визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну - кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, судом встановлено, що відповідачка [PERSON] , відповідно до укладеного в електронній формі між нею та ТОВ «Лінеура Україна» договору від 07.09.2023 про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3961424, отримала кредит у розмірі 9 900,00 грн строком на 360 днів та зобов`язалась повернути кредит та сплачувати проценти на умовах та в строку визначені договором. Однак, відповідачка не здійснила оплату процентів та не повернула тіло кредиту, не внесла платежі у строки і розмірах, встановлених договором, чим істотно порушила його умови, внаслідок чого у неї утворилася заборгованість у розмірі 66 583,63 грн, з якої: заборгованість з тіла кредиту - 9 899,99 грн, заборгованості за процентами - 44 803,64 грн та 11 880,00 грн - нараховані проценти за 60 календарних днів, вказані обставини відповідачкою не спростовані, позовні вимоги визнані нею в повному обсязі, тому позов підлягає задоволенню, а вказана заборгованість - стягненню з відповідачки на користь позивача ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», яке згідно договору факторингу № 24/05/2024 від 24.05.2024 прийняло належні кредиторові права грошової вимоги до [PERSON] . Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Частиною 2 ст.141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.ч.1,4 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною 8 ст.141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Відповідно до правової позиції ВСУ, викладеній в постанові від 12.02.2020 у справі 648/1102/19 - витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). Аналізуючи норми ЦПК України про відшкодування витрат на професійну правову допомогу, Верховний Суд у справі 686/28627/18 від 27.07.2022 дійшов висновку, що до понесених стороною витрат на професійну правову допомогу відносяться як витрати, які оплачені стороною/третьою особою до моменту заявлення вимоги про їх відшкодування так і ті, які будуть оплачені нею в майбутньому, якщо це відповідає умовам договору. З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» та адвокатом Столітнім М.М. 17.07.2024 укладено договір про надання правової допомоги адвоката (а.с.89-90), в Акті № 5618 прийому-передачі виконаних робіт від 13.11.2024 зафіксовано обсяг робіт та послуг, наданих адвокатом та їх вартість (а.с.91-92). Вказані обставини дають суду підстави для висновку, що поза розумним сумнівом доведено факт понесення позивачем витрат на правову допомогу та їх розмір, який відповідає критеріям, як реальності наданих позивачу адвокатських послуг, так і розумної необхідності таких витрат, тобто вимогам ч.4 ст.137 ЦПК України, а відтак понесені позивачем витрати на правову допомогу підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача у розмірі 10 000,00 грн. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 2 422 грн 40 коп. підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача. На підставі ст.ст.525, 526, 610-612, 615, 625, 651, 1049, 1050, 1054 ЦК України та ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність»,

Outcome: approved