Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-19 00:00:00

позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування якого зазначає, що 08.10.1998 року позивачка вступила у шлюб з відповідачем, який зареєстровано Підлипецькою сільською радою Золочівського району Львівської області, актовий запис № 19, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу з відповідачем мають повнолітнього сина [PERSON] , який проживає окремою від батьків. 3 часу одруження позивачка з відповідачем проживали у житловому будинку її батьків в с. Підлипці Золочівського району Львівської області. Позивачка упродовж тривалого періоду часу перебувала на роботі за кордоном, в Італії, оскільки планувала та провела капітальний ремонт житлового будинку, в якому проживала однією сім?єю з відповідачем та неповнолітнім на той час сином. В Італії знаходилася на роботі біля 15 років. Приблизно в 2020 року, перебуваючи за кордоном, позивачка взнала про своє онкозахворювання про що повідомила Відповідача. 23.03.2024р., перебуваючи в Україні Позивачка пройшла медичне обстеження у медзакладах Золочівського району та Львівської області, де було підтверджено онкозахворювання та згідно висновку МСЕК - першу групу «А» інвалідності, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальної експертної комісії Серії 12 ААГ № 713312, виданої 23.03.2024р. Львівським обласним центром медико-соціальної експертизи. Сімейні стосунки між сторонами погіршились давно через те, що відповідач байдуже ставився до сімейних планів шодо проведення ремонту з розширеним житлового будинку. Також не надавав та не пропонував позивачці матеріальної допомоги на лікування, взнавши про її захворювання. У зв?язку з тим, що лікування онкологічного захворювання потребує великих коштів через дорогі медикаменти Позивачка вимушена була виїхати в Італію, де має соціальне страхування та можливість більш дешевшого лікування. Відповідач проживає окремо у своїх батьків в с. Підлипці Золочівського району. 3 вищезгаданих причин, не проживання упродовж тривалого періоду Позивачки та Відповідача спільно однією сім?єю, відсутність порозуміння та підтримки щодо сімейних планів на майбутнє сторони втратили взаємоповагу та почуття любові. В судове засідання позивачка не з`явилася, у позовній заяві зазначила прохання про розгляд справи без її участі. Відповідач також в судове засідання не з`явився, однак подав заяву, якою просив справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти розірвання шлюбу. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, врахувавши заяву відповідача про визнання позову, суд вважає, що позовна заява підлягає до задоволення з таких підстав. Стаття 51\~Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого, передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч. 3, 4 ст.\~56\~СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За ст.\~110\~СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що з 08.10.1998 сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому Підлипецькою сільською радою Золочівського району Львівської області, актовий запис № 19, що підтверджується свідоцтвом про шлюб\~серії [NUMBER] , виданим 08 жовтня 1998 року. Згідно з ч. 1 ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Згідно ст. 24 Сімейного кодексуУкраїни\~шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до ч. ч. 1 , 3 та 4 ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Частиною 2 ст. 104 СК України\~передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ч. 2 ст.\~112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а підстави для його збереження відсутні. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: approved