Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-19 00:00:00

1. Описова частина. 1.1. Позиція позивача. 29 жовтня 2024 року [PERSON] (далі позивач, [PERSON] ) звернулася в суд з позовом до [PERSON] (далі відповідач, [PERSON] ) про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, Як підставу позову позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, а вони фактично припинили шлюбні відносини. З наведених вище підстав та з посиланням на приписи ст.112 СК України просить суд розірвати шлюб між сторонами, а також залишити проживати дитину разом з нею. В підготовче засідання позивач не прибула, але у позові просить суд розглядати справу за її відсутності. 1.2. Позиція відповідача. Відповідач у письмовій заяві позов визнав та просив суд розглядати справу за його відсутності. 1.3. Рух справи. Ухвалою судді від 30 жовтня 2024 року позовну заяву було залишено без руху. 11 листопада 2024 року позивач усунула недоліки позову шляхом доплати судового збору. Ухвалою суду від 29 листопада 2024 року відкрито провадження у справі, визначено, що справа буде розглядатися в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі. 2. Мотивувальна частина. Вивчивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю, з таких підстав. 2.1. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 12 липня 2018 року Виконавчим комітетом Сілецької сільської ради Сокальського району Львівської області був зареєстрований шлюб між сторонами, про що був складений актовий запис №03. [INFO] , тобто у шлюбі, у сторін народився син [PERSON] . Наразі дитина фактично проживає разом з матір`ю. Судовим наказом Сокальського районного суду Львівської області від 26 липня 2021 року №454/2724/21 вирішено, стягувати з [PERSON] , [INFO] (ідент. № [NUMBER] ), проживаючого по [ADDRESS] , аліменти на користь [PERSON] , [INFO] (ідент. № [NUMBER] ), проживаючої в с.Сілець, Червоноградського району, Львівської області, на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу боржника щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, починаючи з 26.07.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Отже, спірні правовідносини виникли з приводу розірвання шлюбу та залишення проживання дитини з одним із подружжя та врегульовані нормами Сімейного кодексу України (далі СК України). 2.2. Норми права, що регулюють спірні правовідносини. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (частина перша статті 24 СК України). Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружини, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (стаття 55 СК України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (частини третя та четверта статті 56 СК України). Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (стаття 112 СК України). 2.3. Позиція суду. 2.3.1. Щодо розірвання шлюбу. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю» роз`яснено, що проголошена Конституцією охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, які склалися в даній сім`ї, та їх об`єктивну недоступність для оточуючих, а також беручи до уваги категоричне заперечення позивачем щодо збереження сім`ї, з врахуванням вимог ст.ст. 24, 55, 56, 112 СК України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги стосовно розірвання шлюбу є підставними та підлягають до задоволення. 2.3.2. Щодо вимоги про проживання дитини разом з матір`ю. У постанові Верховного Суду від 15 січня 2020 року №200/952/18 викладена правова позиція, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. В даному випадку спір між сторонами стосовно визначення місця проживання дитини відсутній, а тому їх спільну дитину слід залишити проживати разом з матір`ю. 2.3.4. Щодо розподілу судових витрат. Оскільки суд задовольнив позов повністю, але відповідач, до початку розгляду справи по суті визнав позов, на підставі положень ч.1 ст.142 ЦПК України, з відповідач на користь позивача слід стягнути 50% судового збору, сплаченого при зверненні до суду, а решту судового повернути позивачу з державного бюджету. На підставі наведеного та

Outcome: approved