Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-22 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін 01 жовтня 2024 року позивач звернувся до Суду з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за договором кредитної лінії № 00-8977067 від 31.07.2023. Відповідно до умов кредитного договору ТОВ "КАЧАЙ ГРОШІ", первісний кредитор, надав відповідачці суму кредитного ліміту в розмірі 5000,00 грн. Відповідачка належним чином не виконала умови кредитного договору, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 17 750,00 грн, з яких: 5000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 12500,00 грн - нараховані відсотки за користування кредитом за період з 31.07.2023 по 27.11.2023; 250,00 грн - комісія. ТОВ "КАЧАЙ ГРОШІ" відступило право вимоги позивачу відповідно до договору факторингу. 22 листопада 2024 року відповідачка подала відзив на позовну заяву, в якому просить Суд відмовити у задоволенні позову. Вона посилається на те, що: - позивач не довів належним чином перехід права вимоги за договором факторингу, оскільки наданий ним витяг з реєстру боржників не є належним та допустимим доказом, оскільки це має бути реєстр, що підписаний обома сторонами договору факторингу; - позивач не надав достатньо доказів отримання відповідачкою коштів за кредитним договором, що унеможливлює встановлення дійсного розміру заборгованості та періодів її нарахування; - позивач не довів факт укладання кредитного договору, відповідачці не видавалися одноразові ідентифікатори у формі алфавітно-цифрових послідовностей, а надана позивачем роздруківка кредитного договору не підтверджує факту його підписання електронним цифровим підписом; - позивач нараховав відсотки за користування кредитом за межами строку кредитування. 02.12.2024 представника позивача засобами "Електронний суд" подав відповідь на відзив, просить позовні вимоги задовольнити повністю. Він стверджує: - між ТОВ "КАЧАЙ ГРОШІ" та відповідачкою укладено електронний кредитний договір, адже без отримання відповідачем листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт первісного кредитора за допомогою логіна і пароля особистого кабінету кредитний договір між первісним кредитором та відповідачем не був би укладений; - у матеріалах справи є лист про успішне перерахування коштів відповідачці; - позивач нараховує суму коштів за користування кредитом у відповідності до умов договору. Наданий розрахунок у повній мірі відображає всі складові заборгованості та відповідає умовам договору; - перехід права вимоги підтверджується наданим актом приймання-передачі реєстру боржників та реєстром боржників, де під № 2829 зазначена відповідачка. КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ 28 листопада 2024 року Деснянський районний суд м. Києва задовольнив клопотання представника позивача про витребування доказів у емітента банківської картки, на яку були переказані кошти. 9 січня 2025 року АТ КБ "ПриватБанк" надіслав до Суду витребувані документи. Представник позивача у судовому засіданні просила задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача просила розглядати справу без участі сторони відповідача, просила відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. УСТАНОВЛЕНІ ОБСТАВИНИ ТА ЇХ ОЦІНКА СУДОМ 31.07.2023 між ТОВ "Качай Гроші" та відповідачкою укладено договір кредитної лінії №00-8977067, за умовами якого відповідачка отримала суму кредитного ліміту у розмірі 5000,00 грн, строк дії кредитно лінії складає 120 днів. Позичальник зобов`язаний повернути кредит кредитодавцю 28.11.2023 або достроково (пункти 1.2., 1.3. договору), а також оплатити проценти в рекомендовану дату оплати 20 серпня 2023 протягом дії кредитної лінії, сплачувати проценти на кожний 20 день після рекомендованої дати погашення процентів за фактичне користування грошовими коштами (пункт 1.3.1 договору). Суд відхиляє аргументи відповідачки щодо відсутності доказів укладення кредитного договору та отримання коштів як безпідставні. Суд встановив, що кредитний договір сторони уклали в електронному вигляді з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам статті 12 Закону України "Про електронну комерцію». Зокрема, цей договір підписано ел. підписом позичальника 31.07.2023 о 21:13:39. Електронний підпис позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер моб. телефону [NUMBER] (доказ - довідки про ідентифікацію, видана директором ТОВ "Качай Гроші" Т.В. Криничка). Належність цього номера відповідачці, а також факт перерахування 5000 грн на кредитну картку № [NUMBER] підтверджено відповіддю АТ КБ "Приватбанк" та випискою з банківського рахунку за період з 31.07.2023 по 04.08.2023. Отже, позивач довів обставини, які мають значення для справи і на які він посилається як на підставу своїх вимог. Натомість, відповідачка, заперечуючи проти позову, не виконала свій обов`язок довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх заперечень. Так, відповідачка, заперечуючи факт отримання одноразового ідентифікатора та підписання ним кредитного договору, могла звернутися до оператора мобільного зв`язку для отримання деталізації дзвінків та SMS-повідомлень за період, коли, за твердженням позивача, було укладено договір. Ця деталізація могла б спростувати факт отримання нею SMS-повідомлень з одноразовим ідентифікатором, на який посилається позивач. Крім того, відповідачка могла надати Суду довідку від банку-емітента, що кредитна картка № [NUMBER] їй не належить, або ж що спірні кошти на її рахунок не надходили. Врешті-решт, відповідачка не була позбавлена права заявити клопотання про витребування доказів, зокрема, щодо обставин отримання нею одноразового ідентифікатора та використання її номера мобільного телефону. У цій справі відповідачка, стверджуючи про неукладеність кредитного договору та неотримання коштів, повинна була надати Суду відповідні докази, які б підтверджували її позицію і спростували докази, які надані позивачем. Отже, Суд виходить зі доведеності позивачем обставин отримання Відповідачкою коштів у розмірі 5000,00 грн та їх неповернення кредитодавцю у строк до 28.11.2023. Позичальник зобов?язаний оплатити проценти в рекомендовану дату оплати 20 серпня 2023 протягом дії кредитної лінії, а також зобов?язаний сплачувати проценти на кожний 20 день після рекомендованої дати погашення процентів за фактичне користування грошовими коштами (пункт 1.3.1 договору). Процентна ставка становить: 0,75% (знижена процентна ставка становить) - в межах строку надання кредиту, але не більше перших 20 днів користування кредитом, тобто з 1 по 20 день; 2,50% (стандартна процентна ставка) - у межах строку користування кредитом після 20 дня користування кредитом, починаючи з 21 дня користування кредитом, по день повернення кредиту (1.4.1, 1.4.2. договору). Позичальник зобов?язаний також сплатити кредитодавцю комісію у розмірі 5,00% від суми кредиту, що складає: 250.00 грн (пункт 1.5, договору). Позивач нарахував відповідачці заборгованість зі сплати процентів за період з 21.08.2023 по 27.11.2023 - відсоткова ставка 2.50%% (пункт 1.4.2. договору). 125,00 грн * 100 днів = 12 500,00 грн. Відповідачка стверджує, що позивач нарахував проценти за межами строку кредитування. Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України (пункт 91 постанови від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16, пункт 8.38 постанови 18 березня 2020 у справі № 902/417/18). Суд встановив, що строк дії кредитно лінії складає 120 днів. Позичальник зобов`язаний повернути кредит кредитодавцю 28.11.2023. Позивач нарахував проценти за користування за період з 21.08.2023 по 27.11.2023, тобто в межах строку кредитування. Відповідачка, заявляючи заперечення про нарахування проценти за межами строку кредитування, послалась на норми права та постанови Верховного Суду, але не визначила обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх заперечень, зокрема, який строк кредитування. Суд перевірив розрахунок позивача і встановив, що нараховані позивачем відсотки за користування кредитом повністю відповідають умовам договору, вони нараховувалися протягом 120 днів, тобто протягом дії кредитної лінії. Наданий розрахунок заборгованості відображає усі складові боргу та відповідає умовам договору. Щодо переходу права вимоги до нового кредитора Відповідачка стверджує, що позивач не довів належним чином перехід права вимоги за договором факторингу. Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Зокрема, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (абзац перший частини першої статті 1077 ЦК України). Відповідності до частини першої статті 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Верховний Суд виснував, що "боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов`язання є належним. Неотримання боржником письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові не є перешкодою для реалізації права фактора звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду, оскільки боржник у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог фактора" (постанова від 18.06.2020 у справі № 681/44/15-ц). Суд у цій справі встановив, що позивач набув право вимоги до відповідчаки на підставі договору факторингу № №1-10042024, що був укладений 10.04.2024 з ТОВ "Качай Гроші". За цим договором відступлення права грошової вимоги, належних ТОВ "Качай Гроші" за укладеними кредитними договорами, та їх перехід від ТОВ "Качай Гроші" до позивача відбувається у дату відступлення. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витягз нього (частина друга статті 95 ЦПК України) Позивач надав Суду акти приймання -передачі до реєстр боржників за кредитними договорами, витяг з Реєстр боржників, а також копію Реєстр боржників, який підписаний директором ТОВ "Качай Гроші", ТОВ "Факторинг Партнерс" та скріплений їхніми печатками. У цьому реєстрі [PERSON] знаходиться за номером 2829. Заперечення відповідачки щодо неналежного доведення позивачем факту відступлення права вимоги є необґрунтованими. Надані позивачем докази, зокрема договір факторингу, акти приймання-передачі та засвідчена копія реєстру боржників, є достатніми для підтвердження переходу права вимоги від ТОВ "Качай Гроші" до ТОВ "Факторинг Партнерс" за кредитним договором, укладеним з відповідачкою. Отже відповідачка зобов`язана сплатити позивачеві заборгованість за кредитним договором в розмірі 17 750,00 грн, з яких: 5000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 12500,00 грн - нараховані відсотки за користування кредитом за період з 31.07.2023 по 27.11.2023; 250,00 грн - комісія. Розподіл судових витрат Щодо судового збору Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України). Суд задовольнив позов повністю, тому сплачений позивачем судовий збір покладається на на відповідачку. Щодо стягнення витрат на професійну правову допомогу Пунктом 12 частини третьої статті 2 ЦПК України передбачено, що однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; (4) зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл витрат судом (стаття 141 ЦПК України). Подібний висновок викладено у у пункті 98 постанови Великої Палати Верховного Суду Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21. Чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Зокрема, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини четверта - шоста статті 137 ЦПК України). Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи (частина третя статті 141 ЦПК України). Велика Палата Верховного Суду неодноразово розглядала питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу і сформувала висновок, що у разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Натомість під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи,

Outcome: approved