Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом, яким просить розірвати з шлюб з [PERSON] , зареєстрований 05.11.1987 у Палаці Одруження «Дзержинський», актовий запис № 3151. В обґрунтування позову позивач зазначила, що неповнолітніх дітей не мають. Підставами для розірвання шлюбу позивач вказує, що за останні кілька років в сім`ї постійно виникали сварки внаслідок того , що кожний з них має різні погляди на спільне сімейне життя, ведення господарства, тощо. Фактично шлюбні відносини припинені з 2022 року. Вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливим, тож позивач просить суд шлюб з відповідачем розірвати. У судове засідання позивач не з`явилась, надала заяву, про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву, зі змісту якої вбачається, що позов визнає та не заперечує проти розірвання шлюбу, просить позов задовольнити та розглянути справу за його відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Від учасників провадження не надійшло заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч.2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб, зареєстрований 05.11.1987 у Палаці Одруження «Дзержинський», актовий запис № 3151, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 05.11.1987. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Згідно\~ст.51 Конституції України\~та\~ст.24 Сімейного Кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до\~ст. 55 СК України\~дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. За приписами ч. 3\~ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Згідно ст.113\~СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, за її клопотанням суд вважає за необхідне залишити їй прізвище « [PERSON] ». Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved