Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-19 00:00:00

Позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі -АТ КБ «ПриватБанк»), звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором б/н від 12.11.2020 року, в сумі 60997,02 грн. та витрат зі сплати судового збору в розмірі 2684,00 грн. Банк свої зобов`язання по наданню кредиту виконав в повному обсязі. Однак [PERSON] не виконав належним чином умови договору і станом на 15.04.2023 року має заборгованість - 60997,02 грн., яка складається з наступного: 49493,39 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 11503,63 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Тому, позивач просить стягнути з відповідача вищезазначену суму боргу за договором та судові витрати по справі. Ухвалою від 12.07.2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі, постановлено про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, розглянуто клопотання позивача. 11.10.2023 року, 17.01.2024 року, 02.10.2024 року задоволені клопотання представника відповідача про витребування документів. Представником відповідача надані письмові пояснення на виконання ухвали суду. Зокрема, зазначено, що при здійсненні клієнтом власноручного підпису на планшеті не використовувались ніякі електронні дані в якості аналогів власноручного підпису, натомість було вчинено саме власноручний підпис але на електронному документі на екрані сенсорного пристрою. Таким чином враховуючі, що підпис вчинено власноручно без використання будь-яких додаткових даних в якості аналогу, то такий підпис може вважатись електронним підписом лише на тій підставі, що він вчинений на екрані планшету. Підписання стілусом на планшеті регламентовано Постановою НБУ № 151 від 13.12.2019 «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України» (п. 1). Вказаною постановою у п. 6 передбачено, що цифровий власноручний підпис має таку саме юридичну силу, як і власноручний підпис, та прирівнюється до власноручного підпису, внаслідок чого не може бути аналогом власноручного підпису, яким відповідно до визначення є електронний підпис, а тому для його вчинення не потрібна попередня згода щодо його використання (а.с. 68, 90, 133, 140-147). 04.11.2024 року клопотання представника позивача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено. Представник АТ КБ «ПриватБанк» Титенко І.С., яка приймала участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, просила позов задовольнити в повному обсязі, стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір. Відповідач в судове засідання не з`явився, представник відповідача в судовому засідання проти задоволення позову заперечував, подав письмові пояснення, які долучені до матеріалів справи. Суд, заслухавши представника позивача та представника відповідача, дослідивши письмові докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.11.2020 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір б/н, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приват Банку. В заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приват Банку наявний підпис як представника ПАТ КБ «Приватбанк», так і підпис [PERSON] , а також зазначена письмово дата укладення цієї заяви, а саме: «12.11.2020» (а.с. 16-25). До кредитного договору б/н банк також додав Витяг з «Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку», копію наказу банку щодо затвердження «Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку» (а.с. 26). Відповідно до довідки про зміну умов кредитування кредитної картки [PERSON] йому неодноразово змінювали кредитний ліміт, 05.04.2022 року до 49392,48 грн., а 26.12.2023 року кредитний ліміт зменшено до 0.00 (а.с. 14). За відомостями банку [PERSON] згідно кредитного договору б/н, отримав картку № [NUMBER] , яка має термін дії до 07.24 року (а.с. 15). За підрахунком позивача станом на 15.04.2023 року відповідач має заборгованість - 60997,02 грн., яка складається з наступного: 49493,39 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 11503,63 грн. - заборгованість за простроченими відсотками (а.с. 7-9). З виписки за договором б/н за період 12.11.2020-19.04.2023 вбачається, що [PERSON] активно користувався кредитними коштами, зокрема переводив гроші іншим особам з прізвищем [PERSON] (а.с. 10-13). До матеріалів справи долучена копія паспорта відповідача (а.с. 37, 38). Також до матеріалів справи долучено довідку про видачу [PERSON] після підписання договору б/н картки номер [NUMBER] , дата відкриття 12.11.2020, термін дії до 07.2024, карта Універсальна Gold (а.с. 135). Надана виписка за договором № б/н за період з 01.01.1999-06.10.2024, яка відображає рух коштів та списання відсотків (а.с. 135зв.-138). Також до матеріалів справи долучено кілька фото відповідача із карткою Приватбанк в руках з номером 516874224012281, строк дії до 07/24 (а.с. 147). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 1055 ЦК України передбачено,що кредитний договір укладається у письмовій формі. За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 указаного Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Із матеріалів справи вбачається, що 12.11.2020 року між АТ КБ «ПриватБанк», та [PERSON] було укладено кредитний договір шляхом підписання заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Згідно п. 3 заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг, що сторони визнають правочин у вигляді електронних документів із використанням зазначених простих електронних підписів дійсними та обов`язковими для Сторін та такими, що не потребують додаткового підтвердження. В силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. При цьому, за змістом наведеного Закону електронним підписом, тобто одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно п. 5 ч. 3, ч. 6 Постанови про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України цифровий власноручний підпис - власноручний підпис фізичної особи, створений на екрані електронного сенсорного пристрою та нерозривно пов`язаний з електронним документом, підписаним цим підписом. Цифровий власноручний підпис має таку саму юридичну силу, як і влсноручний підпис, та прирівнюється до власноручного підпису в разі дотримання норм цього Положення. Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що на заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 12.11.2020 року, паспорті споживчого кредиту міститься підпис [PERSON] , що не спростовано належними і допустимими доказами. Вказана заява містить узгодження процентної ставки та підписана позивачем електронним підписом на планшеті. Отже, сторони узгодили те, що підписання Заяви буде в електронному вигляді, в даному випадку Заява про приєднання до Умов та правил була підписана відповідачем стілусом на планшеті у відділенні банку, тобто, підписуючи в електронному вигляді дану заяву, відповідач погодився зі всіма умовами та правилами кредитного договору, сторонами погоджена умови кредитування, зокрема, процентна ставка, зважаючи на те, що відповідач отримав картку Універсальна Gold. Отже, з наявних у справі доказів можливо встановити на яких умовах здійснювалося кредитування (пільговий період), порядок нарахування відсотків та їх розмір. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджується Переліком типових документів, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 578/5 від 12 квітня 2012 року. Банк обов`язково має складати на паперових та/або електронних носіях такі регістри, як, зокрема, особові рахунки та виписки з них. Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту (п. 57, п. 59, п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75). З виписки по особовому рахунку вбачається, що старт рахунку відбувся 12.11.2020 року та відповідач активно користувався кредитними грошовими коштами, в тому числі, здійснював платежі на повернення кредитних коштів. За таких обставин суд дійшов висновку про наявність укладеного між сторонами кредитного договору № б/н від 12.11.2020 року. Місцевий суд зауважує, що принцип диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України) не звільняє учасника справи від обов`язку доказування обставин, на які він посилається у підтвердження обставин, якими обґрунтовані позовні вимоги або заперечення позову (ст. 81 ЦПК України). Надаючи оцінку поданим сторонами доказам, суди повинні оцінювати кожний доказ окремо, а потім надавати оцінку сукупності доказів у їх співвідношенні. При цьому суд має з`ясовувати як належність та допустимість доказів за формою та їх відношенням до правовідносин між сторонами, так і за їх змістом. Відповідач по справі та його представник усупереч наведеним приписам процесуального закону, заперечуючи факти: укладення кредитного договору, отримання ним картки та коштів за кредитним договором, стверджуючи про неналежність поданих позивачем доказів, разом з цим не надали суду жодного доказу на спростовування обставин, якими обґрунтований позов, тобто позиція відповідача та його представника, по суті, є голослівним запереченням фактів. Посилання представника відповідача на висновки викладені у п. 67,68 постанови Верховного Суду від 10 липня 2024 року у справі № 459/1507/23 суд не може прийняти до уваги, оскільки в даному випадку справа не була розглянута по суті, згідно обставин справи судом була повернута позовна заява АТ КБ «ПриватБанк», а Верховний Суд скасував ухвали суду першої та апеляційної інстанцій. Посилання представника відповідача у письмових поясненнях на висновки Верховного Суду, викладену в постановах від 10 квітня 2024 року у справі № 753/9161/22, у п. 65, 66 постанови від 26 лютого 2024 року у справі № 752/6020/21, Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, яка викладена у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20, постанові Верховного Суд від 14 лютого 2019 року у справі № 454/420/17, де висновки зроблено колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду, у постанові Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі № 330/301/20-ц, у постанові Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року у справі № 644/888/18, у постанові Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 759/6799/15-ц, у постановах Верховного Суду від 04 вересня 2019 року у справі № 367/4586/16-ц, від 20 грудня 2019 року у справі № 364/805/16-ц, постанові Верховного Суду від 01 лютого 2023 року у справі № 199/7014/20, постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 суд не може прийняти до уваги, оскільки в спірних правовідносинах відсутні підстави для врахування наведених висновків Верховного Суду з огляду на відмінності у фактичних обставинах спору. Отже, судом встановлено, що між позивачем і відповідачем був укладений кредитний договір у належній формі та погоджені всі його істотні умови. Позивач свої зобов`язання перед позичальником виконав в повному обсязі, надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, доказів протилежного суду не надано. Із матеріалів справи слідує, що відповідач, на відміну від позивача, не виконав належним чином свої зобов'язання, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі, та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по даному договору у розмірі 60997,02 грн., яка складається з наступного: 49493,39 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 11503,63 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2684,00 грн.

Outcome: approved