Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-15 00:00:00

Неповнолітня [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Ладан А.І., звернулася до Сокирянського районного суду Чернівецької області з вищезазначеним позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та призначення піклувальника над неповнолітньою дитиною, зазначивши третіми особами, які не заявляють самостійних вимог - орган опіки та піклування виконавчого комітету Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області та [PERSON] . Посилалася на те, що між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, під час якого вона народилася. Рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 30.10.2017 року шлюб між батьками було розірвано і вона залишилася проживати біля матері [PERSON] . Після розлучення батьків, фактично вихованням та утриманням займалася мати, батько самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, не піклувався про дитину та не брав участі у вихованні та утриманні. [INFO] померла матір позивачки [PERSON] і після її смерті, дитина залишилася проживати разом з своєю тіткою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , яка весь час займається її вихованням та фінансовим утриманням. Зазначала, що її батько [PERSON] фактично самоусунувся від виконання ним батьківських обов`язків, не спілкується з нею, не цікавиться успіхами в школі, особистим життям, не провідує її, не цікавиться здоров`ям, матеріально не допомагає. З огляду на викладене вище просила позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав щодо його неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] та встановити піклування над неповнолітньою дитиною, призначивши її піклувальником [PERSON] , [INFO] . Крім цього просила стягнути з відповідача судові витрати на правничу допомогу у розмірі 4000 грн. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, однак її представник - адвокат Ладан А.І. подала до суду заяву про розгляд справи без участі позивачки та її представника, позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] належним чином та завчасно повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, до суду не з`явився та не повідомив про причини своєї неявки, а також не подав відзив на позов. Представник третьої особи, Органу опіки та піклування Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області Войняк Н.А. та третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явилися, однак подали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали та не заперечували проти їх задоволення. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З досліджених судом письмових доказів судом встановлено такі обставини. Так, судом встановлено, що батьками неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , уродженки м. Сокиряни Сокирянського району Чернівецької області, [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 04.07.2023 року, Сокирянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дністровському районі Чернівецької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Як вбачається із копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 23.01.2021 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Сокирянському району та місту Новодністровську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , було укладено шлюб. Після укладення шлюбу прізвище чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] . Із копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 31.01.2024 року, Сокирянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дністровському районі Чернівецької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції встановлено, що [INFO] в м. Сокиряни Дністровського району Чернівецької області померла [PERSON] , [INFO] . Згідно копії акту обстеження житлово - побутових умов [PERSON] , складеного комісією у складі: депутата Сокирянської міської ради Швець Л.К. та сусідами [PERSON] та [PERSON] від 02.09.2024 року встановлено, що вихованням племінниці [PERSON] займається тітка [PERSON] , після того як мати дівчинки захворіла та померла, батько не приймає участі у вихованні дочки. Згідно акту обстеження умов проживання, складеного начальником Служби у справах дітей Мельник І.Б., головним спеціалістом Служби у справах дітей Тимчук О.С., завідувачем відділення соціальної роботи Бабій А.В. від 20.09.2024 року встановлено, що дитина проживає з тіткою, за адресою: [ADDRESS] , батько дитини проживає окремо, рідко телефонує доньці, не цікавиться її навчанням, вихованням та розвитком. Дитина також повідомила, що не бажає проживати з батьком. З письмового пояснення [PERSON] , відібраного інспектором СЮП відділу взаємодії з громадянами Дністровського РВП ГУНП в Чернівецькій області [PERSON] вбачається, що його сусідкою є [PERSON] , у якої на вихованні перебуває неповнолітня племінниця [PERSON] , яка після смерті матері [PERSON] проживає з тіткою вже близько дев`яти місяців. Батько [PERSON] за місцем проживання дитини [PERSON] протягом цього часу ні разу не бачив, зокрема зі слів [PERSON] та її племінниці йому також відомо, що [PERSON] ніякої участі у вихованні та утриманні дитини не бере. Водночас згідно пояснення тітки [PERSON] , відібраного інспектором СЮП відділу взаємодії з громадянами Дністровського РВП ГУНП в Чернівецькій області [PERSON] встановлено, що в січні місяці цього року її рідна сестра [PERSON] померла через хворобу і в неї на вихованні та утриманні залишилася неповнолітня дитина [PERSON] , так як довгий період часу її сестра та колишній чоловік [PERSON] не спілкувався з ними, останній ніякої участі у вихованні свої доньки не приймав, а тому племінниця виявила бажання проживати з нею, а не з батьком. Окрім того зазначала, що протягом двох останніх років [PERSON] не проявляв зацікавленості у житті своєї дитини, після одруження та появи в [PERSON] ще однієї дитини, фактично перестав цікавитися дитиною, її вихованням та навчанням. Зокрема з пояснень самої дитини [PERSON] , встановлено, що після розлучення її батьків, з [PERSON] спілкувалася рідко, міг лише подзвонити на день народження та привітати, фактично вихованням і утриманням займалася її мати [PERSON] . Окрім того, з 2018 року по теперішній час батько [PERSON] не цікавиться її життям, навчанням, не відвідує батьківські збори, не займається фінансовим утриманням, лише сплачує аліменти на карту. Після смерті матері, її вихованням і фінансовим утриманням займається тітка [PERSON] . У відповідності до висновку психолога про психологічний стан учениці 9-В класу ОЗ «Сокирянський ліцей № 1» міста Сокиряни [PERSON] від 17.09.2024 року, складеного [PERSON] вбачається, що дитина контактна, доброзичлива, щира, самооцінка адекватна, добре володіє навичками самоконтролю, добре розвинутий емоційний інтелект. З`ясовано, що дитина проживає з тіткою, яка займається її вихованням, розвитком, навчанням та цікавиться проблемами, забезпечує матеріально. Іванці комфортно проживати у даній сім`ї. Батько [PERSON] не бере участі у житті дитини. Згідно характеристики ОЗ «Сокирянський ліцей №1» Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області №278 від 21.08.2024 року вбачається, що [PERSON] відвідує систематично навчальний заклад, має гарні дружні відносини з однокласниками. Вихованням [PERSON] займалася мати, яка постійно відвідувала батьківські збори та цікавилася її шкільним життям, наразі вихованням займається тітка [PERSON] , яка постійно цікавиться поведінкою, навчанням та здоров`ям дитини. Батько [PERSON] жодного разу не цікавився шкільним життям своєї доньки, не приймав участі у вихованні. Виконавчий комітет Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області 25.09.2024 року прийняв рішення №22, яким вирішив зобов`язати виконавчий комітет Сокирянської міської ради, як орган опіки та піклування надати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо його неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . У висновку виконавчого комітету Сокирянської міської ради, як органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо його неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , виконавчий комітет Сокирянської міської ради, як орган опіки та піклування зазначив, що з метою соціального захисту неповнолітньої [PERSON] , [INFO] та її права на повноцінний розвиток, створення належних умов для психологічної адаптації, виховання та розумового розвитку, вважає за доцільне позбавити батьківських прав громадянина [PERSON] , [INFO] по відношенню до його неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Згідно подання Служби у справах дітей Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області №13-19/173 від 06.11.2024 року за заявою [PERSON] , [INFO] , Служба у справах дітей Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області просить призначити [PERSON] , [INFO] , жительку м. Сокиярни Дністровського району Чернівецької області, піклувальником над неповнолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно п.2 ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею загальної середньої освіти. У відповідності до п.16 Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. За таких обставин, враховуючи наявні в матеріалах справи письмові докази, суд доходить висновку про наявність підстав для позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав по відношенню до його неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.6 ст.164 СК України рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Згідно ч.ч.1,2 ст.20 Конвенції дитина, яка тимчасово або постійно позбавлена сімейного оточення або яка в її власних якнайкращих інтересах не може залишатися в такому оточенні, має право на особливий захист і допомогу, що надаються державою. Держави-учасниці відповідно до своїх національних законів забезпечують зміну догляду за дитиною. Відповідно до ч.4 ст.167 СК України якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Згідно ст.243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Так, згідно ч.4 ст.60 ЦК України суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.244 СК України піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа, при призначенні якої органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність встановлення над неповнолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] , піклування, призначивши її піклувальником [PERSON] , [INFO] , зареєстровану та проживаючу за адресою: [ADDRESS] , щодо якої не встановлені обставини, передбачені ст.212 СК України. У відповідності до вимог ч.ч.2,3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. У відповідності зі ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ч.ч.1,2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За наслідками розгляду справи встановлено, що відповідач є особою працездатного віку, а тому, враховуючи об`єктивні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню та з відповідача на утримання дитини підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Встановлено, що з даним позовом [PERSON] звернулася до Сокирянського районного суду Чернівецької області 11.11.2024 року . Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь [PERSON] понесені нею судові витрати по сплаті судового збору (за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав) у розмірі 1211,20 грн. Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за позовну вимогу (про стягнення аліментів) в розмірі 1211,20 грн. Разом з тим, при зверненні до суду з даною позовною заявою, позивачкою понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 4000 грн., що підтверджується: актом (звітом) виконаних робіт (наданих послуг) №25 від 26.12.2024 року, згідно якого, розрахунок за надані послуги згідно договору про надання правової (правничої допомоги) №30 від 25.10.2024 року, обрахований у розмірі 4000 грн та квитанцією №25 від 26.12.2024 року про прийняття гонорару у розмірі 4000 грн. Відповідно до п.п.1,2 ч.2, ч.3 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч.4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, суд враховує, що у разі недотримання вимог частини ч.4 ст.137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Однак, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Зазначений висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц. У той же час, під час розгляду справи про неспівмірність витрат позивача на правову допомогу, клопотання про їх зменшення відповідачем не заявлялося, у зв`язку з його неявкою в судове засідання. Враховуючи вказані обставини, суд вважає, що судові витрати, понесені позивачкою на професійну правничу допомогу у сумі 4000 грн., підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки. На підставі 20, 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року та набрала чинності для України 27.09.1991 року, ст.ст.150, 155, 164-167, 171, 180-183, 191, 212, 243-244 Сімейного кодексу України, ст.60 Цивільного кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»,

Outcome: approved