Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-19 00:00:00

У червні 2024 року позивач звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з 17.09.1989 вона перебувала в шлюбі з відповідачем, проживаючи разом та будучи зареєстрованими за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до листа Департаменту містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради від 29.04.2024 рішенням міськвиконкому від 11.01.1996 № 12 5-ти поверховому житловому будинку по [ADDRESS] надано нову адресу - [ADDRESS] . Розпорядженням міського голови від 19.02.2016 № 112 назву вулиці Чапаєва змінено на [ADDRESS] без зміни нумерації. Зазначена квартира [ADDRESS] була виділена її батькові [PERSON] згідно архівного витягу рішення виконкому Житомирської міської ради депутатів трудящих від 07.10.1971 № 740 та додатку № 2. Наразі відповідач не є членом її сім`ї та реєстрація його місця проживання є перешкодою для приватизації квартири. Відповідач не проживає за місцем реєстрації з 2001 року, його речі в квартирі відсутні, хоча перешкоди в користуванні квартирою йому не чинилися, участі в утриманні помешкання не бере, комунальні платежі не сплачує. Тому позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Позивач та її представник у судовому засіданні вимоги позову підтримали з викладених у ньому підстав та не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки до суду не повідомив та відзив на позовну заяву до суду не направив. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.\~ \~ Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про спірні правовідносини сторін, а тому за згодою сторони позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи згідно статей 280-282 ЦПК України. Суд, заслухавши позивача та її представника, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.\- Судом встановлено, що рішенням міськвиконкому від 11.01.1996 № 12 5-ти поверховому житловому будинку по [ADDRESS] надано нову адресу - [ADDRESS] , а розпорядженням міського голови від 19.02.2016 № 112 назву вулиці Чапаєва змінено на [ADDRESS] без зміни нумерації, про що зазначено в листі Департаменту містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради від 29.04.2024. Зазначена квартира була виділена батькові позивача [PERSON] згідно архівного витягу рішення виконкому Житомирської міської ради депутатів трудящих від 07.10.1971 № 740 та додатку № 2, копії свідоцтва про народження позивача та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 03.02.2023. Як убачається з копії довідки КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради від 08.03.2024 № 1297, право власності на квартиру [ADDRESS] не зареєстровано. Місце проживання позивача та відповідача зареєстроване у вказаній квартирі, що підтверджується копією паспорта позивача серії [NUMBER] , виданого Богунським РВУ МВС України в Житомирській області 28.12.1999, та інформацією з ВОМІРМП УДМС України в Житомирській області від 29.11.2024. Зокрема, місце проживання відповідача за цією адресою було зареєстроване 05.11.1992. Згідно акту ПП «КВЖРЕП № 15» від 11.04.2024 відповідач не проживає за місцем реєстрації з 2001 року зі слів сусудів [PERSON] та [PERSON] . За результатами звернення позивача до Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради із заявою від 31.05.2024 з метою вирішення питання зняття відповідача із зареєстрованого місця проживання, в знятті з реєстрації місця проживання [PERSON] було відмовлено на підставі п. 3 ст. 12 та п. 2 ст. 18 Закону України № 1871 від 05.11.2021 «Про надання (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» та п. п. 5 п. 50, п. п. 3 п. 87 Постанови КМУ № 265 від 07.02.2022 «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад» у зв`язку з ненаданням нею документа на право власності на житло. Статтею 71 ЖК України передбачено можливість збереження жилого приміщення протягом шести місяців за тимчасово відсутніми наймачем або членами його сім`ї, а також у деяких визначених цією статтею випадках можливе збереження жилого приміщення за такими особами понад установлений строк. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Аналіз встановлених судом обставин та досліджених доказів свідчить про те, що відповідач не проживає у квартирі [ADDRESS] з 2001 року, тобто понад шість місяців, без поважних причин, оскільки доказів на підтвердження наявності поважних причин непроживання його у вказаній квартирі суду не надано, що є підставою для визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням згідно ст. 72 ЖК України. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача судовий збір у сумі 1211,20 грн, сплачений позивачем за подання до суду позовної заяви з вимогою немайнового характеру.

Outcome: approved