Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-21 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Пінчук Юлія Віталіївна звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу), але не більше 50 (%) відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. На обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі. В шлюбі мають двох неповнолітніх дітей, дочку - [PERSON] , [INFO] , та сина - [PERSON] , [INFO] , які проживають з нею. Спільне проживання у них не склалося і вони не проживають разом без реєстрації, розірвання шлюбу. Відповідач добровільно відмовляється матеріально утримувати дітей. Згоди щодо розміру аліментів між ними не досягнуто. Зазначила, що відповідач не має інших дітей та непрацездатних осіб на утриманні, аліментів нікому не сплачує, стягнень за виконавчими документами з нього не проводяться, він має можливість сплачувати аліменти на утримання доньок у розмірі 1/3 частини від свого доходу. З урахуванням викладеного, просила позов задовольнити. Представник позивача [PERSON] адвокат Пінчук Ю.В. в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, згідно якої позовні вимоги [PERSON] підтримує в повному обсязі та просить розгляд справи проводити у її відсутність, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з`явився, про час, дату і місце розгляду справи повідомлявся належним чином ? засобами рекомендованого повідомлення поштового зв`язку, а також шляхом публікації оголошення на веб-сайті Кременчуцького районного суду Полтавської області на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет. Проте відповідач не повідомив причини неявки, до суду не зверталася із заявою про відкладення розгляду справи. Відзиву на позову заяву та будь-яких клопотань до суду від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд, відповідно до положень ч.8 ст. 178 ЦПК України, вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвали заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі наявних у справі доказів, зі згоди представника позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалив розгляд справи, відповідно до ст. 280 ЦПК України, проводити заочно. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 30 вересня 2006 року у Піщанській сільській раді, Кременчуцького району, Полтавської області, за актовим записом № 29, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу подружжя має двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 27 Конвенції про захист прав дитини батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1-3 статті 181 цього Кодексу способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі ; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 2 ст. 182 СК розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Судом встановлено, що відповідно до ст. 187 Сімейного кодексу України аліменти на утримання дітей із доходів відповідача в примусовому порядку не відраховуються, в порядку ст.188 Сімейного Кодексу України від обов`язку утримувати дітей відповідач не звільнений, угоди про добровільну сплату аліментів згідно ст.189 Сімейного кодексу України між сторонами не укладено. Відповідачем не спростовано того факту, що він проживає окремо та не бере участі в утриманні дітей. Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При визначені розміру аліментів суд враховує, що відсутні відомості про те, що відповідач є непрацездатною особою та не може сплачувати аліменти на утримання доньок, має інших утриманців чи наявні інші обставини, які мають істотне значення. Заперечень проти позову суду відповідач не надав, не довів суду, що у нього відсутня можливість надавати допомогу у розмірі, яку просить позивач, хоча був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів є обґрунтованими, правомірними, визнаються відповідачем, а тому підлягають задоволенню. Згідно ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на ім`я кого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням. Відповідно до ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вбачається, що справа надійшла до суду 25 вересня 2024 року. Таким чином, аліменти на утримання дітей підлягають стягненню з відповідача з 25 вересня 2024 року, тобто з дня звернення позивачки з цим позовом до суду, і до досягнення дітьми повноліття. Судові витрати у справі підлягають стягненню з відповідача на користь держави згідно ст. 141 ЦПК України. Відповідно до п.1. ч.1. ст. 430 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає обов`язковому негайному виконанню.

Outcome: approved