Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] 27.12.2024 звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що 08.08.2024 між нею та відповідачем [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Луцьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Луцькому районі Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 824. Від цього шлюбу не мають дітей. Зазначає, що підставою для розірвання шлюбу є відсутність спільних інтересів, різні погляди на життя та відсутнє взаєморозуміння та повага один до одного. Таким чином, вважає, що їх шлюб фактично припинив своє існування, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам. Просить суд розірвати їх шлюб та стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою судді Любешівського районного суду Волинської області від 30.12.2024 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті постановлено провести о 10 год 00 хв 29.01.2025 (а.с.8). У призначене судове засідання сторони не прибули, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи (а.с.9). Позивачка [PERSON] 29.01.2025 подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Понесені нею витрати з оплати судового збору в розмірі 1211,20 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі та 1500,00 грн просить стягнути з відповідача (а.с.12). Відповідач [PERSON] до початку розгляду справи 20.01.2025 подав на електронну адресу суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності. Позов визнає повністю та не заперечує щодо його задоволення (а.с.10). За таких обставин, на підставі ч. 1 ст. 223 ЦПК України суд ухвалив розглядати справу за відсутності учасників справи, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов до переконання про задоволення позову з таких підстав. Як убачається з копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , 08.08.2024 [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстровано у Луцькому відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Луцькому районі Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 824. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « [PERSON] » (а.с.3). Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України), шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як убачається зі змісту ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам їх дитини, що мають істотне значення. Таким чином, з матеріалів справи судом установлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, шлюб існує формально. За таких обставин, суд вважає, що подальше спільне життя сторін є неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Пунктом 2 ч. 3 ст. 115 СК України, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України). Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Статтею 137\~ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до частини 3 статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позивачкою на підтвердження витрат на правничу допомогу надано договір про надання правничої допомоги від 09.12.2024, акт оплати гонорару відповідно до договору про надання правничої допомоги від 10.12.2024 (а.с.12-15). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Враховуючи викладене, а також те, що заявлені позивачкою витрати у сумі 1500,00 грн є співмірними із складністю цієї справи, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки даної суми витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому ч. 1 ст. 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, тому зі сплаченого позивачкою судового збору у розмірі 1211,20 грн необхідно повернути безпосередньо позивачці з державного бюджету 605,60 грн, а 605,60 грн - стягнути з відповідача в користь позивача. На підставі\~ст.\~24, 55, 56, 110, 112, 114 СК України,

Outcome: approved