Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-27 00:00:00

25.07.2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначає, що 03.12.2022 року між ним та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції в Миколаївській області, за актовим записом №370. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину, доньку [PERSON] , [INFO] . Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що відповідач знайшла собі іншого чоловіка, та разом із їх донькою переїхала проживати до нього, у зв`язку з цим їх шлюбні відносини припинилися. На даний час відповідач проживає окремо від родини і кожен з них веде окреме домашнє господарство, мають окремий бюджет. Вони втратили один до одного почуття поваги та любові і кожен з них живе своїм життям. Спір щодо поділу майна між ними відсутній, місце проживання неповнолітньої доньки за взаємною згодою батьків залишається із матір`ю. Вважає, що шлюб між ними фактично припинив існування, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить його інтересам. Просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем та стягнути понесені ним судові витрати на його користь. 31.07.2024 року в справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. 12.11.2024 року відповідач [PERSON] надала до суду відзив на позовну заяву, у якому просить суд позовні вимоги задовольнити частково, а саме: розірвати шлюб укладений між позивачем та відповідачем, а щодо стягнення судового збору відмовити. У судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з`явилися, однак, представник позивача надала заяву, у якій вказала, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять розглянути справу без їх участі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнає в повному обсязі. Додає, що після розірвання шлюбу бажає відновити своє дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні вказані вимоги підтримав та просить задовольнити. Під час розгляду справи по суті встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 03.12.2022 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Южноукраїнським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за актовим записом №370 (а.с. 2). Від шлюбних відносин сторони мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 3). Дослідивши матеріали\~справи суд\~дійшов висновку,\~що шлюбне\~життя подружжя\~не склалося, у сторін зникло взаєморозуміння та взаємоповага, сторони втратили почуття любові, виникли різні погляди на сімейне життя, проживають окремо, спільне господарство\~не ведуть. Позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження сім`ї з відповідачем є неможливим. Позивач просить розірвати шлюб, відповідач позовні вимоги визнала повністю. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Відповідно до ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. На підставі ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання\~ шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи позиції сторін, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню, так як подальше спільне життя та збереження сім`ї є недоцільним. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з повторного свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 10.07.2024 року Южноукраїнським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за актовим записом №370, прізвище після одруження змінила дружина з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 2). Відповідач у судовому засіданні виявила бажання після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Частиною 2 ст. 114 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до\~ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з даним позовом [PERSON] сплатив судовий збір в розмірі 1211,20 грн. (а.с. 12). Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved