Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовано тим, що сторони перебувають у шлюбі, спільних дітей не мають. Причиною розірвання шлюбу позивач зазначає подружню зраду. На його переконання подальшого сенсу підтримувати сімейні стосунки немає, оскільки за його доводами у сторін розвинулася неприязнь один до одного, між ними втрачено почуття любові, поваги та взаєморозуміння. Позивач переконаний, що подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе і суперечить його інтересам. Ухвалою Щорського районного суду Чернігівської області від 25.12.2024 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Призначено судове засідання на 10.01.2025 р. 06.01.2025 р. від [PERSON] надійшла заява про надання строку на примирення терміном у 6 місяців. Ухвалою Щорського районного суду Чернігівської області від 10.01.2025 р. позовну заяву було залишено без руху. 10.01.2025 р. недоліки позовної заяви було усунуто. 10.01.2025 р. від позивач надійшла заява, в якій він просить не надавати строк на примирення, вважає неможливим подальше життя з відповідачкою через зраду. Ухвалою Щорського районного суду Чернігівської області від 10.01.2025 р. продовжено розгляд справи, призначено судове засідання на 20.01.2025 р. У судовому засіданні позивач просив не надавати строк на примирення, наполягав на розірванні шлюбу. Відповідач просила надати строк на примирення. Ухвалою Щорського районного суду Чернігівської області від 20.01.2025 р. у задоволенні клопотання відповідача про надання строку на примирення було відмовлено. Суд, дослідивши докази у справі, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони 10.07.2020 р. зареєстрували шлюб (а. с. 7). Надаючи оцінку обставинам справи суд зазначає про наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача і що після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Судові витрати позивач просив залишити за ним та не стягувати з відповідача.

Outcome: approved