Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-23 00:00:00

Керівник Самбірської\~окружної прокуратури\~Львівської області\~Олександр Теличко\~в інтересах\~держави в\~особі Національної\~служби здоров`я\~України,\~Самбірської міської\~ради Львівської\~області звернувся\~до суду\~з позовом\~до [PERSON] \~про відшкодування\~витрат на\~лікування потерпілого\~від кримінального\~правопорушення.\~У якості\~третьої особи\~у даній\~справі залучено\~Комунальне некомерційне\~підприємство Самбірська\~міська рада\~«Самбірська центральна\~лікарня» Львівської\~області.\~В обґрунтування\~позову посилається\~на те,\~що ухвалою Самбірського міськрайонного\~ суду Львівської області від 22.09.2023 року кримінальне провадження стосовно [PERSON] за ч.1 ст.286 КК України закрито у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, на підставі ст.46 КК України. Судом встановлено, що [PERSON] , 24 червня 2023\~року о 09:20 год., керуючи технічно\~справним автомобілем марки «Volkswagen» моделі «Golf», реєстраційний\~номер [NUMBER] та рухаючись ним по вул. Чорновола в м. Самбір Львівської\~області в напрямку центру міста, грубо порушив вимоги Розділу 1 п.п. 1.5. 1.7.\~1.10 (в частині визначення термінів\~«безпечна швидкість», «дорожня\~обстановка», «небезпека для руху») та Розділу 12 п.п. 12.4 Правил дорожнього\~руху (далі - ПДР), затверджених постановою\~Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 р., які виразилися в тому, що він керуючи вказаним\~автомобілем в межах населеного пункту, проявив неуважність до дорожньої\~обстановки та її змін, перевищив допустиму в межах населеного пункту\~швидкість до 50 км/год., а саме рухався із швидкістю 68...71 км/год., в зв`язку з\~чим допустив наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] , який здійснював\~перехід проїзної частини дороги зліва на право відносно напрямку руху\~автомобіля поза межами пішохідного переходу. Внаслідок порушення правил дорожнього руху [PERSON] , потерпілий [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, закритого багато уламкового перелому кісток правої гомілки, рваної рани голови, множинних саден обличчя, які відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості за\~критерієм тривалого розладу здоров`я. Таким чином, [PERSON] , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, тобто порушив правила безпеки дорожнього руху під час керування транспортним засобом, що спричинило потерпілому [PERSON] середньої тяжкості тілесні ушкодження.\~ Потерпілий [PERSON] ,\~ [INFO] , в період з 24.06.2023 р. по 18.07.2023 р. перебував на стаціонарному лікування в травматологічному відділенні Комунального некомерційного підприємства Самбірської міської ради «Самбірська центральна лікарня» (далі КНП СМР «Самбірська ЦЛ»). Вартість лікування потерпілого [PERSON] , відповідно до довідки виданої КНП СМР «Самбірська ЦЛ»\~за період з 24.06.2023 р. по 18.07.2023 р., становить 8\~824,39 грн. Витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від злочину відповідачем \~ [PERSON] , відшкодовані не були. Згідно інформації КНП СМР «Самбірська ЦЛ» №733/1 від 23.07.2024 року, вартість лікування пацієнта [PERSON] , [INFO] , у травматологічному відділенні КНП СМР «Самбірська ЦЛ» за період з 24.06.2023 р. по 18.07.2023 р. становить 8\~824,39 грн. При цьому, згідно наведеної інформації, за вказаний пролікований випадок КНП СМР «Самбірська ЦЛ» отримало кошти від Національної служби здоров`я України за програмою медичних гарантій у розмірі 8\~722 грн., (а від Самбірської міської ради у розмірі, - 102,39 грн.) Таким чином, фінансування медичних послуг пацієнта, зокрема лікування потерпілого від кримінального правопорушення [PERSON] в частині здійснювалось Національною службою здоров`я України (далі НСЗУ) за програмою медичних гарантів за рахунок коштів Державного бюджету України. Норми Положення про Національну службу здоров`я України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2017 р. №1101, зазначають, що НСЗУ не наділена повноваженнями представляти інтереси держави у справах про відшкодування коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від злочину. Одночасно, НСЗУ не заперечує щодо звернення до суду в інтересах держави органами прокуратури стосовно відшкодування витрат на лікування потерпілих від\~кримінальних правопорушень та готова до співпраці, в межах повноважень. Отже, кошти в сумі 8\~722 грн. підлягають до зарахування до Державного\~ бюджету. Оскільки, згідно інформації КНП СМР «Самбірська ЦЛ» №733/1 від 23.07.2024 р., вартість лікування пацієнта [PERSON] , [INFO] , у травматологічному відділенні КНП СМР «Самбірська ЦЛ»\~ за період з 24.06.2023 р. по 18.07.2023 р. становить 8\~824,39 грн., з яких 8\~722 грн. сплачено Національною службою здоров`я України за програмою медичних гарантій та підлягає поверненню до державного бюджету, решта суми, - у розмірі\~102,39 грн., підлягає поверненню у місцевий бюджет територіальної громади. Механізм використання коштів, передбачених у державному бюджеті за програмою «Реалізація програми державних гарантій медичного обслуговування населення» (КПКВК 2308060) визначено «Порядком використання коштів, передбачених у державному бюджеті на реалізацію програми державних гарантій медичного обслуговування населення», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24.12.2019 №1086. НСЗУ є розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня та відповідальним виконавцем бюджетної програми, зокрема на 2023 рік. У той же час, оскільки НСЗУ витратила державні (бюджетні) кошти при наданні медичних послуг - лікуванні потерпілого [PERSON] \~(на підставі договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, укладеного між НЗСУ (замовник) та КНП СМР «Самбірська ЦЛ»)\~кошти у сумі 8\~722 грн., необхідно стягнути до державного бюджету, а сума коштів у розмірі 102,39 грн., підлягає поверненню у місцевий бюджет територіальної громади. Так, КНП СМР «Самбірська ЦЛ» є закладом охорони здоров`я, комунальним неприбутковим підприємством, що здійснює господарську некомерційну діяльність, спрямовану на досягнення соціальних та інших результатів у сфері охорони здоров`я без мети одержання прибутку. Ненадходження коштів до відповідного бюджету призводить до порушень діяльності зазначеного лікувального закладу щодо безоплатного надання медичних послуг населенню та порушує інтереси держави. Відтак витрати в сумі 102,39 грн. на утримання пацієнта [PERSON] , який перебував на стаціонарному лікуванні з вини [PERSON] необхідно стягнути з останнього та зарахувати до місцевого бюджету. Оскільки, предметом позовних вимог є відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення, що свідчить про порушення економічних інтересів Самбірської міської ради та ускладнює належну реалізацію ним функцій держави щодо державної політики в галузі охорони здоров`я, оскільки кошти, виділені з бюджету на вказані цілі, залишаються до цього часу не стягнуті позивачем в судовому порядку, що згідно зі ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» потребує втручання органів прокуратури шляхом подання позовної заяви. Невідшкодування витрат, здійснених Національною службою здоров`я України, КНП СМР «Самбірська Центральна лікарня» за рахунок державного та місцевого бюджетів на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення [PERSON] , негативно впливає на фінансування інших хворих, внаслідок чого порушуються інтереси держави у сфері дотримання прав і свобод людини і громадянина в галузі охорони здоров`я, забезпечення пов`язаних з ними державних гарантій, що і є підставою звернення прокурора в межах своєї компетенції до суду на захист державних інтересів. Таким чином, єдиною можливістю захистити державні інтереси є звернення прокурора до суду з відповідним позовом про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину з відповідача. Враховуючи те, що Самбірською міською радою Самбірського району Львівської області, як засновником КНП СМР «Самбірська ЦЛ», а також Національною службою здоров`я України не вжито жодних заходів впродовж тривалого часу щодо стягнення з [PERSON] витрат за лікування потерпілого від кримінального правопорушення, а тому Самбірською окружною прокуратурою встановлені достатні підстави для представництва інтересів держави в суді. Враховуючи викладене та долучені документи, просить суд стягнути з [PERSON] на користь держави в особі Національної служби здоров`я України кошти, витрачені на лікування потерпілого від кримінального правопорушення в сумі \~8\~722 грн, які перерахувати в дохід державного бюджету на номер рахунку: UA 978999980313080115000026011; код ЄДРПОУ 37993783, отримувач ГУК у м.Києві/Шевченківський район/24060300,\~ банк отримувача Казначейство України (ел.адм.податок); стягнути з [PERSON] на користь держави в особі Самбірської міської ради Самбірського району Львівської області кошти, витрачені на лікування потерпілого від кримінального правопорушення\~в сумі 102,39 грн., в дохід місцевого бюджету на номер рахунку UA738999980314020544000013939\~в Державній казначейській службі України,\~код ЄДРПОУ 38008294, отримувач ГУК м.Львів/Самбірська ТГ/24060300,\~- Казначейство України (інші надходження); судові витрати покласти на відповідача. Прокурор Сафонова М.П. подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити. Представник позивача Національної служби\~здоров`я\~України в судове засідання не з`явилась, подала клопотання про розгляд справи без участі представника. Позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять задовольнити їх. Представник позивача Самбірської міської ради Львівської області у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав заяву, де просив справу розглядати у його відсутності. Даний позов визнає у повному обсязі, згідний на його задоволення. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Комунальне некомерційне підприємство Самбірська міська рада «Самбірська центральна лікарня» Львівської області у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав: Відповідно до\~ухвали Самбірського\~міськрайонного суду\~Львівської області\~ від\~ 22\~вересня 2023\~ року,\~ кримінальне\~ провадження\~ стосовно\~ [PERSON] \~за ч.\~1\~ст.\~286\~КК України\~закрито у\~зв`язку з\~примиренням винного\~з потерпілим\~ [PERSON] \~на підставі\~ст.\~46\~КК України.\~Ухвала набрала\~законної сили\~29.09.2023\~року.\~Судом встановлено,\~що [PERSON] , 24 червня 2023\~року о 09:20 год., керуючи технічно\~справним автомобілем марки «Volkswagen» моделі «Golf», реєстраційний\~номер [NUMBER] та рухаючись ним по вул. Чорновола в м. Самбір Львівської\~області в напрямку центру міста, грубо порушив вимоги Розділу 1 п.п. 1.5. 1.7.\~1.10 (в частині визначення термінів\~«безпечна швидкість», «дорожня\~обстановка», «небезпека для руху») та Розділу 12 п.п. 12.4 Правил дорожнього\~руху (далі - ПДР), затверджених постановою\~Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 р., які виразилися в тому, що він керуючи вказаним\~автомобілем в межах населеного пункту, проявив неуважність до дорожньої\~обстановки та її змін, перевищив допустиму в межах населеного пункту\~швидкість до 50 км/год., а саме рухався із швидкістю 68...71 км/год., в зв`язку з\~чим допустив наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] , який здійснював\~перехід проїзної частини дороги зліва на право відносно напрямку руху\~автомобіля поза межами пішохідного переходу. Внаслідок порушення правил дорожнього руху [PERSON] , потерпілий [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, закритого багато уламкового перелому кісток правої гомілки, рваної рани голови, множинних саден обличчя, які відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості за\~критерієм тривалого розладу здоров`я. Таким чином, [PERSON] , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, тобто порушив правила безпеки дорожнього руху під час керування транспортним засобом, що спричинило потерпілому [PERSON] середньої тяжкості тілесні ушкодження (а.с. 20-22, 23-25). Із повідомлення № 733/1 від 23.07.2024 року виданого Комунальним некомерційним підприємством Самбірської міської ради «Самбірська центральна лікарня» відомо, що [PERSON] , [INFO] , перебував на лікуванні у травматологічному відділенні КНП СМР «Самбірська ЦЛ» в період з 24.06.2023 р. по 18.07.2023 року з діагнозом: інший перелом дистального відділу великогомілкової кістки. Всього на лікування [PERSON] затрачено 8\~722 грн. (кошти НСЗУ) та 102 грн. 39 коп. енергоносії (кошти Самбірської міської ради). КНП СМР «Самбірська ЦЛ» не вживались заходи представницького характеру до відшкодування заподіяних збитків щодо лікування пацієнта (а.с. 28). Статтею 128 КПК України передбачено, що цивільний позов у кримінальному провадженні в інтересах держави пред`являється прокурором. Цивільний позов про відшкодування витрат на лікування потерпілого в межах даного кримінального провадження не заявлявся. Відповідно до вимог ч.\~1 ст.\~1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від злочину відповідачем \~ [PERSON] , відшкодовані не були. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 1191 ЦК України, Держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні кримінального правопорушення, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього кримінального правопорушення. Відповідно до ч.\~1 ст.\~1206 ЦК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Згідно із ч.\~3 ст.\~1206 ЦК України, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, спільній власності територіальних громад, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету, за рахунок якого таке лікування фінансувалося. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, який за відповідні надані медичні послуги отримує кошти згідно з договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, такі кошти зараховуються до Державного бюджету України. Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07.07.1995 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993 р. Згідно абзацу 4 пункту 3 вказаної постанови №11 від 07.07.1995 р., витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.\~ Відповідно до п. 2 «Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. Згідно із п. 4 зазначеного Порядку, стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я. Згідно інформації Національної служби здоров`я України від 15.08.2024 р. №27291/2-16-24, наданої на запит прокуратури в порядку ст.\~23 Закону України «Про прокуратуру» встановлено, що\~ пунктом 5 частини першої статті 7 Закону України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення» (далі - Закон), однією з основних функцій НСЗУ, як Уповноваженого органу, передбачено укладення договорів про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій. У пункті 8 Типової форми договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 410 передбачено, що надавач зобов`язується надавати медичні послуги за програмою медичних гарантій пацієнтам, а замовник зобов`язується оплачувати такі послуги відповідно до встановленого тарифу та\~ коригувальних коефіцієнтів. Частиною першою статті 3 Закону передбачено, що держава гарантує повну оплату згідно з тарифом за рахунок коштів Державного бюджету України надання громадянам необхідних їм медичних послуг та лікарських засобів, що передбачені програмою медичних гарантій. У пункті 1 частини першої статті 2 Закону дається визначення програми медичних гарантій як програми, що визначає перелік та обсяг медичних послуг (включаючи медичні вироби) та лікарських засобів, повну оплату надання яких пацієнтам держава гарантує за рахунок коштів Державного бюджету України згідно з тарифом, для профілактики, діагностики, лікування та реабілітації у зв`язку з хворобами, травмами, отруєннями і патологічними станами, а також у зв`язку з вагітністю та пологами. Перелік медичних послуг, повну оплату надання яких пацієнтам держава гарантує за рахунок коштів Державного бюджету України у 2023 році, визначений Порядком реалізації програми державних гарантій медичного обслуговування населення у 2023 році, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України 27.12.2022 № 1464.\~ Відтак, послуги КНП СМР «Самбірська ЦЛ» пов`язані з наданням медичних послуг за програмою медичних гарантій пацієнтам, оплачені НСЗУ, як замовником медичних послуг за рахунок коштів Державного бюджету\~України. Пунктами 3, 4 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 № 545, визначено, що сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб.\~У\~\~ такому\~\~ ж\~ порядку\~ відшкодовуються\~ витрати\~ на\~ стаціонарне\~лікування\~ особи,\~ яка\~ постраждала\~ від\~ злочину, в разі\~закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами. Відповідно до статті 131? Конституції України на органи прокуратури покладено функцію представництва держави в суді у випадках, визначених законом. Норми Положення про Національну службу здоров`я України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2017 р. №1101, зазначають, що НСЗУ не наділена повноваженнями представляти інтереси держави у справах про відшкодування коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від злочину. Одночасно, НСЗУ не заперечує щодо звернення до суду в інтересах держави органами прокуратури стосовно відшкодування витрат на лікування потерпілих від\~кримінальних правопорушень та готова до співпраці, в межах повноважень. Також, НСЗУ у своєму листі зазначила інформацію, надану Головним управлінням Державної казначейської служби України у м. Києві, щодо реквізитів рахунку для зарахування надходжень до Державного бюджету за\~кодом класифікації доходів 24060300, в тому числі відшкодування витрат\~закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від кримінального\~правопорушення (а.с. 40-42). Враховуючи вищенаведене, кошти в сумі 8\~722 гривень підлягають до зарахування до Державного\~ бюджету. Оскільки, згідно інформації КНП СМР «Самбірська ЦЛ» №733/1 від 23.07.2024 р. вартість лікування пацієнта [PERSON] , [INFO] , у травматологічному відділенні КНП СМР «Самбірська ЦЛ»\~ за період з 24.06.2023 р. по 18.07.2023 р. становить 8\~824,39 грн., з яких 8\~722 грн. сплачено Національною службою здоров`я України за програмою медичних гарантій та підлягає поверненню до державного бюджету, решта суми, - у розмірі\~102,39 грн., підлягає поверненню у місцевий бюджет територіальної громади. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення», держава гарантує повну оплату згідно з тарифом за рахунок коштів Державного бюджету України надання громадянам необхідних інших медичних послуг та лікарських засобів, що передбачені програмою медичних гарантій. Механізм використання коштів, передбачених у державному бюджеті за програмою «Реалізація програми державних гарантій медичного обслуговування населення» (КПКВК 2308060) визначено «Порядком використання коштів, передбачених у державному бюджеті на реалізацію програми державних гарантій медичного обслуговування населення», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24.12.2019 №1086. КНП СМР «Самбірська ЦЛ» є закладом охорони здоров`я, комунальним неприбутковим підприємством, що здійснює господарську некомерційну діяльність, спрямовану на досягнення соціальних та інших результатів у сфері охорони здоров`я без мети одержання прибутку. Відповідно\~до\~п.п. 1.3., 1.4 Статуту Комунального некомерційного підприємства Самбірської міської ради «Самбірська центральна лікарня», затвердженого рішенням Самбірської міської ради №7 від 07.03.2024 р., КНП засноване на базі відокремленого нерухомого та рухомого майна, власником якого є Самбірська міська рада Львівської області. Самбірська міська рада Львівської області є органом управління майном КНП. КНП є підпорядкованим, підзвітним та підконтрольним Самбірській міській раді а.с. 29-36). Згідно зі статтею 18 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», фінансування охорони здоров`я здійснюється за рахунок Державного бюджету України та місцевих бюджетів, фондів медичного страхування, благодійних фондів та будь-яких інших джерел, не заборонених законодавством. Кошти державного бюджету України та місцевих бюджетів, асигновані на охорону здоров`я, використовуються для забезпечення населенню гарантованого рівня медичної допомоги, фінансування державних цільових і місцевих програм щодо охорони здоров`я та фундаментальних наукових досліджень з цих питань. Ненадходження коштів до відповідного бюджету призводить до порушень діяльності зазначеного лікувального закладу щодо безоплатного надання медичних послуг населенню та порушує інтереси держави. Витрати в сумі 102,39 грн. на утримання пацієнта [PERSON] , який перебував на стаціонарному лікуванні з вини [PERSON] , необхідно стягнути з останнього та зарахувати до місцевого бюджету. Із повідомлення Самбірської міської ради Львівської області від 16.09.2024 року відомо, що Самбірською міською радою не вживались заходи представницького характеру щодо стягнення в судовому порядку коштів, затрачених на лікування потерпілого [PERSON] від кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, вчиненого [PERSON] . Самбірська міська рада не буде звертатись до суду з позовною заявою щодо стягнення вказаних вище коштів на лікування потерпілого від кримінального правопорушення. Надано рахунок для повернення коштів до бюджету Самбірської міської ради (а.с. 46). Відповідно до ч. 3 ст. 56 ЦПК України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У частині 4 ст. 56 ЦПК України визначено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача. Конституційний Суд України у рішенні №3-рп/99 від 08.04.1999 у справі №1-1/99 визначив, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних чи інших інтересів держави, обґрунтовує необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. При цьому інтереси держави можуть збігатися повністю, частково, або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб'єктів права власності та господарювання тощо. Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Верховний Суд у складі колегії суддів об`єднаної палати у постанові від 07.12.2018 у справі № 924/1256/17 зробив висновок, що наведене Конституційним Судом України розуміння поняття «інтереси держави» має самостійне значення і може застосовуватися для тлумачення цього ж поняття, вжитого у ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру». Згідно зі ст.18 Основ законодавства про охорону здоров`я, фінансове забезпечення охорони здоров`я може здійснюватися за рахунок коштів Державного бюджету України та місцевих бюджетів, коштів юридичних та фізичних осіб, а також з інших джерел, не заборонених законом. Кошти Державного бюджету України та місцевих бюджетів, призначені на охорону здоров`я, використовуються, зокрема, для забезпечення медичної допомоги населенню, фінансування державних цільових і місцевих програм охорони здоров`я та фундаментальних наукових досліджень у цій сфері. Фінансове забезпечення державних та комунальних закладів охорони здоров`я - бюджетних установ здійснюється відповідно до бюджетного законодавства. Відповідно до ст. 89 Бюджетного кодексу України, видатки на фінансування лікарні широкого профілю, оплату комунальних\~послуг та\~енергоносіїв комунальних\~закладів охорони\~здоров`я,\~які належать\~відповідним територіальним\~громадам,\~для забезпечення\~надання медичних\~послуг за\~програмою державних\~гарантій медичного\~обслуговування населення здійснюються за рахунок коштів місцевого бюджету, а тому несплата коштів відповідачем суттєво зачіпає інтереси держави у зв`язку з недоотриманням коштів для фінансування закладів охорони здоров`я. Держава бере участь у формуванні доходів бюджетів місцевого самоврядування, фінансово підтримує місцеве самоврядування. Частиною 4 статті 13 Конституції України визначено, що держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом. Таким чином, відповідно до положень Конституцій України право комунальної власності територіальної громади захищається державою на рівних умовах з правом власності інших суб`єктів. Таким чином, єдиною можливістю захистити державні інтереси є звернення прокурора до суду з відповідним позовом про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину з відповідача. Таке звернення до суду є виправданим, оскільки в даному випадку захисту потребують державні інтереси. Так, у постанові Верховного Суду від 16.04.2019 у справі № 910/3486/18 суд дійшов висновку, що представництво прокурором у суді законних інтересів держави здійснюється у разі, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює відповідний орган. При цьому, прокурор не зобов`язаний встановлювати причини, за яких позивач не здійснює захист своїх інтересів. Відповідна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 18.04.2019 у справі № 906/506/18, від 11.04.2019 у справі № 904/583/18, від 13.02.2019 у справі № 914/225/18, від 21.05.2019 у справі № 921/31/18. Згідно висновку Верховного Суду, нездійснення захисту полягає у тому, що уповноважений суб`єкт владних повноважень за наявності факту порушення інтересів держави, маючи відповідні повноваження для їх захисту, всупереч цим інтересам за захистом до суду не звернувся. Така поведінка (бездіяльність) уповноваженого державного органу може вчинятися з умислом чи з необережності; бути наслідком об`єктивних (відсутність коштів на сплату судового збору, тривале не заповнення вакантної посади юриста) чи суб`єктивних (вчинення дій на користь можливого відповідача, інших корупційних або кримінально караних дій) причин. Прокурор може підтвердити наявність підстав для представництва інтересів держави в суді шляхом надання належного обґрунтування, підтвердженого достатніми доказами, зокрема: повідомленням прокурора на адресу відповідного суб`єкта владних повноважень про звернення до суду, запитами, а також іншими документами, що свідчать про наявність підстав для відповідного представництва. Слід також зазначити, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.10.2019 у справі № 903/129/18 викладено правову позицію, якою визначено, що незалежно від причин неможливості самостійно звернутися до суду вже сам факт не звернення уповноваженого органу з позовом свідчить про те, що указаний орган неналежно виконує свої повноваження. Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 зазначено, що звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, виявлене прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме: подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Враховуючи те, що Самбірською міською радою Самбірського району Львівської області, як засновником КНП СМР «Самбірська ЦЛ», а також Національною службою здоров`я України, не вжито жодних заходів впродовж тривалого часу щодо стягнення з [PERSON] витрат за лікування потерпілого від кримінального правопорушення, а тому Самбірською окружною прокуратурою встановлені достатні підстави для представництва інтересів держави в суді. Самбірською окружною прокуратурою листами від 06.08.2024 р. та\~05.11.2024 повідомлено Національну службу здоров`я України про виявлені факти невідшкодування завданої шкоди внаслідок вчинення кримінального правопорушення [PERSON] та тим самим надано можливість відреагувати на порушення інтересів держави (а.с. 37-39, 62). Крім того, Самбірська окружна прокуратура листами від 09.09.2024 Р. та 10.10.2024 р. зверталась із запитами на адресу Самбірської міської ради\~ про те, чи вживаються уповноваженими органами заходи щодо відповідача шляхом подання позовної заяви про стягнення коштів (а.с. 26-27, 61). Із врахуванням наведеного в сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі, оскільки заявлені вимоги повністю підтверджуються долученими до справи доказами.

Outcome: approved