Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-16 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача У жовтні 2024 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank», яка виникла станом на 11 липня 2024 року у розмірі 14 764 грн 02 коп, а також 3028 грн витрат зі сплати судового збору. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 26 травня 2020 року між АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» та [PERSON] на підставі анкети - заяви укладено Договір про надання банківських послуг «Мonobank», за умовами якого банк видав відповідачу платіжну картку, відкрив картковий рахунок та надав у користування кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. Стверджує, що відповідач не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, що призвело до утворення заборгованості, яка у відповідності до розрахунку позивача станом на 11 липня 2024 року становить 14 764 грн 02 коп, яку позивач просить стягнути на свою користь. Процесуальні дії у справі Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Справу призначено до розгляду по суті на 17 січня 2025 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. При цьому, у заяві представник позивача зазначив, що у разі своєї неявки не заперечує проти розгляду справи за його відсутності та ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи також повідомлявся належним чином, відзив на позов не подав. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін, за наявними у справі матеріалами та відповідно до частини 1 статті 280 Цивільно процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) ухвалити заочне рішення. Фактичні обставини справи та докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Встановлено, що АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» надає банківські послуги, у тому числі «Мonobank» - мобільний банк, у рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Особливістю банківської послуги monobank є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно. Попередня ідентифікація клієнта банку відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП у мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга - переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. 26 травня 2020 року [PERSON] звернулася до АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» з метою отримання кредитного ліміту, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг у вигляді відкриття рахунку та встановлення кредитного ліміту на суму, зазначеному у мобільному додатку. Підписуючи Анкету-заяву разом з умовами і правилами обслуговування в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» (далі - умови Договору), таблицею обчислення вартості кредиту і паспортом споживчого кредиту, [PERSON] визнала укладення відповідного Договору, погодилася з його умовами і підтвердила, що отримала примірники вказаних документів у мобільному додатку та просила відкрити кредитний ліміт на поточний картковий рахунок. Також відповідач просила вважати її власноручний підпис або його аналог, у тому числі електронний підпис обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті у Банку та визнала, що такий є аналогом власноручного підпису. На підставі укладеного Договору [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка в сумі 12 000 грн. Пільговий період за користування кредитним лімітом становить 62 дні. Пільгова процентна ставка за користування кредитом становить 0,00001 % річних, базова - 3,1 % річних на місяць, а збільшена - 6,2 % річних на місяць. Повернення кредиту повинно здійснюватися шляхом сплати щомісячного обов`язкового платежу у розмірі 4 % від заборгованості (не менше 100,00 грн, але не більше залишку заборгованості). Обов`язковий платіж формується 1 числа місяця, наступного за звітним місяцем, і очікує погашення до першого числа наступного місяця. Згідно з підпунктом 2.3 пункту 2 Розділу І умов Договору, відповідно до статті 628 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договір, що укладається між Банком та Клієнтом є змішаним договором, в якому містяться елементи різних договорів, у тому числі, але не виключно: договору банківського рахунку, депозитного договору, договору про надання кредиту. До відносин між сторонами застосовуються у відповідних частинах положення законодавства щодо договорів, елементи яких містяться у Договорі. Відповідно до підпункту 2.4 пункту 2 Розділу І умов Договору своїм підписом в Анкеті-заяві Клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення відповідного Договору він ознайомився та погоджується з умовами Договору, зокрема Паспортом споживчого кредиту, Таблицею обчислення загальної вартості кредиту та Тарифами, встановленими в Договорі порядком нарахування платежів та інших витрат, які повинен сплатити Клієнт. Підпунктом 2.12 пункту 2 Розділу І умов Договору Клієнт, уклавши Договір підписання Анкети-заяви підтверджує, що Клієнт до укладення ним Договору був ознайомлений в електронній/письмовій формі з інформацією щодо умов кредитування та орієнтовної загальної вартості кредиту тощо, як це вимагає законодавство про споживче кредитування, та отримав відповідні документи від Банку і погоджується з ними. Підпунктом 5.7.2 пункту 5 Розділу І умов Договору Клієнт погоджується, що здійснення Банком автентифікації клієнта є підтвердженням ідентифікації, а його електронний підпис є аналогом власноручного підпису клієнта. Підпунктом 5.16 пункту 5 Розділу ІІ умов Договору передбачено, що у разі порушення терміну сплати щомісячного мінімального платежу понад 90 днів вся заборгованість за кредитом вважається простроченою (істотне порушення Клієнтом зобов`язання). На залишок простроченої заборгованості банк нараховує, а Клієнт сплачує штраф у розмірі згідно із Тарифами, але не більше 50 % від суми одержаного Клієнтом Кредиту. При цьому діє відсоткова ставка за користування кредитом у розмірі 0,00001 % річних. У випадку, якщо істотне порушення клієнтом зобов`язань не буде усунуто протягом 120 календарних днів, кредит стає «на вимогу», а банк не пізніше наступного робочого дня за допомогою мобільного додатку направляє Клієнту вимогу про повне повернення всієї суми заборгованості за кредитом (з урахуванням відсотків) та нарахованих штрафних санкцій. Несвоєчасне виконання Клієнтом вимоги про повне повернення всієї суми заборгованості за кредитом свідчить про несанкціоноване користування чужими грошовими коштами, що тягне за собою відповідальність за порушення грошового зобов`язання, передбачену цим Договором. При цьому нарахування процентів за користування кредитом припиняється (підпункти 5.18 і 5.19 пункту 5 Розділу 2 умов Договору). З розрахунку за Договором № б/н від 26 травня 2020 року, укладеного між АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» та [PERSON] , остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, а факт користування цією карткою підтверджується рухом коштів по рахунку та наявністю заборгованості в сумі 14 764 грн 02 коп. 30 травня 2023 року позивач направив відповідачу повідомлення «пуш» про істотне порушення умов Договору і необхідність погашення суми заборгованості, яке [PERSON] залишено без відповідної реакції, у зв`язку з чим станом на 28 червня 2023 року спірний кредит набув форми «на вимогу» згідно з підпунктів 5.18 і 5.19 пункту 5 Розділу 2 умов Договору. Зміст спірних правовідносин Суть спору сторін зводиться до неналежного виконання зобов`язання за договором кредиту, у вигляді кредитного ліміту - овердрафту та договору банківського рахунку. Оцінюючи правову природу предмета спору, усі належні та допустимі докази, які містяться у матеріалах справи, з огляду на вимоги законодавства та усталену судову практику у подібній категорії спорів, суд убачає достатньо підстав для задоволення позову, з огляду на таке. Норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до вимог статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (частина 2 статті 509 ЦК України). Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (статті 510 ЦК України). Статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За приписами частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідальність за порушення грошового зобов`язання визначена статтею 625 ЦК України. Частинами 1 і 2 цієї Статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 1 статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Згідно зі статтею 1069 ЦК України якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом. Вимогами статей 1055 та 1067 ЦК України передбачено, що договір кредиту та банківського рахунка укладаються у письмовій формі. При цьому, відповідно до частини 3 статті 207 ЦК України використання при вчиненні правочинів електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Також частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Згідно з вимогами статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Враховуючи зазначені вимоги чинного законодавства та

Outcome: approved