Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-21 00:00:00

представник позивача подав до суду позовну заяву та просить стягнути з відповідача на користь АТ «Таскомбанк» суму заборгованості за кредитним договором № 7615931390 від 20 вересня 2022 року в розмірі 105912,35 гривень. В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що 20 вересня 2022 року [PERSON] уклав з АТ «Таскомбанк» кредитний договір № 7615931390, відповідно до умов якого АТ «Таскомбанк» зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 58716,00 гривень строком на 24 місяці, а відповідач зобов`язався сплачувати річні проценти у розмірі 10,99% від суми боргу за договором та щомісячні проценти у розмірі 3,50% від суми кредиту за користування кредитом та здійснити повернення кредиту. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором № 7615931390 виконав та перерахував кредитні кошти відповідачу. Відповідач кредит отримав, але свої зобов`язання щодо повернення коштів не виконав та не повернув кредитні кошти у встановлені договором строки, в результаті чого, утворилась заборгованість і загальному розмірі 105912,35 гривень, з яких: заборгованість по тілу кредиту (в тому числі прострочена) у розмірі 56684,38 гривень; заборгованість по річним процентам (в тому числі прострочена) у розмірі 9792,38 гривень; заборгованість по щомісячним процентам (в тому числі прострочена) у розмірі 39435,59 гривень. 25 липня 2024 року відповідачу було направлено повідомлення-вимогу щодо дострокової сплати заборгованості за кредитним договором, проте вказана вимога відповідачем не виконана. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед АТ «Таскомбанк», що змусило позивача звернутися до суду з позовом. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 25 вересня 2024 року відкрито провадження по справі. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позові просив справу розглянути за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином, шляхом направлення судової повістки за місцем проживання, причини неявки суду не повідомив. Враховуючи неявку належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача в судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, за письмовою згодою представника позивача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Суд, дослідивши докази по справі, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що 20 вересня 2022 року між Акціонерним товариством «Таскомбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 7615931390, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит на будь-які цілі в розмірі 58716,00 гривень безготівково на рахунок [PERSON] , строком на 36 місяців, зі сплатою процентів у розмірі 5% від суми кредиту при наданні кредиту, 3,50% від суми кредиту щомісячні проценти, 10,99% від суми боргу за договором загальні річні проценти Згідно п. 3.9 Кредитного договору № 7615931390, цей договір, Умови отримання кредитів АТ «Таскомбанк» по продукту «Споживчий кредит від КредитМаркет» (публічна частина) редакція від 21.06.2022 складають єдиний кредитний договір; позичальник підписавши цей договір підтверджує, що свій примірник цього Договору він отримав. Згідно п. 3.10 Кредитного договору № 7615931390, сторони підтверджують, що до підписання цього договору вони домовились, що підписання цього договору зі сторони кредитодавця може бути здійснено власноручним підписом уповноваженої особи кредитодавця або накладенням електронного підпису або використанням факсимільного відтворення печатки кредитодавця та аналогів власноручного підпису уповноважених осіб кредитодавця за допомогою засобів механічного копіювання. В якості доказів позивач надав суду заяву-анкету на отримання послуг в АТ «Таскомбанк», кредитний договір № 7615931390, паспорт кредиту «Споживчий кредит від КредитМаркет» в АТ «Таскомбанк» № 5931390 від 20 вересня 2022 року, підписані відповідачем. АТ «Таскомбанк» повністю виконало свої зобов`язання за кредитним договором № 7615931390 від 20 вересня 2022 року та надало відповідачу кредит на умовах та розмірі, передбачених цим договором, відповідач кредит отримав, але свої зобов`язання щодо повернення грошових коштів не виконав, в результаті чого станом на 27 серпня 2024 року виникла заборгованість у розмірі 105912,35 гривень з яких: - сума заборгованості по тілу кредиту (в тому числі прострочена) у розмірі 56684,38 гривень; - сума заборгованості по відсоткам (в тому числі прострочені) у розмірі 9792,38 гривень; - сума заборгованості по комісії (в тому числі простроченій) у розмірі 39435,59 гривень, яка підтверджена розрахунком заборгованості за кредитним договором № 7615931390 від 20 вересня 2022 року. 25 липня 2024 року АТ «Таскомбанк» направлено [PERSON] повідомлення-вимогу про дострокову сплату заборгованості за кредитним договором. Таким чином, між сторонами склалися правовідносини з приводу виконання зобов`язання щодо кредитної заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ст. 627 ЦК України). Відповідно до приписів ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору; фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору; встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку; умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Відповідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частиною першою\~статті 625 ЦК України\~передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно зі\~ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 7615931390 від 20 вересня 2022 року в розмірі 105912,35 гривень підлягають задоволенню, при цьому враховує, що відповідачем були порушені умови кредитного договору № 7615931390 від 20 вересня 2022 року щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів, а на час розгляду справи суду не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за вказаним кредитним договором у добровільному порядку, при цьому, умови договору позичальнику роз`яснені та зрозумілі, про що свідчать підписи [PERSON] в заяві-анкеті, кредитному договорі № 7615931390, паспорті кредиту № 5931390 від 20 вересня 2022 року. Також, відповідачем в ході розгляду справи не надано альтернативного розрахунку заборгованості за кредитним договором та останній не скористався своїм процесуальним правом щодо надання відзиву на позов та доказів на підтвердження своїх заперечень проти позову, в разі наявності таких. Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку, що відповідач свої зобов`язання у строки та на умовах, встановлених кредитним договором № 7615931390 від 20 вересня 2022 року не виконав, тому сума заборгованості в розмірі 105912,35 гривень підлягає стягненню з відповідача у примусовому порядку, а позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до платіжної інструкції № 2120 від 10 вересня 2024 року при пред`явленні позову до суду позивачем понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 гривень.

Outcome: approved