Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, в якому просить усунути перешкоди щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми батьком, який проживає окремо від них, участі [PERSON] у вихованні [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] , шляхом встановлення наступного графіку: побачення батька з дітьми два рази на тиждень: з понеділка по п`ятницю з 15.00 год. до 18.00 год. за місцем їх навчання або за місцем їх проживання, перебування; спільний відпочинок [PERSON] та неповнолітніх [PERSON] у вихованні [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] за місцем проживання та перебування позивача з 01 серпня по 30 серпня кожного року; перебування неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] у батька за місцем його проживання (перебування) з першого по п`ятий день під час осінніх, зимових та весінніх канікул; перебування неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] у батька за місцем його проживання (перебування) у вихідні починаючи з 18.00 години п`ятниці до 18.00 години неділі кожного 2 та 4 тижня місяця; необмежене спілкування батька з неповнолітніми [PERSON] , [PERSON] особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та дітьми; зобов`язати [PERSON] , за два дні до дня зустрічі батька з дітьми, надати [PERSON] точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дітей, а у разі настання таких змін, повідомити про це [PERSON] особисто на наступний день з дня настання таких обставин. Також позивач просив стягнути з відповідачки на його користь суму сплачених позивачем судових витрат та витрат на правову допомогу, розмір якої становить -15000 грн. В обґрунтування позову позивачем зазначено, що з 15.05.2012 року по 23.02.2016 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23.02.2016 року. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON] . [INFO] . [PERSON] [INFO] . З 2014 року та після розлучення через малолітній вік та потребу діти залишились проживати з матір`ю, однак відповідачка по теперішній час чинить перешкоди батьку в спілкуванні з дітьми, відмовляється від переговорів стосовно вирішення питання щодо участі батька у вихованні дітей та їх утриманні в добровільному порядку. Натомість [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів. Так, заочним рішенням Фрунзенського районного суду від 26.11.2014 було стягнуто аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , а рішенням 09.02.2015 року стягнуто аліменти га утримання [PERSON] , [INFO] . Вказані рішення суду щодо утримання дітей позивачем сумлінно виконуються, однак відповідачка періодично створює штучні перешкоди для виконання вказаного рішення, не надає реквізити для відправлення виплат, навмисно не повідомляє державні органи про отримання аліментів від позивача, що неодноразово приводило до негативних наслідків у вигляді блокування рахунків платника аліментів. Позивач стверджує, що відповідачка весь цей час періодично блокує телефон позивача та його матері, яка доводиться бабусею дітям [PERSON] .. Також відповідачка навмисно не повідомляє де навчаються діти та переховує їх від батька. В період з 2017 по 2019 роки позивач працював за кордоном поза межами України, коли приїжджав до м. Харків зустрічався з дітьми лише в присутності [PERSON] , яка категорично не давала йому дітей. Весь час перебування за кордоном сплату аліментів останній проводив через грошові перекази, за його проханням дітей відвідувала бабуся - [PERSON] , яка на отримані від позивача гроші також купувала дітям одяг, іграшки, займалась їх розвитком та приймала участь у лікуванні дітей, привітала їх з днем народження та купувала подарунки дітям. Так на прохання [PERSON] відповідач надавала список ліків, які потрібно купити дитині, [PERSON] їх замовляла в аптеці, оплачувала та позивач вже забирала в аптеці проплачені ліки. З березня 2022 року [PERSON] забрала без дозволу батька та без його повідомлення дітей та виїхала за межі України через військову агресію РФ. Оскільки позивач та його родичі в телефоні [PERSON] заблоковані зв`язатись з нею та дітьми весь цей час немає можливості. При цьому позивач має нормальні житлові умови, де є все необхідне для дітей, має стабільний дохід та бажання виховувати своїх дітей, але відповідач постійно чинить перешкоди і не надає навіть для спілкування можливості ані побачити їх, ані спілкуватись. Вказані обставини зумовили звернення позивача з цим позовом до суду. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08.11.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11.03.2024 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, представник позивача адвокат Агаєва С.М надала до суду заяву, в якій просила позовні вимоги задовольнити та проводити розгляд справи без її участі. Відповідач та її представник в судове засідання повторно не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, причини неявки суду не сторона відповідачки не повідомила, відзив на позов не надала. Третя особа Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, у судове засідання представника не направила, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, у відповідних пояснення просить розглядати справу за відсутності представника. 08.10.2024 року до суду надійшов висновок щодо доцільності встановлення порядку участі [PERSON] у вихованні малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в наступному порядку: кожна неділя тижня з 10:00 до 17:00; в період військового стану в Україні у разі неможливості особистих побачень можливість вільного спілкування батька з дітьми за допомогою відео та аудіо зв`язку у зручний для дітей час. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини. Відповідно до свідоцтва серії [NUMBER] від 20.08.2013 року про народження [PERSON] , [INFO] , та свідоцтва серії [NUMBER] від 19.12.2014 року про народження [PERSON] , [INFO] , батьками дітей вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9, 10). Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23.02.2016 року по справі № 645/816/16-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 11-12). Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22.04.2019 року по справі № 645/996/19 позов [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, з подальшою індексацією відповідно закону, починаючи з дати набрання рішенням\~законної сили, і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 13-14). Відповідно до листа Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного регіонального управління Міністерства юстиції № 44127 від 19.06.2023 року станом на 30.05.2023 року заборгованість по аліментам у [PERSON] відсутня. Переплата становить 358,71 грн. (а.с. 15). Судом встановлено, що позивач [PERSON] 30.10.2023 року поштовим зв`язком направив на адресу Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради заяву від 25.10.2023 року, в якій, зокрема, останній зазначив, що в період з 2017 по 2019 роки він працював за кордоном поза межами України, коли приїжджав до м. Харків зустрічався з дітьми лише в присутності позивачки, яка категорично не давала йому дітей. Весь час перебування за кордоном сплату аліментів він проводив через грошові перекази, за його проханням дітей відвідувала бабуся - [PERSON] , яка на отримані від позивача гроші також купувала дітям одяг, іграшки, займалась їх розвитком та приймала участь у лікуванні дітей, вітала їх з днем народження та купувала подарунки дітям. При цьому [PERSON] не повідомляла позивача на його прохання про місце навчання дітей. [PERSON] , яка ніде ніколи не працювала боялась, що він зможе забрати собі дітей, тому чинила перешкоди у спілкуванні батька з дітьми. Позивач весь цей час не ініціював звернення до суду та до органів опіки стосовно порушення його батьківських прав з боку позивачки через острах того, що [PERSON] взагалі заборонить йому спілкуватись і бачитись з дітьми. Крім того, він переживав за психічний стан дітей і не хотів щоб конфлікт між ними відобразився на дитячій психіці. Тому виконував свої батьківські обов`язки в тих межах, які встановлені самою [PERSON] . Позивач вважав, що мати дітей буде дозволяти йому безперешкодно бачитись з дітьми і брати більш активну участь в їх вихованні. Зі змісту вказаного листа, також, вбачається, що з початку повномасштабного вторгнення РФ в Україну, у лютому 2022 року [PERSON] заблокувала контакти позивача та його батьків в усіх телефонах та соціальних мережах та вивезла дітей без згоди позивача у невідомому напрямку. Більш того, відповідачка намагається позбавити позивача батьківських прав, з причин, які нею самою штучно були вжиті та не відповідають дійсності. Таким чином, позивач просив Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради з метою усунення йому перешкод в участі у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] , провести акт обстеження житлових умов батька за адресою: [ADDRESS] ; попередити мати дітей - [PERSON] , [INFO] , про незаконність її дій щодо обмеження прав заявника; встановити графік участі батька у вихованні дітей з правом забирати до себе дітей у вихідні дні та під час канікул (а.с. 16, 17-18). Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради надано висновок № 365 від 20.09.2024 року щодо доцільності встановлення порядку участі [PERSON] у вихованні малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , відповідно до якого Департамент вважав за доцільне визначити спосіб участі [PERSON] у вихованні та вільному спілкуванні з малолітніми дітьми [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , за місцем його проживання: [ADDRESS] , чи за місцем його фактичного перебування кожну неділю тижня з 10:00 год. до 17:00 год. Порядок виконання вищевизначеного способу участі батька у спілкуванні та вихованні дітей, в частині особистих побачень відстрочити на час воєнного стану в Україні та перебування дітей у цей період за кордоном, та залишити під час перебування батька в країні фактичного місця проживання дітей за кордоном. Забезпечити в період військового стану в Україні у разі неможливості особистих побачень вільного спілкування малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] за допомогою відео та аудіо зв`язку в зручний для дітей час (а.с. 156-157). Таким чином, між сторонами склались правовідносини щодо участі у спілкуванні та вихованні батьком дітей, що регулюються нормами Конвенції про права дитини та приписами Сімейного кодексу України. Частиною третьою статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до статті 16 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, інші члени сім`ї та родичі, зокрема ті, які проживають у різних державах, не повинні перешкоджати одне одному реалізувати право дитини на контакт з ними, зобов`язані гарантувати повернення дитини до місця її постійного проживання після реалізації нею права на контакт, не допускати неправомірної зміни її місця проживання. Статтею 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Згідно зі ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Відповідно до ч.ч. 1 - 2 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, орган опіки та піклування подає письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Частиною шостою статті 19 СК України передбачено, що суд може не погодитися із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, статті 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78). Приписами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Частинами 1, 2 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування . Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд зазначає, що позивач є батьком дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а тому, відповідно, має право на спілкування зі своїми дітьми. Жодних обставин або належних чи допустимих доказів, які унеможливлювали б право батька на спілкування з дітьми, чи обставин, які свідчили б, що спілкування батька з дітьми перешкоджало б нормальному розвитку дітей, в ході судового розгляду справи не встановлено. Визначаючи позивачу порядок спілкування з його дітьми, суд погоджується із висновком органу опіки та піклування, яким визначено графік побачень позивача із дітьми, що повністю відповідає інтересам малолітніх дітей, тому саме такий графік побачень суд приймає до уваги і визначає позивачу для побачення з дітьми наступний графік. З урахуванням встановлених судом обставин, враховуючи баланс інтересів дітей та батьків, суд вважає за необхідне зобов`язати [PERSON] не перешкоджати зустрічам і вихованні батька та малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та визначити способи участі [PERSON] у вихованні дітей, шляхом вільного спілкування батька з малолітніми дітьми за місцем його проживання: [ADDRESS] , чи за місцем його фактичного перебування кожну неділю тижня з 10:00 год. до 17:00 год.. Визначаючи порядок побачень батька з дітьми, суд виходить з того, що діти наразі знаходяться за межами України разом з матір`ю. Отже, потенційне спілкування батька з дітьми за допомогою телефонного зв`язку не може бути обмежене ні часом, ні матір`ю, однак з урахуванням думок дітей. Можливість побачень батька з дітьми в Україні ускладняється фактом того, що діти на теперішній час проживають за кордоном України, тому суд приходить до висновку, що порядок виконання вищезазначеного способу участі батька у спілкуванні та вихованні дітей в частині особистих зустрічей доцільно відстрочити на час воєнного стану в Україні та перебування дітей у цей період за кордоном та залишити під час фактичного перебування батька в країні місця проживання дітей з матір`ю за кордоном. Суд вважає, що порядок виконання вищевизначеного способу участі батька у спілкуванні та вихованні дітей, в частині особистих побачень слід відстрочити на час воєнного стану в Україні та перебування дітей у цей період за кордоном, та залишити під час перебування батька в країні фактичного місця проживання дітей за кордоном, а також забезпечити в період військового стану в Україні у разі неможливості особистих побачень вільного спілкування малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] за допомогою відео та аудіо зв`язку в зручний для дітей час. Таким чином, суд доходить висновку, що позовну заяву слід задовольнити частково. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial