Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-21 00:00:00

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області звернувся позивач із позовною заявою до Святогірської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування. Свої вимоги обґрунтували тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина на рухоме та нерухоме майно, а саме: житловий будинок, господарські будівлі та споруди, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , який належав спадкодавцю та земельної ділянки площею 0,15 га, на якій розташовано вищенаведений житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Житловий будинок було побудовано спадкодавцем до 05.08.1992 року, право власності в КП «БТІ» не зареєстровано, що підтверджується інформаційною довідкою з реєстру ДРРП №376391706 від 29.04.2024 року, технічним паспортом ТОВ «Словтехінвент» від 10.02.2017 року, де рік будівництва зазначено 1970, 1989, 1990 роки, довідкою Маяківської сільської ради Слов`янського району Донецької області від 06.02.2017 року №250 щодо записів в погосподарській книзі. На момент смерті спадкодавця разом з ним за адресою: [ADDRESS] були зареєстровані та фактично проживали з 1970 року дружина [PERSON] (померла) та син [PERSON] (позивач). Таким чином, після смерті батька (спадкодавця) його дружина та син (позивач) прийняли спадщину за законом в рівних частках, однак спадкові права не оформили. [INFO] померла мати позивача [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на вищевказане нерухоме майно, а саме: частка житлового будинку, господарські будівлі та споруди, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , яку мати фактично прийняла після смерті чоловіка. Враховуючі вищенаведене, позивач є єдиним спадкоємцем після померлих матері та батька на цілий житловий будинок. Однак позивач на відповідний житловий будинок отримав постанову державного нотаріуса Другої Слов`янської державної нотаріальної контори Донецької області про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю правовстановлювального документа на вказаний будинок на ім`я спадкодавця. 10.02.2017 року ТОВ «Словтехінвент» виготовлено технічний паспорт на вищезазначений житловий будинок, господарські будівлі та споруди, які побудовані до 05.08.1992 року, тому вказаний житловий будинок, господарські будівлі та споруди на підставі технічного паспорту вважаються введеними до експлуатації, самочинно збудовані будівлі та споруди відсутні. Тому, просить визнати за позивачем право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] матері позивача [PERSON] , та померлого [INFO] батька [PERSON] . В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, проте направили на адресу суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, в яких заявлені позовні вимоги підтримали, просили задовольнити їх у повному обсязі. В судове засідання представник відповідача Святогірської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області, у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, проте направив на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій просив суд ухвалити рішення на власний розсуд, із урахуванням наявних у справі матеріалів. Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Святогірської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, підлягають задоволенню з наступних підстав. Як видно з копії Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 08 вересня 1998 року Маяківською сільською радою Слов`янського району Донецької області, [PERSON] помер [INFO] у с. Тетянівка Слов`янського району Донецької області, про що зроблено відповідний актовий запис № 42. Частинами 1, 2 статті 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно зі ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Отже, після смерті [PERSON] [INFO] відкрилася спадщина. Відповідно до Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 20 січня 1966 року Маяківською сільською радою Слов`янського району Донецької області, [PERSON] народився [INFO] у с. Тетянівка Слов`янського району Донецької області, його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Таким чином, позивач є сином [PERSON] , та відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України, [PERSON] є спадкоємцем першої черги спадкування за законом. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на рухоме та нерухоме майно, а саме: житловий будинок, господарські будівлі та споруди, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , побудований у 1970 році, який належав спадкодавцю на підставі запису № 21 особовий рахунок № [NUMBER] в по господарській книзі Маяківської сільської ради Слов`янського району Донецької області за 2016 2020 роки, що підтверджується Довідкою від 06.02.2017 року № 250 та земельної ділянки площею 0,15 га, на якій розташовано вищенаведений житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Земельна ділянка була передана спадкодавцю у приватну власність на підставі рішення 11 сесії Маяківської сільської ради XXII скликання від 25 квітня 1997 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність», цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), розташована за адресою: Донецька область, Слов`янський район, с. Тетянівка. Відповідно до Листа Другої Слов`янської державної нотаріальної контори Донецької області № 73/01-16 від 09.05.2024 року, після померлого [PERSON] , який помер [INFO] , заяви про прийняття спадщини не надходили, спадкова справа не заводилась. Як видно з копії Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 13 травня 2016 року Виконкомом Маяківської сільської ради Слов`янського району Донецької області, [PERSON] померла [INFO] у с. Тетянівка Слов`янського району Донецької області, про що зроблено відповідний актовий запис № 16. Частинами 1, 2 статті 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно зі ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Отже, після смерті [PERSON] [INFO] відкрилася спадщина. Як було зазначено вище, позивач є сином [PERSON] , та відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України, [PERSON] є спадкоємцем першої черги спадкування за законом. З метою оформлення своїх спадкових прав позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Як видно з дослідженої в судовому засіданні спадкової справи № 233/2016, заведеної державним нотаріусом Другої Слов`янської державної нотаріальної контори Донецької області після смерті [PERSON] , 30 вересня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері [PERSON] . Заповіти спадкодавця відсутні. Окрім позивача, із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса ніхто не звертався, з чого суд робить висновок про те, що інші спадкоємці першої черги за законом після смерті [PERSON] відсутні. Однак, 28 лютого 2017 року, державним нотаріусом Другої Слов`янської державної нотаріальної контори Донецької області Грецькою Т.П. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на вказаний будинок на ім`я спадкодавця. Як зазначено у Довідці Маяківської сільської\~ради Слов`янського\~району Донецької\~області № 1520 від 28.09.2016 року, за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований позивач [PERSON] з 1970 року по теперішній час та була зареєстрована [PERSON] з 1970 року по день своєї смерті [INFO] . Відповідно до Довідки Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» № 462-2/0.45/01 від 21 лютого 2017 року, право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , станом на 01.01.2013 року в КП «Бюро технічної інвентаризації» не зареєстроване. Інвентаризація нерухомого майна за вказаною адресою не проводилась. Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 376391706 від 29.04.2024 року, відомості про зареєстроване право власності на житловий будинок [ADDRESS] відсутні. Відповідно до Технічного паспорту на будинок за адресою: [ADDRESS] , виготовленого ТОВ «Словтехінвент» після смерті [PERSON] , станом на 10.02.2017 року, на території домоволодіння знаходяться: житловий будинок літ. «А-2», загальною площею 87.2 кв.м., житловою площею 33.3 кв.м.; гараж літ. «Б», літня кухня літ. «В», льох літ. «Г», сарай літ. «Д», душ літ. «Е», вбиральня літ. «Ж», навіс літ. «З», огорожа № 1. Частиною 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-IV передбачено, що право на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до частини 4 статті 3 цього Закону, права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства яке діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Пунктом 1.3 Тимчасового Положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року №7/5 (втратило чинність 01 січня 2013 року) було передбачено, що Державна реєстрація прав проводиться реєстраторами бюро технічної інвентаризації у межах встановлених адміністративно-територіальних одиниць, обслуговування на території яких здійснюється БТІ, створеними до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України» та підключеними до Реєстру прав власності на нерухоме майно. Згідно з пунктом 1.8 цього Положення реєстр прав власності на нерухоме майно є єдиною державної інформаційною системою, що містить відомості про зареєстровані права, суб`єктів прав, об`єкти нерухомого майна та незавершеного будівництва (далі об`єкти, права щодо яких підлягають державній реєстрації), правовстановлюючі документи та документи, на підставі яких проведено державну реєстрацію права власності на об`єкт незавершеного будівництва. Так, на час будівництва спірного будинку діяла постанова Ради\~Міністрів УРСР\~від 12\~березня 1981\~року №\~125\~«Про приймання\~в експлуатацію\~закінчених будівництвом\~об`єктів» (втратила чинність згідно з постановою КМУ\~від 15\~жовтня 1992\~року №587 у зв`язку з прийняттям постанови КМУ від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення»). Відповідно до п.п. «к» п. 2 Постанови передбачалось прийняття в експлуатацію державними приймальними комісіями (призначеними виконкомами районних, міських або районних у містах Рад народних депутатів) жилих будинків, гуртожитків, будинків дитячих дошкільних закладів, загальноосвітніх шкіл, незалежно від їх відомчої належності, а також усіх інших об`єктів житлово-цивільного призначення, які збудовані на кошти міжгосподарських підприємств/організацій у сільському господарстві, а також колгоспів, інших кооперативних та інших організацій або замовниками/забудовниками яких є виконкоми районних, міських або районних у містах Рад народних депутатів. Постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» (втратила чинність 30 грудня 2004 року) було вперше встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва. Зазначеною Постановою було встановлено, що порядок прийняття в експлуатацію об`єктів недержавного замовлення визначається Радою Міністрів АРК, Київською та Севастопольською міськими держадміністраціями та погодженням з Держбудом. Крім того, суд зважає і на те, що відповідно до п. 3.1 роз`яснення ВССУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Як роз`яснив Пленум Верховного суду України у п.9 постанови «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» № 7 від 04.10.1991 року, право власності на житловий будинок, збудований громадянами на відведеній в установленому порядку на земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Листом Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23.03.1999 року № 12/5-126 роз`яснюється, що по об`єктах, які збудовані до 05.08.1992 року, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку, що складається БТІ. Тобто громадяни, які збудували житлові будинки до 05.08.1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно на земельній ділянці яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. Беручи до уваги зазначені нормативно правові акти, ВССУ у вищезгаданому листі № 24-753/0/4-13 робить висновок, що за наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності, в порядку спадкування, на спірні будинки, збудовані до 05.08.1992 року, на які спадкоємець не отримав правовстановлюючі документи. Таким чином по об`єктах, що збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 05 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ. Крім того, згідно роз`яснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по об`єктах нерухомого майна, що збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації. Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно частин\~першої та\~другої статті\~49\~Закону України\~«Про нотаріат»,\~нотаріус відмовляє\~у вчиненні\~нотаріальної дії, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною першою статті 319 ЦК України, встановлено, що здійснення права власності полягає у володінні, користуванні, розпорядженні своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України зазначено, що до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцю з моменту відкриття спадщини. Судом встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті своїх батьків [PERSON] та [PERSON] . Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок позивач не може, оскільки ним не подано нотаріусу всіх документів, що необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Враховуючи вищезазначені\~норми Закону,\~беручи до\~уваги те,\~що спадкове\~майно:\~житловий будинок\~з господарськими\~будівлями і\~спорудами,\~який розташований\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~побудований у\~1970\~році,\~за наявності\~на такий\~будинок відповідної\~технічної документації,\~суд вважає\~за можливе,\~за наявності\~відповідних доказів,\~визнати право\~власності,\~в порядку\~спадкування,на такий будинок, на який спадкодавець не отримав правовстановлюючі документи. Іншого шляху, ніж визнання права власності на вказане спадкове майно в судовому порядку, у позивача немає. Враховуючи вищенаведене, суд, на підставі наявних у справі доказів, прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. Виходячи з аналізу чинного законодавства та встановлених обставин справи, оцінивши представлені в силу положень ст. 81 ЦПК України докази, суд приходить до висновку, що вони повністю узгоджуються між собою, не містять внутрішніх протиріч, і у своїй сукупності є достатніми, для того щоб дійти висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] .

Outcome: approved