Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-16 00:00:00

1. Відомості про рух справи. Заяви і клопотання, процесуальні дії у справі. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») надійшов до Любешівського районного суду Волинської області поштою 29 жовтня 2024 року. Ухвалою суду від 04 листопада 2024 року відкрито спрощене провадження у справі. Постановлено розглянути справу 09 грудня 2024 року з повідомленням сторін. Представником відповідача Рудзеєм Ю.В. подано відзиву на позовну заяву. Представником позивача Миколаєнко В.М. подано додаткові пояснення до позову, які судом долучено до матеріалів справи як відповідь на відзив. Розгляд справи відкладався, у тому числі у зв`язку з визнанням явки сторін у судове засідання обов`язковою. На призначену дату судового розгляду 17 січня 2025 року сторони не з`явилися. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалось. 2. Стислий виклад позиції позивача. ТОВ «ФК «ЄАПБ» у позовній заяві вказує, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі - ТОВ «1 Агентство») та відповідачем [PERSON] 23 жовтня 2023 року укладено електронний договір позики № 4998763. Відповідно до умов договору відповідач отримав у ТОВ «1 Агентство» 10 тисяч гривень позики на 24 днів з фіксованою процентною ставкою 21,37 % за перший день та 3 %, починаючи з другого дня користування. Згідно з додатковою угодою до договору позики від 04 грудня 2023 року збільшено суму позики до 6 тисяч гривень. Відповідач не виконував своїх зобов`язань перед первісним позичальником. Відповідно до реєстру боржників № 23 від 11 квітня 2024 року та договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року, що укладені між ТОВ «1 Агентство» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», позивач набув право грошової вимоги до [PERSON] на суму 41271,5 гривень, з яких 9950 гривень - сума основного боргу, 31321,5 гривень - відсотки. ТОВ «ФК «ЄАПБ» у позовній заяві вказує, що між ТОВ «1 Агентство» та відповідачем [PERSON] 28 листопада 2023 року укладено електронний договір позики № 76966663. Відповідно до умов договору відповідач отримав у ТОВ «1 Агентство» 2 тисячі гривень позики на 30 днів з фіксованою процентною ставкою 2,5 % на день. Згідно з додатковою угодою до договору позики від 04 грудня 2023 року збільшено суму позики до 6 тисяч гривень. Відповідач не виконував своїх зобов`язань перед первісним позичальником. Відповідно до реєстру боржників № 22 від 11 квітня 2024 року та договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року, що укладені між ТОВ «1 Агентство» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», позивач набув право грошової вимоги до [PERSON] на суму 23400 гривень, з яких 6 тисяч - сума основного боргу, 17400 гривень - відсотки. Таким чином, ТОВ «ФК «ЄАПБ» всього просить стягнути з [PERSON] 64671,50 гривень заборгованості за договорами позики, на які позивач набув право грошової вимоги. 3. Стислий виклад позиції відповідача. Представник відповідача [PERSON] у відзиві на позов просив відмовити повністю у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ». Представник відповідача звертає увагу суду на правові висновки Верховного Суду України у справах № 910/4518/16, № 444/9519/12, № 912/1120/16 щодо припинення права кредитора нараховувати проценти поза межами строку кредитування. Крім цього, позивачем подано витяг до договору факторингу, яке не підписано представником ТОВ «1 Агентство». 4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Згідно з пунктом 1.1 договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року, що укладений між ТОВ «1 Агентство» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою, процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані, зазначені у відповідних реєстрах боржників, які формуються згідно додатку № 1 та є невід`ємною частиною договору. Відповідно до додаткової угоди № 2 від 28 липня 2021 року до договору факторингу № 14/06/21 ТОВ «1 Агентство» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» пункт 1.3 договору виклали у новій редакції: клієнт зобов`язується протягом десяти робочих днів з дати відступлення права вимоги до договором позики фактору повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних фактору, надати інформацію, передбачену чинним законодавством, про фактора у спосіб, передбачений договором про споживчий кредити та вимогами чинного законодавства. [PERSON] та ТОВ «1 Агентство» 23 жовтня 2023 року в електронній формі уклали договір позики № 4998763, згідно з яким відповідач отримав у позику у первісного кредитора 10 тисяч гривень. Строк позики становив 24 дні, процентна ставка за перший день користування кредитом становить 21,37 %, базова процентна ставка з другого дня користування позикою до дати повернення - 3,00 % на день. ТОВ «1 Агентство» та [PERSON] 28 листопада 2023 року уклали електронний договір позики № 76966663. Відповідно до умов договору відповідач отримав у ТОВ «1 Агентство» 2 тисячі гривень позики на 30 днів з фіксованою процентною ставкою 2,5 % на день. Згідно з додатковою угодою до договору позики від 04 грудня 2023 року збільшено суму позики до 6 тисяч гривень. У додатковій угоді № 22 до договору факторингу № 14/06/21, що укладена між ТОВ «1 Агентство» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» 11 квітня 2024 року, не зазначено яка загальна сума прав вимоги, що відступаються. Оговорюючи ціну продажу прав вимоги, сторони покликаються на реєстри боржників № 22 та № 23 від 11 квітня 2024 року. Відповідно до витягу реєстру боржників № 23 від 11 квітня 2024 року позивачу передано право грошової вимоги до [PERSON] за договором позики № 4998763 на суму 41271,5 гривень, з яких 9950 гривень - сума основного боргу, 31321,5 гривень - відсотки. Відповідно до витягу реєстру боржників № 22 від 11 квітня 2024 року позивачу передано право грошової вимоги до [PERSON] за договором позики № 76966663 на суму 23400 гривень, з яких 6 тисяч гривень - сума основного боргу, 17400 гривень - відсотки. 5. Норми права, які застосував суд. Згідно з пунктами 3, 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) засадами цивільного судочинства зокрема є свобода договору, справедливість, добросовісність та розумність. Згідно з частиною першою статті 509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до частини першої статті 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності з частиною першою статті 530 ЦК, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі статтею 610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 629 ЦК договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі статтею 1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 1077 ЦК за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Згідно із статтею 1078 ЦК предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Згідно з частиною першою статті 1079 ЦК сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. 6. Мотиви суду щодо позовних вимог. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першої статті 89 ЦПК встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Аналізуючи подані позивачем докази, законодавство, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позову через недоведеність позовних вимог з таких міркувань. В суді встановлено, ТОВ «1 Агентство» та відповідач [PERSON] 23 жовтня 2023 року та 28 листопада 2023 року в електронній формі уклали два договори позики. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Між тим, позивачем не надано суду доказів передання позикодавцем боржнику оговорених у договорах позики коштів відповідно до статті 1046 ЦК. Верховний Суд у постанові від 18 жовтня 2023 року у справі № 905/306/17 виснував, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором,а також докази на підтвердження оплати за договором. Повертаючись до обставин справи, суд констатує, що відповідно до пункту 1.1 предметом укладеного між ТОВ «1 Агентство» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року є право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою, процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту. Натомість право грошової вимоги у первісного позикодавця по договору № 4998763 від 23 жовтня 2023 року виникло 17 листопада 2023 року, а по договору № 76966663 від 28 листопада 2023 року - 28 грудня 2023 року. За відсутності договору факторингу, укладеного після прострочення зобов`язань позичальником, або ж про передачу майбутньої вимоги додаткові угоди та реєстри боржників не можуть вважатися належними доказами переходу до позивача права грошової вимоги. Отже, суд констатує, що позивач не надав доказів, на підставі яких у нього виникло право грошової вимоги до відповідача. 7. Питання розподілу судових витрат. ТОВ «ФК «ЄАПБ» при поданні позовної заяви сплатило 3028 гривень судового збору, який відповідно до статті 141 ЦПК у зв`язку з відмовою у задоволенні позову необхідно залишити за позивачем. 8. Висновок суду щодо позовних вимог. Враховуючи наведене,

Outcome: dismissed