Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-26 00:00:00

Позивач [PERSON] , в особі представника [PERSON] , яка діє на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії АР № 1198564 від 20 вересня 2024 року (а.с.11-12) звернулася до Жовтневого районного суду міста Запоріжжя з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 14\~листопада 2015 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 1664. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , який після розірвання шлюбу буде проживати з позивачем. Позивач вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося з причини різних поглядів на подружнє життя, що у кінцевому результаті призвело до втрати почуття любові одне до одного, фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин. Позивач стверджує, що фактичні шлюбні відносини припинені у 2022 році. Наразі шлюб носить формальний характер. Спільне господарство сторони не ведуть. На думку позивача, спільне життя, примирення з відповідачем та збереження сім`ї є неможливим. Посилаючись на зазначені обставини, враховуючи, що шлюб фактично не існує, сім`ю зберегти неможливо, позивач просить суд розірвати шлюб, який укладений між [PERSON] і [PERSON] , та який зареєстровано 14 листопада 2015\~року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 1664. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище « [PERSON] », яке було присвоєно їй під час реєстрації шлюбу. Також позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, понесенні при зверненні до суду. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 24 жовтня 2024 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.17). У судове засідання позивач [PERSON] і представник позивача - адвокат Кравченко\~О.В. не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені судом своєчасно та належним чином (а.с.19-20). Разом з тим, позивач [PERSON] подала до канцелярії суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить позов задовольнити (а.с.28). Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином (а.с.21). Разом з тим, представник відповідача адвокат Левицька Ю.В., яка діє на підставі ордеру на надання правничої допомоги від 26 грудня 2024 року (а.с.25), надіслала на адресу суду через підсистему «Електронний суд» заяву про розгляд справи без участі сторони відповідача, позовні вимоги визнає у повному обсязі та просить суд розірвати шлюб, укладений між сторонами по справі. При цьому, відповідач зазначив у відзиві, що малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за місцем реєстрації матері, проте сторони у добровільному порядку домовилися між собою, що їх син з понеділка по четвер кожного тижня, кожного місяця проживає у батька за адресою: [ADDRESS] , та інколи в інші дні (за домовленістю), а з п`ятниці по неділю кожного тижня кожного місяця він проживає з матір`ю за адресою: [ADDRESS] (а.с.23-24). Долучивши до відзиву копію акту № 53 від 26.12.2024 року, який складено трьома свідками-сусідами відповідача [PERSON] , та посвідчено головою ОСББ\~«Деповська 85» Шмаровоз В.А., щодо проживання дитини [PERSON] , [INFO] , щотижня з понеділка по четвер кожного місяця разом з батьком [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] (а.с.26). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За правилами ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частин 3, 4 статті 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Частина 3 статті 105 СК України передбачає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110\~цього Кодексу. За змістом ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що 14 листопада 2015 року між [PERSON] і [PERSON] було укладено шлюб, про що Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції було видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 14 листопада 2015 року, відповідний актовий запис № 1664. При укладенні шлюбу дружина змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.4). [INFO] у [PERSON] і [PERSON] народився син [PERSON] , про що Шевченківським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 18 травня 2016 року, відповідний актовий запис № 501 (а.с.5). Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вивчивши обґрунтування заявлених позивачем [PERSON] позовних вимог, врахувавши, що сторони не бажають зберегти шлюб та сім`ю, а також не мають намірів проживати спільно, оскільки факти, які викладені у позовній заяві, свідчать про те, що шлюб між сторонами фактично розпався, шлюбні стосунки сторони не підтримують, від шлюбу мають спільну малолітню дитину, спір між сторонами щодо нажитого в шлюбі майна відсутній, приймаючи також до уваги, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, незважаючи на зусилля суду до примирення подружжя, суд дійшов висновку про те, що сім`ю зберегти не має можливості, тому суд приходить до висновку про розірвання шлюбу між сторонами. За правилами ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до статті 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За змістом ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, відповідно до положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України, приймаючи до уваги визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд вважає необхідним повернути позивачу [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову до суду, а саме, у розмірі 605 грн. 60 коп., згідно квитанції про сплату №\~4867-2668-7552-8026 від 20.09.2024 року (а.с.1а). Крім того, відповідно до положень п.1) ч. 2 ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] залишок судових витрат у вигляді судового збору за пред`явлення позову до суду, а саме у сумі 605\~грн. 60 коп., які були понесені позивачем та документально підтверджені відповідною квитанцією про сплату судового збору від 20.09.2024 року (а.с.1а). На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved