Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-16 00:00:00

10 червня 2024 року до Піщанського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів. У вказаній позовній заяві позивач просить суд змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з відповідача згідно з рішенням Піщанського районного суду Вінницької області від 18 січня 2019 року, та стягувати з відповідача [PERSON] , [INFO] , уродженця смт. Піщанка Піщанського району (в даний час Тульчинського) Вінницької області аліменти на її користь на утримання дитини [PERSON] [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня набрання чинності рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Піщанського районного суду Вінницької області від 18 січня 2019 року, [PERSON] , з яким вона знаходиться в зареєстрованому шлюбі, стягнуто аліменти на її користь на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 1\~200 грн. щомісячно починаючи з 14 вересня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. На даний час 1\~200 грн., які вона отримувала на утримування дитини знецінилися настанням безповоротних інфляційних процесів внаслідок яких відбулося різке неодноразове підняття цін на товари, продукти харчуванням тому числі дитячого, збільшення цін на дитячий одяг, ліки послуги тощо, у зв`язку з чим значно збільшився розмір витрат на утримання дитини. Фактичні обставини справи у світлі викладених норм права свідчать, що раніше присуджений розмір аліментів в сумі 1\~200 грн. на дитину є меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зазначає, що їхня спільна з відповідачем дитина перебуває на її утриманні, що стверджується довідкою за № 600 від 27.03.2024 року Піщанської селищної ради. Враховуючи, що утримувати неповнолітньої дитини є обов`язком як батька, так і матері, беручи до уваги, що прожитковий мінімум на дітей відповідного віку, становить більше, ніж 1\~200 грн., виходячи із мого сімейного та матеріального стану та інтересів дитини, а також те що відповідач має стабільну заробітну плату так як знаходиться на службі в Збройних силах України, вона вважає обґрунтованість свого позову про зміну способу стягнення аліментів з 1\~200 грн. на дитину, до 1/4 частки доходів відповідача щомісячно. Враховуючи те, що відповідач даний час жодних дій щодо допомоги самостійно не проявив бажання збільшити розмір аліментів на утримання дитини, тому вважає за можливе та необхідне клопотатися перед судом про зміну способу стягнення аліментів з відповідача на мою користь на утримання дитини,і вважаю за можливе та необхідне клопотатися перед судом про зміну способу стягнення аліментів з відповідача на мою користь встановивши їх в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, на дитину, встановленого для дитини відповідного віку. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 червня 2024 року дану справу було передано для розгляду судді Гринишиній А.А. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, враховуючи, що відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, судом було здійснено запит до Піщанської селищної ради для отримання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача [PERSON] , з метою визначення підсудності. 17 червня 2024 року до суду надійшла відповідь з Піщанської селищної ради за №976 від 11 червня 2024 року, відповідно до якої [PERSON] , зареєстрований в [ADDRESS] . Ухвалою суду від 19 червня 2024 року в даній справі було відкрито провадження та вирішено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначено по цивільній справі судове засідання на 09 годину 00 хвилин 18 липня 2024 року, яке в подальшому було відкладено, востаннє на 14 годину 00 хвилин 17 січня 2025 року. Ухвалою суду від 17 січня 202 року постановлено провести заочний розгляд цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів. Позивач [PERSON] в судове засідання 17 січня 2025 року не з`явилися, подала на адресу суду заяву, в які вона просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити, та не заперечує проти винесення у справі заочного рішення у разі неявки відповідача. Відповідач [PERSON] в жодне судове засідання не з`явився, разом з тим 18 вересня 2024 року, відповідача [PERSON] повідомив суд, що перебуває в зоні бойових дій, та у зв`язку з необхідністю подачі заяви про визнання позову, просив відкласти судове засідання на іншу дату, в подальшому в судові засідання не з`являвся. Відзиву на позовну заяву та будь-яких заяв та клопотань від відповідача на адресу суду не надходило. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи у даному судовому засіданні за відсутності учасників справи, які не з`явилися, та ухвалення судового рішення немає. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали даної цивільної справи, вивчивши правові норми, що регулюють дані правовідносини, приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Під час судового розгляду на підставі наданих доказів судом встановлено, що що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] , зареєстрували шлюб 16 липня 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.7). Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] являються батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.8). Відповідно до довідки Піщанської селищної ради Вінницької області від 27 березня 2024 року № 600, [PERSON] , [INFO] зареєстрований та проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . (а.с.10). Рішенням Піщанського районного суду Вінницької області від 18 січня 2019 року, яке набрало законної сили 19 лютого 2019 року, постановлено, зокрема, стягувати з [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого та проживаючого в [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , яка проживає в [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1 200 гривень щомісячно, починаючи з 14 вересня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з частиною першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 51 Конституції України передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батьків та права на їх повноцінне життя та всебічний розвиток. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної\~Ради №789-ХІІ\~від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Як передбачено статтею 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно зі статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статей 182 СК України, так і положень статей 183,184 СК України. Відповідно до статті 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У силу положень статей 183, 184\~СК України суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У частині першій статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, зміна способу стягнення аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України) і зміна визначеного раніше розміру аліментів (ст. 192 ч. 1 СК України) є різними правовими інститутами. Водночас, ці інститути тісно пов`язані між собою. Зазвичай зміна способу стягнення аліментів може тягнути і зміну розміру (збільшення, зменшення) раніше обумовлених чи присуджених аліментів, зміна способу стягнення аліментів може слугувати засобом, методом зміни розміру стягуваних аліментів. Сімейний кодекс\~України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192\~СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки\~стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Такий висновок зроблено у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13. Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду (постанова Верховного Суду України № 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року). Таким чином, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що відповідач, [PERSON] , [INFO] , житель смт. Піщанка, Тульчинського району, Вінницької області, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» 26.02.2022 року призваний на військову службу у в/ч [NUMBER] . Разом з тим, верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що, вирішуючи питання про зупинення на підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України провадження у справі про зміну розміру та способу стягнення аліментів на дитину через перебування відповідача у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан, суд має враховувати, зокрема, те, чи мав відповідач можливість висловитися щодо позовних вимог, чи користується правовою допомогою під час судового провадження, чи є належні докази того, що його військова частина переведена на воєнний стан, і що він виконує бойові завдання, перебуваючи у зоні бойових дій, унаслідок чого не може брати участь у судових засіданнях ні особисто, ні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Не враховуючи ці обставини, обов`язкове зупинення провадження у справі про зміну розміру та способу стягнення аліментів на дитину хоч і відповідатиме певним інтересам відповідача, який перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан, але може шкодити захищеним інтересам дитини у передбаченому законом утриманні з боку такого відповідача. Суд зазначає, що відповідач [PERSON] 06 липня 2024 року, повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.22) та в подальшому звертався до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи, та висловив намір визнати позовні вимоги (а.с.37), в подальшому судові виклики не отримував. Відповідно до частини 1 статті 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 статті 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Обов`язок утримувати дитину це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків, яке виникає з моменту народження дітей і зберігається до досягнення ними повноліття. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. Ті обставини, що з віком потреби дитини зростають, що в свою чергу, тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживає дитина, на її утримання, забезпечення освіти, гармонійного розвитку, медичного догляду та відпочинку дитини є загальновідомими та не потребують доказування. Із урахуванням цього, доведеним є факт, що потреба в коштах для утримання і розвитку дитини істотно зросла, тому виникли підстави для вимоги до платника аліментів про збільшення їх розміру шляхом зміни способу їх стягнення. Спільна дитина сторін проживає разом із матір`ю, відтак саме на неї лягає основний тягар по утриманню та вихованню сина. Як встановлено, судом рішенням Піщанського районного суду Вінницької області від 18 січня 2019 року, постановлено, стягувати з\~ [PERSON] аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 1\~200 гривень щомісячно, починаючи з 14 вересня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Суд наголошує, що виховання дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, у зв`язку з чим, певним чином, з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє батьків для розвитку дітей таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного. Європейський суд з прав людини у рішенні від 07.12.2006 у справі «Хант проти України» (Hunt v. Ukraine) (Заява № 31111/04) вказав на те, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (п. 54). Суд враховуючи, що з моменту присудження аліментів син сторін підріс і витрати на його утримання зросли, а матеріальне становище платника аліментів дозволяє сплачувати аліменти у згаданому розмірі, беручи до уваги, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів, приходить до висновку про наявність підстав для зміни способу стягнення аліментів з твердої грошової суми, що складала 1\~200 гривень, на 1/4 частку від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття, визначений розмір аліментів є необхідним для життєдіяльності неповнолітньої дитини сторін та збереження того рівня життя, який діти мають тоді, коли утримуються обома батьками та отримують надійне стабільне матеріальне утримання як з боку матері, так і з боку батька, у сім`ї. Сплата аліментів при визначеному новому способі проводиться з дня набрання рішення законної сили (п.23постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд бере до уваги норми ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, яка визначає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. А тому, враховуючи, що позовні вимоги задоволені судом повністю, враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду із вказаними позовними вимогами, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі, що складає 1\~211 грн. 20 коп.

Outcome: approved