Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-22 00:00:00

Львівське комунальне підприємство «Старий Львів» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідачки на користь Львівського комунального підприємства «Старий Львів» заборгованість за послуги з утримання будинку у розмірі 7575 гривень 34 копійки та суму понесених позивачем витрат на сплату судового збору у розмірі 3028 гривень 00 копійок. Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач покликається на те, що відповідачу, як власнику квартири [ADDRESS] , ЛКП «Старий Львів» надаються послуги з утримання будинку. Відповідачка оплату за отримані житлово-комунальних послуг не здійснює і за період з липня 2022 р. по червень 2024р. включно заборгувала перед позивачем по оплаті цих послуг 7575 гривень 34 копійки. З огляду на наведене, позивач просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Ухвалою суду від 20 серпня 2024 року відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Заочним рішенням Галицького районного суду м. Львова від 11 листопада 2024 року позов Львівського комунального\~підприємства «Старий\~Львів» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено. Вирішено стягнути з [PERSON] на користь Львівського комунального підприємства «Старий Львів» заборгованість за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з липня 2022 року по червень 2024 року у розмірі 7575 (сім тисяч п`ятсот сімдесят п`ять) гривень 34 копійки та суму понесених витрат на оплату судового збору у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок. 11\~грудня 2024\~на адресу\~суду надійшла\~заява [PERSON] ,\~в інтересах\~якої діє\~адвокат Білинський-Гродзь\~Юрій Михайлович\~про перегляд\~заочного рішення\~Галицького районного\~суду м.\~Львова від\~11\~листопада 2024\~року у\~цивільній справі\~№461/6097/24\~за позовом\~Львівського комунального\~підприємства\~«Старий\~Львів» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 23 грудня 2024 року заяву відповідачки [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Білинський-Гродзь Юрій Михайлович про перегляд заочного рішення Галицького районного суду м. Львова від 11 листопада 2024 року у цивільній справі №461/6097/24 за позовом Львівського комунального\~підприємства «Старий\~Львів» до [PERSON] про стягнення\~заборгованості задоволено. Скасовано заочне рішення Галицького районного суду м. Львова від 11 листопада 2024 року у цивільній справі №461/6097/24 за позовом Львівського комунального\~підприємства «Старий\~Львів» до [PERSON] про стягнення заборгованості та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 13.01.2025 року від представника позивача Любашевського В.П. до суду надійшли додаткові письмові пояснення, у яких представник позивача підтримав позовні вимоги. Зазначив, що послуги з\~утримання багатоквартирного\~будинку [ADDRESS] (надалі\~-Будинок)\~надаються позивачем\~на підставі\~договору про\~надання послуг\~з управління\~багатоквартирним будинком\~від 24.01.2024р.\~№ 289\~(надалі\~-\~Договір).\~Договір укладений\~відповідно до\~Закону України\~«Про особливості\~здійснення права\~власності у\~багатоквартирному будинку»\~від 14.05.2015\~р.\~№ 417-VIII\~(надалі\~-\~Закон №\~417-VIII)\~між позивачем\~та співвласниками\~Будинку в\~особі [PERSON] ,\~який є\~уповноваженою особою\~від співвласників\~Будинку згідно\~протоколом зборів\~співвласників від\~24.01.2024р.\~Оскільки зобов`язання\~сторін по\~утриманню Будинку\~визначені у\~Договорі,\~то протокол\~зборів співвласників\~до позовної\~заяви не\~подавався.\~Договір та\~протокол зборів\~співвласників є\~чинними та\~недійсними не\~визнавалися. Зазначив, що відповідачка не\~зверталася до\~позивача з\~будь-якими\~актами-претензіями\~щодо наданих\~(ненаданих)\~позивачем житлово-комунальних\~послуг з\~утримання Будинку. Крім цього, вказав, що необґрунтованим є твердження відповідачки про те, що Позивачем при укладені Договору не дотримано ряд положень законодавства і сам Договір не відповідає типовому договору, а тому його чинність та обов`язковість для відповідачки є недоведеною. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав наведених у позовній заяві та додаткових письмових поясненнях. Відповідачка та її представник у судове засідання не з`явилися, від представника відповідачки адвоката Білинського-Гродзь Ю.М. надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Крім цього, у даній заяві представник відповідача просив, при вирішенні справи, врахувати викладені у заяві про перегляд заочного рішення заперечення щодо позову та відмовити у задоволені позовних вимог. Вказані заперечення мотивовані тим, що відповідачка не є ані стороною, ані підписантом договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком № 289 від 24.01.2022 р. Водночас відповідно до ч. 5 ст. 11 ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» управитель багатоквартирним будинком протягом одного місяця після підписання з ним договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком (змін до нього) зобов`язаний надати або надіслати рекомендованим листом кожному співвласнику примірник такого договору (змін до нього), завірений підписом управителя. Водночас Позивачем не долучено до позовної заяви доказів надання або надіслання Відповідачці [PERSON] відповідного договору, квитанцій чи рахунків на оплату послуг за таким договором. А тому не зрозуміло яким чином Відповідачка мала б узагалі довідатися про існування договору, його конкретні умови та власні зобов`язання, а також яким чином Відповідачка мала б оплачувати послуги, що нібито надавалися Позивачем, без відсутності інформації про їх склад, обсяг, суму та реквізити для здійснення платежу. Крім цього, за наявною у Відповідачки інформацією та документами Позивач за вказаною адресою надання послуг - [ADDRESS] - оформив особовий рахунок [NUMBER] та надсилає рахунки на оплату комунальних послуг на ім`я [PERSON] . Зокрема, за серпень , вересень, жовтень 2022 р. споживачу [PERSON] надіслано рахунки на оплату комунальних послуг у тому ж розмірі, щодо яких подано позов до Відповідачки. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач це фізична особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Оскільки з Відповідачкою [PERSON] . Позивачем договір не укладався, рахунки на оплату послуг їй не надсилалися, натомість такі надсилалися іншій особі, персональній дані якої небезпідставно наявні у Позивача та якій відкрито особовий рахунок і проводяться нарахування, то викладене, на думку відповідачки, свідчить, що вона не є індивідуальним споживачем надаваних Позивачем послуг, а таким може бути інша особа. Відтак доводи позовної заяви про надання Відповідачці певних послуг є недоведеними та заперечуються Відповідачкою. А тому позовні вимоги до Відповідачки є безпідставними і необґрунтованими та такими, що не ґрунтуються ані на нормах закону, ані на відомостях самого Позивача, що відображені у виставлених ним рахунках. Звертає увагу суду, що наданий Позивачем розрахунок заборгованості та відомість про виконані роботи та витрати, на думку Відповідачки, не є належним доказом існування заборгованості саме Відповідачки, не може підтверджувати розмір заборгованості, а також підставу її виникнення. Звертає увагу суду, з відомості про виконані роботи та витрати, наданої Позивачем, вбачається, що ним були понесені витрати на надання Відповідачці послуги з вивезення побутових відходів (що відповідно до постанови КМУ № 835 від 8.08.20223 р. передбачає проведення операцій із збирання, перевезення, відновлення та видалення побутових відходів). Разом з тим Відповідачка має зареєстроване і фактичне місце проживання за іншою адресою, що вказана в судовому рішенні від 11.11.2024 р., а із факту володіння майном у Відповідачки не виникає жодних побутових відходів, що потребували б збирання, перевезення, відновлення і видалення. А тому факт надання послуги з вивезення побутових відходів, за що нарахована плата з розміру площі, є непідтвердженим, а також суперечить п. 2.1. додатку № 1 наданого самим Позивачем договору № 289 від 24.01.2022 р., де вказано, що така плата розраховується згідно з фактичними об`ємами вивезених побутових відходів. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. При цьому, виходячи з положень ст. 16 ЦК України особа звертається до суду за захистом свого порушеного права. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується долученою до матеріалів справи інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 386857221 від 15.07.2024. У вказаному будинку послуги з його утримання надаються позивачем - ЛКП «Старий Львів». Вказані послуги надаються позивачем на підставі договору № 289 від 24.01.2022 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком (надалі Договір). Договір укладений відповідно до Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від 14.05.2015 р. № 417-VIII (надалі - Закон № 417-VIII) між позивачем та співвласниками Будинку в особі [PERSON] , який є уповноваженою особою від співвласників Будинку згідно протоколом зборів співвласників від 24.01.2024р. Вищевказаний договір на час розгляду цієї справи є чинним. Відповідно до положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги», послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій відносяться до житлово-комунальних послуг. Згідно ст. 68 ЖК, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги . Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 2\~ст. 382 ЦК України,\~усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Згідно\~ст. 322 ЦК України,\~власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч.1\~ст. 509 ЦК України). Згідно\~ст. 526 ЦК України,\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1\~ст. 610 ЦК України,\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2\~ст. 625 ЦК України). Слід також відзначити те, що відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 02.04.2020 у справі № 757/29813/17-ц, не проживання особи у квартирі, яка належить їй на праві власності та факт відсутності її реєстрації в цій квартирі не звільняє особу від обов`язку нести витрати з оплати житлово-комунальних послуг. Відповідачка у встановленому законом порядку не відмовлялася від надання послуг позивачем, доказів ненадання послуг або надання послуг неналежної якості, що б давало підстави для звільнення від їх оплати, відповідачкою надано не було. Ураховуючи те, що\~відповідачка належним чином та в повному обсязі не виконувала своїх обов`язків щодо оплати наданих позивачем житлово-комунальних послуг утворилась заборгованість у визначеному на підставі відповідного розрахунку позивачем розмірі. За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що у спірних правовідносинах заборгованість відповідачів перед позивачем за надані\~\~житлово-комунальні послуги є підставною та обґрунтованою, а обов`язок відповідачів оплачувати дані послуги випливає з вимог Закону. На підтвердження заборгованості відповідачки позивачем долучено до матеріалів справи розрахунок заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території мешканця [PERSON] , згідно якого, станом на червень 2024 року наявна заборгованість в розмірі 7575,34 грн. Таким чином документально підтверджена заборгованість [PERSON] по утриманні будинку та прибудинкової території, яка становить 7575,34 грн. Згідно ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ухвалюючи рішення у даній справі, суд також враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, зокрема у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04 від 10 лютого 2010 року). Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що вимоги ЛКП «Старий Львів» щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території є обґрунтованими та підтверджуються матеріалами справи, а відтак позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем та підтверджені матеріалами справи підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved