Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-15 00:00:00

Позивач [PERSON] в інтересах якої діє представник адвокат Возьний Я.В. звернувся до Гусятинського районного суду Тернопільської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 13 січня 2015 року [PERSON] з відповідачкою [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрували\~у Відділі\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану реєстраційної\~служби Гусятинського\~районного управління\~юстиції у\~Тернопільській області,\~відповідний актовий\~запис за\~№04. Від даного шлюбу у них дітей не має. Сімейні стосунки між ними не склалися, вони перестали розуміти один одного, фактично їхня сім`я розпалася. На даний час разом не проживають та не підтримують сімейні стосунки протягом 8 років. Проти примирення заперечує. В подальшому даний шлюб зберігати не доцільно. Відповідно до ст.\~497\~ЦПК України підсудність\~судам України\~цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ухвалою судді Гусятинського районного суду Тернопільської області від 04 грудня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі про розірвання шлюбу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Копію ухвали, копію позовної заяви та доданих до неї документів надіслано учасникам справи. Сторони по справі належним чином повідомлені про призначення справи про розірвання шлюбу до судового розгляду відповідно положень ст.128 ЦПК України. Представник позивача [PERSON] \~ адвокат\~Возьний Я.В.,\~через канцелярію\~суду подав\~письмову заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача, просив позовні вимоги задовольнити. Відповідачка [PERSON] звернулася до суду із письмовою заявою, згідно якої позовні вимоги визнала повністю, просила розірвати шлюб, а справу слухати у її відсутності. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд приходить до наступних висновків. Згідно з ч.1 ст. 8 ЦПК України суд вирішує справи відповідно до Конституціії України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ч. 1 ст. 414 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається ЦПК, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Згідно до ч.1 ст. 16, ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Подружжя, яке не має спільного особистого закону, може обрати право, що буде застосовуватися до правових наслідків шлюбу, якщо подружжя не має спільного місця проживання або якщо особистий закон жодного з них не збігається з правом держави їхнього спільного місця проживання. Вибір права згідно з частиною другою цієї статті обмежений лише правом особистого закону одного з подружжя без застосування частини другої статті 16 цього Закону. Угода про вибір права припиняється, якщо особистий закон подружжя стає спільним. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 13 січня 2015 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] , виданим 13 січня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Гусятинського районного управління юстиції у Тернопільській області, відповідний актовий запис за № 04. (а.с. 7). Як вбачається із змісту пояснень позивача, викладених в мотивувальній частині заяви, він вважає, що сімейні стосунки між сторонами не склалися через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини. Фактично шлюбні відносини припинені більше 8 років. Збереження сім`ї неможливе. Судом встановлено, що причиною припинення сімейних відносин подружжя являється втрата порозуміння та різні погляди на життя. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивачка скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги заяву позивачки, суд вважає, що причини, що спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. При таких обставинах справи суд вважає, що підстав для досягнення примирення між сторонами немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача і тому суд приходить до висновку про розірвання шлюбу між сторонами. На підставі викладеного,

Outcome: approved