Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», в якому просив суд стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду у зв`язку з ушкодженням здоров`я в розмірі 140\~000 грн. В обґрунтування заявленого позову позивач зазначила, що працювала на підприємстві відповідача. За час роботи на підприємстві відповідача 16.11.2011 року з нею стався нещасний випадок, в результаті якого вона отримала тілесні ушкодження. Згідно висновку комісії, що зазначений у п. 6 акту форми Н-1/П від 18.11.2011 року нещасний випадок пов`язаний з виробництвом. Позивачка була звільнена з займаної посади відповідачем 26.01.2012 року за ч. 2 ст. 40 КЗпП України, у зв`язку з невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров`я. Згідно довідки МСЕК від 03.05.2024 року позивачці визначено ступінь втрати професійної працездатності на рівні 70 % та встановлено 2 групу інвалідності. Позивачка вважає, що внаслідок неналежного виконання відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці, їй повинна бути відшкодована моральна шкода. Оскільки порушено та порушуються її нормальні життєві зв`язки вона позбавлена можливості вести повноцінний спосіб життя, постійно відчуває біль, фізичні страждання, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Крім того, внаслідок отриманої травми вона постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості. Просила суд стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди 140 000, 00 грн. Ухвалою судді Павлоградського\~міськрайонного суду\~Врони А.Овід 02.07.2024 року провадження по даній справі було відкрито. Розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження. Представник відповідача [PERSON] надала до суду відзив на позов відповідно до якого позов не визнає. Зазначила, що позивачем не додано до позовної заяви належного доказу, який би підтверджував обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Позивач у позові не зазначає у чому полягають саме моральні страждання, помилково вважаючи, що факт моральних страждань є очевидним, а фізична та моральна шкода є тотожними категоріями/явищами. Крім того, до позову не додані будь-які докази вини відповідача у негативних змінах у психологічному/психічному здоров`ї позивача та причинно-наслідковому зв`язку таких наслідків та діяння (дії/бездіяльності) відповідача. Позивачка до початку роботи була ознайомлений з умовами праці, з наявністю на робочому місці небезпечних та шкідливих виробничих факторів, а також про можливі їх наслідки. Відповідачем були створені всі належні та безпечні умови праці для своїх працівників. Натомість порушення позивачкою вимог законодавства про охорону праці призвело до її травмування. Згідно розпорядження заступника керівника апарату Павлоградського міськрайонного суду на підставі рішення ВРП від 25 вересня 2024 року «Про звільнення [PERSON] з посади судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області за власним бажанням», призначено повторний розподіл судової справи. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Юдіній С.Г. \~Ухвалою від\~02.10.2024\~року дану\~цивільну справу\~прийнято до\~провадження суддею\~Юдіною С.Г.\~Розгляд справи\~визначено здійснювати\~за правилами\~спрощеного позовного\~провадження.\~ На підставі ч. 2 ст.\~247 ЦПК України,\~суд розглядає\~справу за\~відсутності сторін\~(їх\~представників)\~та без\~фіксування процесу\~технічними засобами. Суд дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, вважає що позов підлягає частковому задоволенню на таких підставах. Право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів закріплено безпосередньо у Конституції України\~(ст. 55),\~Цивільному кодексі України\~(ст. 16),\~Цивільному процесуальному кодексу України\~(ст. 4). Згідно зі\~ст.\~13 ЦПК України\~суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. \~ \~ \~ \~ \~ Судом\~встановлено та\~матеріалами справи\~підтверджено,\~що згідно\~із записами\~у трудовій\~книжці [PERSON] працювала на підприємстві ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля». Під час роботи на підприємстві відповідача 16.11.2011 року о 18.15 год. з позивачкою стався нещасний випадок. Актом розслідування нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом від 18.11.2011 року форми Н-1 встановлені обставини нещасного випадку, що стався з [PERSON] \~ 16.11.2011 року о 18.15 год., визначені його причини та встановлені особи що допустили порушення законодавства про охорону праці : [PERSON] (а.с. 13-14) 26.01.2012 року [PERSON] було звільнено за п. 2 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров`я. 17.11.2018 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та отримала прізвище « [PERSON] ». Згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серія 12ААА № 143586 [PERSON] 03.05.2024 року первинно встановлено 70% втрати професійної працездатності з 03.05.2024 року, безстроково. Рекомендоване медикаментозне, стаціонарне лікування (а.с. 15) Довідкою до огляду МСЕК серія 12 ААГ № 573119 [PERSON] 03.05.2024 року первинно встановлена 2 група інвалідності за трудовим каліцтвом з 03.05.2024 року, безстроково, зазначено про можливість адаптування до надомної праці. Рекомендовано медикаментозне лікування, стаціонарне лікування. (а.с. 15) Згідно\~статті 3 Конституції України\~людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Відповідно до частини другої\~статті 153 КЗпП України\~забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Стаття 173 КЗпП України\~закріплює за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Частиною першої\~статті 237-1 КЗпП України\~передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до\~статті 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Відповідно до ч. 1\~ст. 1168 ЦК України\~моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Згідно з ч. 1\~ст. 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом. Право на відшкодування шкоди настає з дня встановлення потерпілому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності. Таким чином, і право на відшкодування моральної шкоди виникає в потерпілого з дня встановлення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності. Така позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2019 у справі № 210/3177/17. У відповідності до статті 4 Закону України\~«Про охорону праці»,\~державна політика в області охорони праці, базується зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань. У пункті 13\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4\~Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди\~роз`яснено, що відповідно до\~статті 237-1 КЗпП України\~за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Крім того, згідно рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. У даному випадку втрата позивачкою професійної працездатності пов`язана з нещасним випадком, який стався з останньою на підприємстві відповідача у зв`язку з невиконанням вимог інструкцій по охороні праці. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілій під час виконання нею трудових обов`язків, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. Надані позивачкою докази повною мірою вказують, що ушкодження здоров`я відбулося при виконанні нею трудових обов`язків, що у свою чергу призвело як до фізичних, так і до моральних страждань. Втрата працездатності призвела до обмеження її можливості вести активний спосіб життя, внаслідок чого остання змушена прикладати додаткові зусилля для організації свого життя. Суд не може погодитись із запереченнями відповідача, який вважає не доведеним, сам факт заподіяння моральної шкоди так як не надано відповідних медичних документів та не встановлено зміни у психічному стані, оскільки згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз`яснено, що моральна шкода може складатися зокрема з моральних переживань у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного способу життя, при настанні інших негативних наслідків, що має місце в цьому випадку, тому що всі зазначені обставини в позивача наступили саме у результаті того, що з останнім стався нещасний випадок при виконанні ним трудових обов`язків на підприємстві відповідача. У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я. З врахуванням викладеного, суд вважає законними та обґрунтованими вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, так як внаслідок нещасного випадку, що стався з позивачем на виробництві відповідача, позивач зазнав втрати професійної працездатності і йому заподіяні фізичний біль і душевні страждання. Ушкодження здоров`я призвело до порушення його особистих немайнових прав, таких як, право на охорону здоров`я, на безпечну працю. Все це призвело до порушення його звичного образу життя та вимагає від позивача додаткових зусиль для організації свого життя, що належним чином має бути компенсовано. \~ \~ \~ \~ \~ При\~визначенні розміру\~відшкодування моральної\~шкоди суд\~приймає до\~уваги стан\~здоров`я\~позивачки,\~розмір втрати\~професійної працездатності,\~характер нещасного\~випадку,\~що стався\~з позивачкою,\~та їх\~наслідки для\~здоров`я\~останньої істотність\~вимушених змін\~в життєвих\~стосунках.\~З урахуванням\~міркувань розумності,\~виваженості та\~справедливості,\~зважаючи на\~те,\~що розмір\~відшкодування моральної\~шкоди має\~бути не\~більш,\~ніж достатнім\~для розумного\~задоволення потреб\~потерпілої особи\~і не\~повинен призводити\~до її\~збагачення,\~вважає що\~розмір грошового\~відшкодування моральної\~шкоди у\~сумі 105\~000\~грн відповідатиме характеру та обсягу моральних страждань, які позивачка пережила і які переживатиме надалі через ушкодження здоров`я. Відповідно до пункту «а» підпункту\~164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України\~зі змінами, внесеними згідно із\~Законом України від 16 січня 2020 року № 466-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», який набрав чинності 23 травня 2020 року, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або у розмірі, визначеному законом. У попередній редакції зазначена норма права передбачала, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю. Тобто з 23 травня 2020 року пункт «а» підпункту\~164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України\~доповнено словами «а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом». Граматичне та системне тлумачення зазначеного\~пункту ПК України\~у чинній редакції дозволяє зробити висновок, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються: 1) суми, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди; 2) суми, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування шкоди життю та здоров`ю; 3) суми, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. Отже, як до 23 травня 2020 року, так після цієї дати чинним податковим законодавством передбачено, що стягнуті за рішенням суду суми на відшкодування шкоди життю та здоров`ю не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку. (Постанова Верховного Суду від 25 січня 2023 року у справі № 598/438/21) У зв`язку із зазначеним, моральна шкода на користь позивача підлягає стягненню без з утримання податку та обов`язкових платежів. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5\~Закону України «Про судовий збір»\~позивачі за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи звільняються від сплати судового збору. Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 2 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому з відповідача підлягає стягненню дохід держави судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 1 005 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial