Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-15 00:00:00

17 жовтня 2024 року позивачка звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з дня подання заяви та до досягнення дитиною повноліття. На обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 14 січня 2023 року позивачка з відповідачем уклали шлюб. Від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . На даний час позивачкою подано до суду позов про розірвання шлюбу, оскільки сімейне життя в них не склалося, і з липня 2024 року вони проживають окремо. Після припинення шлюбно-сімейних відносин дитина залишилась проживати з позивачкою. Відповідач кошти на утримання дитини позивачці не надає. Відповідач є працездатною особою, працює у ТОВ «ВП Роганський м`ясокомбінат», не є особою з інвалідністю, без хронічних захворювань, має аліментні зобов`язання на двох дітей від попереднього шлюбу. Розмір аліментів, які позивачка просить стягнути з відповідача, визначені з урахуванням того, що з відповідача вже стягуються аліменти на двох дітей в розмірі 1/3 частини. У судове засідання позивачка не з`явилась, повідомлялась належним чином та своєчасно. Через канцелярію суду 19.11.2024 надала заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення (а.с. 20). Відповідач [PERSON] в судові засідання не з`явився, повідомлявся належним чином та своєчасно. Через канцелярію суду 16.01.2025 надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Зазначив, що з позовними вимогами ознайомлений, визнає, не заперечує щодо стягнення з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини всіх видів доходів (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з дня подання заяви та до досягнення дитиною повноліття (а.с. 25). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, заяви сторін, письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 14 січня 2023 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про що в книзі реєстрації актів зроблено відповідний актовий запис № 73. Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] видане 14.01.2023 року (а.с. 9). Від шлюбних стосунків сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] видане Першим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 18.07.2023, актовий запис № 682 (а.с. 10). В свідоцтві про народження [PERSON] , [INFO] , батьками записані: мати - [PERSON] , батько - [PERSON] . Згідно витягу з Реєстру територіальної громади міста Харкова № 2024/008155118 від 10.07.2024 малолітня [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). За цією ж адресою зареєстрована позивачка, що підтверджується відповіддю № 852716 від 18.10.2024 з Єдиного державного демографічного реєстру, отриманого на запит суду (а.с. 15). Відповідно до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини», в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При цьому, Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України, на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ч.1, 2 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно зі ст. ст. 7, 155 Сімейного кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Статтею 181 СК України визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Відповідно до вимог ч. 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. В даному випадку, із позовом про стягнення аліментів звернулась позивачка, саме з нею проживає малолітня дитина, а тому вона має право обирати спосіб стягнення аліментів. Позивачка визначила необхідність стягнення аліментів саме у частці від доходу відповідача. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимогст.182 СК України визначено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. При цьому, цей розмір має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зі змісту ст.183 СК України випливає, що за загальним правилом аліменти визначаються судом у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальний стан сторін, стан здоров`я дітей, наявність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та інших непрацездатних членів сім`ї. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України). Згідно довідки вих. 150048 від 10.10.2024 Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження № [NUMBER] у відношенні [PERSON] на підставі судового наказу № 644/6072/20 від 17.09.2020, виданого Орджонікідзевським районним судом м. Харкова про стягнення аліментів в розмірі 1/3 всіх видів доходів на користь [PERSON] (а.с. 12). З врахуванням наведеного, враховуючи, що відповідач вже сплачує аліменти на дітей в розмірі 1/3 частини заробітку, суд вважає необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини визначений позивачкою розмір аліментів, а тому стягує з відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку відповідача щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що в сукупності не перевищує половини заробітку платника аліментів. Основним завданням (обов`язком) суду у даній категорії справ є забезпечення і охорона прав дитини. Враховуючи надані позивачкою докази, а також визнання позовних вимог відповідачем, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, які підлягають задоволенню в повному обсязі. При цьому, відповідно до вимог ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до вимог ч.1ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позовна заява подана до суду 17 жовтня 2024 року. Згідно з ч.1 статті 430 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п. з ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів. Таким чином, відповідно ст. 141 ЦПК України, п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» суд покладає на відповідача судові витрати зі сплати судового збору.

Outcome: approved