Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором №198816 від 02.07.2021 року в сумі 10 400,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 17.02.2022 між ТОВ «Займер» та ТОВ «ФК «Кеш ту гоу» укладено договір факторингу, відповідно до умов якого ТОВ «Займер» відступило право вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, зокрема до [PERSON] . 02.07.2021 між ТОВ «Займер» та [PERSON] укладено кредитний договір №198816 про надання фінансового кредиту, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Відповідно до умов кредитного договору відповідачу надано кредит у розмірі 2000,00 грн, дата надання 02.07.2021, строк кредиту 30 днів, процента ставка 2% в день або 730% річних. Відповідач взятих на себе зобов`язань не виконав, не повернув кошти. Станом на 25.06.2024 наявна заборгованість у розмірі 10400,00 грн, з яких тіло кредиту 2000,00 грн, проценти 8400,00 грн. у зв`язку з чим позивач просить задовольнити позов, стягнути з відповідача заборгованість за кредитом та сплачену суму судового збору. Ухвалою суду від 27.08.2024 позовна заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі. Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача у надав суду клопотання, в якому позов підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечує, просив справу розглядати без його участі. Крім того\~08.10.2024\~подав заяву\~в якій\~просив вирішити\~питання,\~щодо розподілу\~судовит витрат,\~а саме\~: Стягнути з\~ [PERSON] на\~користь Товариства\~з обмеженою\~відповідальністю «ФК\~КЕШ ТУ\~ГОУ» витрат на професійну правову допомогу у розмірі 10 500,00 грн. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про день та час слухання справи була повідомлена належним чином у встановленому законом порядку. З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280\~ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 02.07.2021 між ТОВ «Займер» та [PERSON] укладено кредитний договір №198816 про надання фінансового кредиту, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Відповідно до умов кредитного договору відповідачу надано кредит у розмірі 2000,00 грн, дата надання 02.07.2021, строк кредиту 30 днів, процента ставка -2% в день або 730% річних. За умовами п. 1.2 договору\~кредит надається строком на 30 днів, тобто до 03.07.2021, строк дії договору 30 днів, але у будь-якому випадку, договір діє до повного цього виконання сторонами. Сторони погодили, що за користування кредитом клієнт сплачує товариству 730% річних від суми кредиту у розрахунку 2% на добу. Тип процентної ставки\~фіксована (п. 1.3 договору). Відповідно до п. 6.1 договору\~договір підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію». Довідкою про ідентифікацію підтверджено, що [PERSON] ідентифікована ТОВ «Займер». 17.02.2022 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №01-17/02/2022 відповідно до умов якого ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 17.02.2022 року до договору факторингу №01-17/02/2022, ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] . Витягом з реєстру боржників до договору факторингу підтверджується, що ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло право вимоги за кредитним договором №198816. З наданої позивачем виписки з особового рахунку за кредитним договором №198816 вбачається, що 02.07.2021 [PERSON] надано кредит, згідно договору. Заборгованість становить 10400,00 грн, а саме прострочена заборгованість\~2000 грн, проценти\~8400,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. ст. 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частина 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За правилами ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з частиною 2 статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Частиною 12статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Отже, кредитний договір між ТОВ «Займер» та [PERSON] був укладений у електронній формі за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), що відповідає вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про захист прав споживачів». Згідно ст. 1050 ЦК України\~якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Отже, виходячи з вказаних умов договору та виписки з особового рахунку відсотки за користування кредитом підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Що стосується витрат на правову допомогу. У позовній заяві представником позивача зазначено орієнтовний розрахунок судових витрат, 08.10.2024 подано заяву про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 10500 грн. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат, їхню пропорційність до предмета спору, а також виходить з критеріїв їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності), розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін). Отже, суд може зменшити розмір понесених витрат на правничу допомогу, якщо обсяг робіт і час, витрачений на підготовку документів, є явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial