Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-16 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Орос В.В., звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який мотивує тим, що 18.11.2006 року уклав шлюб з [PERSON] . У шлюбі у них народилася дитина - [PERSON] , [INFO] . Останні декілька років сімейне життя між ним та відповідачкою погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Спільне життя у них не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. [PERSON] нормальної атмосфери в сім`ї, побудова сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги є неможлива. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені з початку 2020 року, шлюб існує тільки формально. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Між ними втрачені всі фізичні та духовні зв`язки. Позивач вважає, що подальше сумісне життя та збереження сім`ї є неможливим та таким, що суперечить його інтересам. А тому просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності та у відсутності позивача, у якій зазначила, що позивач позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд задовольнити позов. Відповідач у судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що проти задоволення позову та розірвання шлюбу не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд уважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено по справі, 18 листопада 2006 року сторони уклали шлюб, що стверджується долученим до справи свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , що видане міським відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області. Як встановлено згідно пояснень позивача у позовній заяві, і не спростовано відповідачкою, через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства протягом останніх декількох років сімейне життя між сторонами погіршувалося, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені з початку 2020 року, шлюб існує тільки формально, проживають сторони окремо, спільного господарства не ведуть. Позивач бажає розірвати шлюб і не має наміру йти на примирення з відповідачкою, зазначаючи, що збереження шлюбу та подальше спільне життя є неможливим і суперечить його інтересам, про що свідчить зміст позовної заяви. Відповідач позов визнала. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого, передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи зі змісту ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 24 цього Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведене, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, беручи до уваги вимоги ч. 1 ст. 24 СК України, відповідно до якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved