Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-23 00:00:00

Позивач, Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, 23 квітня 2024 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог посилаються, що відповідачка [PERSON] є матір`ю малолітніх [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які перебувають на обліку дітей, які опинились у складних життєвих обставинах та яких відібрано від матері та влаштовано до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, оскільки відповідачка не виконує своїх батьківських обов`язків, втратила інтерес до дітей, не піклується про їх здоров`я, матеріально не утримує, характеризуються негативно, не працює, зловживає алкогольними напоями. Просили суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її малолітніх дітей та стягувати з неї аліменти на їх утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, які перераховувати на особистий рахунок дітей, починаючи з дня пред`явлення позову до повноліття дітей. Представник позивача Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області як органу опіки та піклування Ольшанська В.С. в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити, про підстави та обставини якого пояснила так, як це викладено в заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву, де позов визнала, не заперечувала щодо позбавлення її батьківських прав щодо малолітніх дітей та просила провести судове засідання у її відсутність. Представник третьої особи Центру соціально-психологічної реабілітації дітей Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області Чумак Н.В. в судовому засідання не заперечувала проти задоволення позову, вважає, що це буде відповідати інтересам дітей. Третя особа Кременчуцький міський центр соціальних служб в судове засідання своїх представників не направили, повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення уповноваженого представника позивача та уповноваженого представника третьої особи Центру соціально-психологічної реабілітації дітей Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Кожна особа, як слідує зі змісту ч. 1 ст. 4 ЦПК України, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З огляду на викладене, суд розглянув справу в межах позовних вимог та за наявними в ній доказами, які надані сторонами. Стаття 150 Сімейного Кодексу України містить перелік обов`язків батьків щодо виховання та розвитку дитини. Так, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини, фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. На батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до ст. 164 СК України, батько, мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В пункті 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року, вказано, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), які надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Установлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] , [NUMBER] та [NUMBER] , батьком яких за вказівкою матері записаний [PERSON] . Відповідно до актів обстеження умов проживання від 30 травня 2023 року, 19 жовтня 2023 року, 15 грудня 2023 року та акту обстеження житлово-побутових умов від 22 грудня 2023 року, затверджених начальником служби у справах дітей Автозаводської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області встановлено, що умови проживання дітей не задовільні, в кімнаті не прибрано, постільна білизна дітей брудна. Відповідачка тривалий час ніде не працює, зловживає спиртними напоями. 30.05.2023 за клопотанням служби у справах дітей Автозаводської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області малолітніх дітей було влаштовано до КНМП «Кременчуцька міська дитяча лікарня». З 02 червня 2023 року діти влаштовані у Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області за клопотанням Служби у справах дітей Кременчуцької райдержадміністрації. Згідно повідомлення Кременчуцької початкової школи №15 від 28.02.2023, мати малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] на зв`язок не виходить, зі слів сусідів за місце проживання не перебуває, участь у освітньому процесі дітям не забезпечує. Як слідує з листа Кременчуцької гімназії №18 від 06.02.2024, учениця 2 класу [PERSON] та учениця 3 класу [PERSON] зараховані до гімназії 26.09.2023. Діти перебувають у Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей, на онлайн уроки не приєднуються, так як не мають відповідних девайсів для дистанційного навчання, виконують завдання самостійно, надають робочі зошити на перевірку класним керівником. Мати, [PERSON] не цікавиться успіхами доньок, не підтримує зв`язок з адміністрацією закладу та класними керівниками, до закладу освіти не з`являлась. В судовому засіданні малолітні [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] пояснили, що мати з ними не спілкується, не телефонує, не відвідує, останній раз бачили її влітку, з нею жити вони не хочуть, бо вона їх била та їм подобається в центрі реабілітації. Відповідно до висновку Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 10 квітня 2024 року № 854, [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав відносно її малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Отже, відповідачка [PERSON] з дітьми не проживає, не цікавиться їх життям, не приймає участі в їх вихованні, матеріально не утримує, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, виявляючи тим самим свою байдужість до їх долі, участі у вихованні не приймає, що протирічить ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини та вимогам ст. 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства». Аналізуючи зазначені норми права та встановлені в судовому засіданні обставини суд приходить до висновку, що відповідачка свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками та навмисно не виконує їх, що в відповідності до п. 15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", є підставами для позбавлення її батьківських прав. Обставин, які перешкоджали б їй виконувати свої батьківські обов`язки не встановлено. Відповідно до ст. 18 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч.2, ч.3 ст.166 СК України особа позбавлена батьківських прав не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно з ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до положень ст. 183 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За таких обставин, суд стягує з відповідачки аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/6 частини її заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на особисті рахунки дітей, починаючи з 23 квітня 2024 року до їх повноліття. Оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом, який задоволено, то в відповідності до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідачки судовий збір в сумі 2 422 грн 40 коп на рахунок держави.

Outcome: approved