Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-28 00:00:00

Описова частина Короткий зміст позовних вимог. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача У вересні 2024 року [PERSON] , від імені та в інтересах якої діє адвокат Герасимчук Олег Олександрович, звернулася до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, який зареєстрований 20.08.2019 року Виконавчим комітетом Новозбур`ївської сільської ради Голопристанського району Херсонської області, актовий запис №27, стягнути з відповідача судові витрати. Свої вимоги обґрунтувала тим, що з 20.08.2019 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Подружнє життя не склалося, так як вони мають протилежні погляди, втратили почуття поваги та любові один до одного, шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть. Від шлюбу спільних неповнолітніх діттей не мають. Вважає, що подальше спільне життя є неможливим, а збереження шлюбу не відповідає її інтересам. Позивачка на примирення не згодна. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. Інші процесуальні дії у справі Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 03.10.2024 року провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позиції учасників справи Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у відсутність позивача та її представника, не заперечує проти заочного розгляду справи, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явився про час, дату та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзив не надав. За наявності умов, визначених у ч. 1 ст.280 ЦПК України, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, приходить до таких висновків. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Суд встановив, що 20.08.2019 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований 20.08.2019 року Виконавчим комітетом Новозбур`ївської сільської ради Голопристанського району Херсонської області, про що свідчить свідоцтво про шлюб серія № [NUMBER] та зроблений відповідний актовий запис №27. Шлюбні відносини сторін фактично припинені, сторони разом не проживають, позивач на примирення не згодна, тому подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить її інтересам. Відповідач своїм правом на подачу заперечень не скористався, до суду не з`явився. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Згідно ч. 3ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, не згодна на примирення, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Суд вирішуючи справу про розірвання шлюбу, перш за все виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивачка скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги, що причини, які спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Відповідно до статті 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до вимог ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч.2 ст.115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Пунктом 2 частини 3 статті115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Щодо судових витрат За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи Згідно ч.8ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів, які подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Також, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акта прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності. Аналогічний висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 20.07.2021 року N 922/2604/20. Судом встановлено, що позивач, звертаючись із заявою про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, на підтвердження своїх вимог надав договір про надання правової допомоги від 13.09.2024 року, укладений між адвокатом Герасимчуком О.О. та [PERSON] , ордер на надання правничої допомоги [PERSON] адвокатом Герасимчук О.О. від 18.09.2024 року та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Герасимчук О.О. Інших доказів на підтвердження витрат на правову допомогу позивачем не надано до суду. Враховуючи вищевикладене, відсутність належного підтвердження надання правової допомоги є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у цій частині у зв`язку з недоведеністю їх наявності. Оскільки відсутні належні, достатні та достовірні докази щодо підтвердження понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу саме в розмірі 5000 грн., відтак у задоволенні заяви про їх стягнення необхідно відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже в зв`язку з задоволення позову з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню 968,96 грн. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору. На підставі викладеного, ст.ст.104,112-115 СК України,

Outcome: approved