Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-20 00:00:00

[PERSON] 11.11.2024 року звернулася в Залізничний районний суд м. Львова з позовом про стягнення із [PERSON] на її користь аліментів на повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання в розмірі 1/4 частини від усіх заробітків (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб, щомісячно, починаючи з 18.08.2024 року по день закінчення ним навчання 31.03.2027 року. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 02.07.2005 року по 16.04.2019 року та від спільного подружнього життя мають сина [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11.02.2010 року з відповідача стягувались на користь позивачки аліменти на сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 16.12.2009 року і до його повноліття. [INFO] син досяг повноліття та навчається на денному відділенні інженерного навчання на факультеті Інформатика в Університеті інформаційних технологій та менеджменту в Жешуві (Польща), через що не має можливості працевлаштуватися та матеріального себе забезпечувати. Вона, як мати, самостійно несе витрати щодо навчання сина, зокрема сплачує щомісячно за навчання 12000 грн та 1000 злотих за квартиру, однак не в змозі забезпечити його потреби в повному обсязі. Відповідач самоусунувся від виховання сина, надавати йому фінансову допомогу добровільно також відмовився, хоча має таку можливість, так як працездатний, служить у військовій частині та отримує заробітну плату, інших дітей на утриманні немає. За наведеного, просить позов задовольнити. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 14.11.2024 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Третя особа [PERSON] пояснень щодо заявленого позову не надав. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.1, 2 ст.13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках. Збирання\~доказів у\~цивільних справах\~не є\~обов`язком суду,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Статтями 12, 81\~ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зі змісту ст.76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність достатності. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] , [INFO] , є сином позивачки [PERSON] (після одруження відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 22.04.2023 року - [PERSON] /а.с.21/) [PERSON] та відповідача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 07.02.2009 року /а.с.9/. З рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11.02.2010 року вбачається, що з відповідача [PERSON] стягувались на користь позивачки аліменти на сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 16.12.2009 року і до його повноліття /а.с.12-12а/. Відповідно до рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 16.04.2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який був зареєстрований 02.07.2005 року, розірвано /а.с.10-11/. З довідки №05-24/836 від 04.11.2024 року, виданої виконкомом Грабовецько-Дулібівської сільської ради, вбачається, що [PERSON] зареєстрована спільно із сином [PERSON] , [INFO] , матір`ю [PERSON] , [INFO] , братом [PERSON] , [INFO] /а.с.13/. З даних рішення приймальної комісії Колегіуму Прикладної інформатики Університету інформаційних технологій та менеджменту в Жешуві від 08.08.2023 року, договору про надання освітніх послуг від 09.08.2023 року та довідки від 09.08.2023 року вбачається, що [PERSON] навчається на денній формі навчання в Університеті інформаційних технологій та менеджменту в Жешуві (Республіка Польща), термін закінчення навчання 31.03.2027 року /а.с. 15-20/. Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина. Статтею 199 Сімейного кодексу України встановлено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до\~положень статті\~200\~Сімейного кодексу\~України суд\~визначає розмір\~аліментів на\~повнолітніх дочку,\~сина у\~твердій грошовій\~сумі і\~(або)\~у частці\~від заробітку\~(доходу)\~платника аліментів\~з урахуванням\~обставин,\~зазначених у\~статті 182\~цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно із ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, в тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Отже за змістом вищенаведених положень закону обов`язковими умовами стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, є потреба повнолітньої дитини у матеріальній допомозі і спроможність батьків надавати утримання з урахуванням їх матеріального, сімейного становища, стану здоров`я тощо. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Верховний Суд неодноразово висловлював позицію, зокрема у постанові від 23.01.2019 року у справі №346/103/17, про те, що дитина, яка продовжує навчання на денній формі не в змозі офіційно працювати та отримувати доходи, а отже потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання. Оскільки [PERSON] навчається на денній формі навчання, у зв`язку з чим не має змоги працювати та отримувати доходи, а отже потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання. Відповідач є працездатним, в матеріалах справи відсутні будь-які дані, які б свідчили про те, що відповідач не має матеріальної можливості допомагати своєму повнолітньому сину, який продовжує навчання, водночас як і відсутні докази того, що останній свідомо виконує\~обов`язок по\~матеріальному забезпеченню\~їх сина,\~без будь-якого\~правового примусу.А тому виходячи із реальних затрат на утримання сина, який продовжує навчання, суд дійшов висновку, що визначений позивачкою розмір аліментів є підставним. З приводу стягнення аліментів за минулий час, а саме з 18.08.2024 року, суд зазначає наступне. Згідно із ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову,\~а в\~разі подання\~заяви про\~видачу судового\~наказу -\~із дня\~подання такої\~заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач надасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. За таких обставин для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести: (а) вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача; (б) ухилення відповідача від надання утримання дитині. Аналогічна позиція висловлена ВС у постановах від 06.08.2018 у справі №748/2340/17 та від 18 травня 2020 року у справі № 215/5867/17. Водночас же в постанові від 09 квітня 2020 року у справі № 199/3429/18 ВС зазначає, що присудження аліментів за минулий час є правом, а не обов`язком суду. Водночас позивачкою не надано жодних доказів на підтвердження того, що з 18.08.2024 року вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача (офіційні звернення, листи стягувача до платника аліментів і т.д.), але не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати, а тому в цій частині позовних вимог слід відмовити. Таким чином,\~

Outcome: partial