Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-22 00:00:00

У жовтні 2024 року позивач [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що житловий будинок [ADDRESS] , має статус колгоспного двору. Станом на 15 квітня 1991 року у вказаному житловому будинку була зареєстрована [PERSON] . З введенням у дію з 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність» колгоспні двори було ліквідовано, але [PERSON] у встановленому порядку не отримала свідоцтва та не зареєструвала права власності на дане майно. [INFO] померла мати позивача [PERSON] . Після її смерті залишилася спадщина, яка складається з житлового будинку [ADDRESS] . Станом на 18 лютого 2020 року у вказаному житловому будинку [PERSON] була зареєстрована одна. За життя [PERSON] склала заповіт, за яким заповіла [PERSON] усе її майно, що буде їй належати на день її смерті де б воно не знаходилось та з чого не складалось, а також все те, що за законом вона буде мати право. Даний заповіт посвідчений 10 червня 2010 року секретарем виконавчого комітету Рівчак-Степанівської сільської ради Носівського району Чернігівської області Кацалап Л.М., зареєстрований в реєстрі за № 13. [PERSON] є спадкоємцем за заповітом. Спадщину позивач прийняла, спадкова справа відкрита в Носівській державній нотаріальній конторі Чернігівської області. Нотаріус відмовила позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок у зв`язку з відсутністю в матеріалах спадкової справи документів для вчинення нотаріальної дії, а саме правовстановлюючих документів на спадкове майно. Позивач просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою судді Носівського районного суду Чернігівської області від 17 жовтня 2024 року відкрито провадження в справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 21 листопада 2024 року. Ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від від 21 листопада 2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 23 січня 2025 року. У судове засідання позивач не з`явилася, подала до суду заяву, у якій вказала, що вона підтримує позовні вимоги, просила їх задовольнити та розглянути справу за її відсутності (а.с. 29). Представник відповідача Макіївської об`єднаної\~територіальної громади\~в особі\~Макіївської сільської\~ради у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву у якій просив розглядати справу без участі представника Макіївської сільської ради за наявними в ній матеріалами, вказав, що позов визнає (а.с. 30). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін за наявними матеріалами справи. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності та взаємозвязку, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що станом на 15 квітня 1991 року житловий будинок [ADDRESS] відносився до типу колгоспного двору, в ньому проживала та була зареєстрована [PERSON] (а.с.9). Відповідно до п. 6\~постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності»\~спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто\~ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до\~ст. 120 ЦК УРСР\~майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2\~ст. 123 ЦК УРСР\~розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Таким чином, [PERSON] , як члену ліквідованого колгоспного двору, на праві власності належав житловий будинок [ADDRESS] , але після ліквідації колгоспних дворів вона не отримала свідоцтва та у встановленому законом порядку не зареєструвала своє право власності на вказаний будинок. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 19 лютого 2020 року (а.с. 8). З довідки Макіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області № 220 від 27 серпня 2024 року вбачається,\~що [PERSON] ,\~яка померла\~ [INFO] ,\~проживала та\~була зареєстрована\~за адресою:[ADDRESS] ,\~на день\~смерті проживала\~і була\~зареєстрована одна (а.с.10). Після її смерті відкрилася спадщина,\~яка складається\~з житлового\~будинку з\~приналежними до\~нього будівлями\~та спорудами,\~що знаходиться за\~адресою:[ADDRESS] . Відповідно до ст.ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 1 статті 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. 10 червня 2010 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Рівчак-Степанівської сільської ради Носівського району Чернігівської області Кацалап Л.М., зареєстрований в реєстрі за № 13, яким належний їй житловий будинок з надвірними будівлями за адресою [ADDRESS] , а також усе майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповідала дочці [PERSON] ( а.с. 12). Заповіт є чинним, його не змінено й не скасовано, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 41). [PERSON] є дочкою [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 7, 11), та спадкоємцем за заповітом після її смерті. Відповідно до ч. 1\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. З копії спадкової справи заведеної Носівською державною нотаріальною конторою №156/2020 вбачається, що спадщину після померлої [PERSON] прийняла [PERSON] , подавши у встановлений законодавством шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини до Носівської державної нотаріальної контори. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину, немає. [PERSON] \~отримала\~свідоцтва\~про\~право на спадщину за заповітом на земельні ділянки\~(а.с. 42-45). Відповідно до ч. 1\~ст. 1297 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Державним нотаріусом Носівської державної нотаріальної контори Киреєвою Л.М. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] ,\~що належав\~померлій [INFO] [PERSON] ,\~як члену\~колишнього колгоспного\~двору у зв`язку з відсутністю у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, що підтверджується постановою від 24 вересня 2024 року № 1045/02-31 (а.с. 19). Відповідно до ч. 1\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За встановлених обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Враховуючи, що відповідач не вчинив жодних дій, які б порушували права позивача, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за рахунок позивача.

Outcome: approved