Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-28 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] , третя особа - Головне територіальне управління юстиції у Київській області, про визнання свідоцтв про право на спадщину недійсними та визнання права власності в порядку спадкування. \~ \~ \~ \~ Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] помер їхній батько [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими та побутовими надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , земельні ділянки, площею 2,5668 га, кадастровий номер 322148600:06:001:0005 та площею 2,5277 га, кадастровий номер 322148600:06:002:0007, що розташовані на території Лосятинської сільської ради Васильківського р-ну Київської області. Спадкова справа №229/2013 заведена державним нотаріусом Гребінківської державної нотаріальної контори Київської області за заявою відповідача. 14.02.2014 року вони, [PERSON] та [PERSON] подали до Гребінківської державної нотаріальної контори Київської області заяви про прийняття спадщини після смерті батька. 06.05.2016 року до Гребінківської державної нотаріальної контори Київської області звернувся відповідач з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом. 06.05.2016 року Гребінківською державною нотаріальною конторою Київської області були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ім?я відповідача на земельну ділянку площею 2,5668 га, кадастровий номер 322148600:06:001:0005 та земельну ділянку площею 2,5277 га, кадастровий номер 322148600:06:002:0007, що розташовані на території Лосятинської сільської ради Васильківського р-ну Київської області. Відповідно до заповіту від 27 липня 2012 року, посвідченого секретарем виконкому Лосятинської сільської ради Васильківського р-ну Київської обл., за реєстровим №7, спадкодавцем [PERSON] було складено заповідальне розпорядження, згідно з яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і, взагалі, все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право, він заповів відповідачу своєму синові [PERSON] . Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 травня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 26 липня 2017 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.11.2017 року, визнано недійсним заповіт [PERSON] від 27 липня 2012 року, посвідченого секретарем виконкому Лосятинської сільської ради Васильківського р-ну Київської обл., зареєстрований за реєстровим №7. Постановою державного нотаріуса Гребінківською державною нотаріальною конторою Київської області від 23.08.2019 року їм, [PERSON] та [PERSON] , відмовлено в видачі свідоцтв про спадщину, оскільки на дане спадкове майно (земельні ділянки) були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом відповідачу. Посилаючись на наведені обставини та, що оспорюване свідоцтво про право на спадщину за заповітом відповідачу порушує спадкові майнові права позивачів, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] в установленому законом порядку, уточнивши позовні вимоги, позивачі просили суд: - визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частку земельної ділянки, площею 2,5668 га, кадастровий номер 322148600:06:001:0005, що розташована на території Лосятинської сільської ради Васильківського р-ну Київської області, в порядку спадкування за законом після смерті її батька [PERSON] , померлого [INFO] ; - визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частку земельної ділянки, площею 2,5277 га, кадастровий номер 322148600:06:002:0007, що розташована на території Лосятинської сільської ради Васильківського р-ну Київської області, в порядку спадкування за законом після смерті її батька [PERSON] , померлого [INFO] ; - визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частку земельної ділянки, площею 2,5668 га, кадастровий номер 322148600:06:001:0005, що розташована на території Лосятинської сільської ради Васильківського р-ну Київської області, в порядку спадкування за законом після смерті її батька [PERSON] , померлого [INFO] ; - визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частку земельної ділянки, площею 2,5277 га, кадастровий номер 322148600:06:002:0007, що розташована на території Лосятинської сільської ради Васильківського р-ну Київської області, в порядку спадкування за законом після смерті її батька [PERSON] , померлого [INFO] ; - визнати недійсними свідоцтва про право на спадщину за заповітом, видані 06 травня 2016 року Гребінківською державною нотаріальною конторою Київської області [PERSON] на земельну ділянку площею 2,5668 га, кадастровий номер 322148600:06:001:0005 та земельну ділянку площею 2,5277 га, кадастровий номер 322148600:06:002:0007, що розташовані на території Лосятинської сільської ради Васильківського р-ну Київської області. - стягнути з відповідача на користь позивачів суму сплаченого судового збору в розмірі 1276,67 грн, кожному. Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03.09.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання, визначено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву та встановлено позивачам строку для подання відповіді на відзив, а відповідачу подання заперечення (т.1 а.с.99-100). Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11.08.2021 року клопотання позивачів щодо витребування доказів задоволено, витребувано з Гребінківської державної нотаріальної контори Київської області належним чином завірену копія спадкової справи №229/2013 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] (т.1 а.с.150-151). 03.09.2021 року від Гребінківської державної нотаріальної контори Київської області до суду надійшли матеріали спадкової справи №229/2013 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] (т.1 а.с.157-221). Від відповідача до суду відзив на позовну заяву не надходив. Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 05.09.2022 року закрито підготовче провадження та призначено дану справу до розгляду по суті (т.2 а.с.3-4). Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20.03.2023 року в задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Устименка І.О. про зупинення провадження в даній справі відмовлено (т.2 а.с.26-28). Позивач [PERSON] подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі (т.1 а.с.145). Представник позивачів адвокат Нищенко С.І. подала до суду заяву, в якій зазначала, що позивачі та вона представник позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити в повному обсязі, розгляд справи проводити без участі позивачів та представника (т.2 а.с.101). У судове засідання сторони не з?явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином (т.2 а.с.89-100). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України\~ визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог\~ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до частиною 1 статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] , виданого 22 листопада 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, [PERSON] помер [INFO] (т.1 а.с.65,158). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Згідно з наданими Гребінківською державною нотаріальною конторою на виконання ухвали суду від 11.08.2021\~року матеріалами спадкової справи 19 жовтня 2013 року Гребінківською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа №229/2013 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] (т.1 а.с.157-221). З вказаних матеріалів спадкової справи вбачається наступне. Спадкова справа №229/2013 відкрита на підставі заяви про прийняття спадщини [PERSON] , який є сином померлого [PERSON] (т.1 а.с.162-163). Крім [PERSON] , до Гребінківської державної нотаріальної контори 14 лютого 2014 року також подали заяви про прийняття спадщини [PERSON] та [PERSON] , які є донькою та сином померлого [PERSON] (т.1а.с.164-172). 06.05.2016 року до Гребінківської державної нотаріальної контори Київської області [PERSON] подав заяву про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом (т.1а.с.205). Відповідно до заповіту від 27 липня 2012 року, посвідченого секретарем виконкому Лосятинської сільської ради Васильківського р-ну Київської обл., за реєстровим №7, спадкодавцем [PERSON] було складено заповідальне розпорядження, згідно з яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і, взагалі, все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право, він заповів відповідачу своєму синові [PERSON] (т.1 а.с.183). До спадкового майна ввійшли земельні ділянки площею 2,5668 га, кадастровий номер 322148600:06:001:0005 та площею 2,5277 га, кадастровий номер 322148600:06:002:0007, що розташовані на території Лосятинської сільської ради Васильківського р-ну Київської області (т.1а.с.188-200). 06.05.2016 року Гребінківською державною нотаріальною конторою Київської області видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ім?я [PERSON] на земельну ділянку площею 2,5668 га, кадастровий номер 322148600:06:001:0005 та земельну ділянку площею 2,5277 га, кадастровий номер 322148600:06:002:0007, що розташовані на території Лосятинської сільської ради Васильківського р-ну Київської області (т.1а.с.206-207). Згідно з копіями рішень судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій в справі №362/2977/16-ц за позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про визнання заповіту недійсним, рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 травня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 26 липня 2017 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.11.2017 року, визнано недійсним заповіт [PERSON] від 27 липня 2012 року, посвідченого секретарем виконкому Лосятинської сільської ради Васильківського р-ну Київської обл., зареєстрований за реєстровим №7 (т.1а.с.208-214). Відповідно до наданої позивачами копії постанови державного нотаріуса Гребінківською державною нотаріальною конторою Київської області від 23.08.2019 року вих. № 1088/02-31 державний нотаріус відмовив [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтв про спадщину за законом на земельні ділянки площею 2,5668 га, кадастровий номер 322148600:06:001:0005 та площею 2,5277 га, кадастровий номер 322148600:06:002:0007, що розташовані на території Лосятинської сільської ради Васильківського р-ну Київської області, оскільки на дане спадкове майно 06 травня 2016 року були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом (т.1а.с.74). Відповідно до частини 1 статті 15, частини 1\~статті 16\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша\~статті 16 ЦК України). Частиною 2 статті 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини 2 статті 16 ЦК України). Відповідно до статей\~1216,\~1217,\~1218 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина 1 стаття 1261 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має право подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина 1 статті 1269 ЦК України). Згідно з частиною 1 статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За змістом частини 2, 3 статті 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі\~статтею 1301 ЦК України\~свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 11 грудня 2019 року в справі №414/811/17, від 23 вересня 2020 року в справі №742/740/17,\~від 14 листопада 2018 року в справі № 2-1316/2227/11 та від 14 травня 2018 року в справі № 296/10637/15-ц. Встановивши, що заповіт [PERSON] від 27 липня 2012 року визнаний рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 травня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 26 липня 2017 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.11.2017 року недійсним, а [PERSON] та [PERSON] є донькою та сином спадкодавця, які в установленому законом порядку прийняли спадщину, до складу якої ввійшли земельні ділянки площею 2,5668 га, кадастровий номер 322148600:06:001:0005 та площею 2,5277 га, кадастровий номер 322148600:06:002:0007, що розташовані на території Лосятинської сільської ради Васильківського р-ну Київської області (далі земельні ділянки), однак позбавлені можливості оформити спадщину за законом у нотаріальному порядку, оскільки на дане спадкове майно 06 травня 2016 року були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку з чим державний нотаріус Гребінківською державною нотаріальною конторою Київської області постановою від 23.08.2019 року вих. № 1088/02-31 відмовив у видачі позивачам свідоцтв про право на спадщину за законом, отже суд вважає, що оспорювані свідоцтва про право на спадщину за заповітом, видані відповідачу на спадкове майно - земельні ділянки, порушують права позивачів на спадкування після смерті їхнього батька. За таких обставин та виходячи з вищенаведених норм матеріального права суд дійшов висновку, що наявні правові підстави для визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за заповітом, виданих 06 травня 2016 року Гребінківською державною нотаріальною конторою Київської області [PERSON] на спадкове майно - земельні ділянки. Відповідно до частини першої\~статті 1297 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до нотаріуса, який відповідно до вимог\~статті 68 Закону України «Про нотаріат»\~при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва\~та склад спадкового майна. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа\~може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. Як встановлено судом, і вбачається з матеріалів справи постановою державного нотаріуса Гребінківською державною нотаріальною конторою Київської області від 23.08.2019 року вих. № 1088/02-31 [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтв про спадщину за законом на спадкове майно - земельні ділянки, оскільки на дане спадкове майно 06 травня 2016 року були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом (т.1 а.с.74). Оскільки [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину, в складі якої є нерухоме майно - земельні ділянки, проте нотаріусом відмовлено в оформленні права на спадщину, суд вважає, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту прав позивачів, у зв`язку з чим, дійшов висновку, що позовні вимоги позивачів про визнання права власності на 1/3 частину спадкового майна земельні ділянки підлягає задоволенню. Під час ухвалення рішення суд вирішує\~питання про розподіл між сторонами судових витрат (ст. 264 ЦПК України). Розподіл судових витрат між сторонами здійснюється відповідно до ст. 141 ЦПК України. У зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі, судові витрати у вигляді сплаченого позивачами судового збору відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~покладаються на відповідача. Суд встановив, що при поданні даного позову до суду позивачі сплатили судовий збір у розмірі 1\~276,67 грн, кожен, що підтверджується банківськими квитанціями від 09 грудня 2019 року та від 20 грудня 2019 року (т.1 а.с. 7-8). Таким чином, з відповідача на користь позивачів підлягають стягненню витрати понесені по оплаті судового збору в розмірі 1\~276,67 грн, кожному. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved