Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-21 00:00:00

24.10.2024 [PERSON] , в особі представника - адвоката Радостєвої М.В. звернулась до суду з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23.03.2011 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , аліментів у твердій грошовій сумі 1500 гривень, щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.01.2011 і до досягнення дитиною повноліття. Виконавчий лист перебуває на виконанні у Центральному відділі державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південного міжрегіонального управління юстиції МЮ (м. Одеса). Відповідач не виконує рішення суду належним чином та має заборгованість по аліментам. Оскільки рішенням суду визначено стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, то вони підлягають індексації. Державним виконавцем складаються розрахунки заборгованості з врахуванням індексу інфляція, які сторони виконавчого провадження періодично оскаржують в судовому порядку, що призводить до непередбачуваних витрат. Відповідач не погоджується сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі з врахуванням індексу інфляції, посилаючись на те, що в рішенні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя зазначена сума 1500 грн. На сьогоднішній день сума аліментів у розмірі 1500 грн. менша ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який складає 1598 грн. На теперішній час дитина досягла 14-річного віку, а визначений судом розмір аліментів є недостатнім для утримання дитини, оскільки в силу свого віку дитина потребує більших витрат на матеріальне забезпечення, духовний розвиток, освіту, додаткові заняття для фізичного розвитку, що свідчить про відповідну зміну матеріального становища дитини. У зв`язку із викладеним позивач вважає, що достатнім розміром аліментів буде частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно. Також, позивач зазначила, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на дитину у розмірі частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, та вказана обставина підтверджується розрахунками державного виконавця відповідно до яких, з рахунку відповідача списувалась заборгованість в повному обсязі, тобто грошових коштів на рахунках відповідача достатньо для погашення заборгованості, однак він самостійно цього не робить. Крім того, на день ухвалення рішення суду від 23.03.2011 відповідач не працював та не отримував доходів, а на сьогоднішній день він має регулярний дохід. Позивач утримує дитину, забезпечує її всім необхідним, а сума аліментів, яку сплачує відповідач, не забезпечує достатній рівень життя для дитини, у зв`язку із чим вона вимушена звернутись до суду із вказаним позовом. Посилаючись на вказані вище обставини, позивач просила суд змінити спосіб стягнення аліментів, визначених рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23.03.2011, та стягувати зі [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше 10 десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді від 31.10.2024 вказану позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 27.11.2024, яке було двічі відкладено, востаннє на 22.01.2025, у зв`язку із неявкою відповідача у судове засідання. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Радостєва М.В. у судове засідання не з`явились. Від представника позивача до суду надійшла заява, у якій вона просила розглянути справу без її участі та без участі позивача, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання тричі не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи у його відсутність чи відзив на позов не подавав, про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом направлення йому судової кореспонденції за зареєстрованим місцем його проживання. Враховуючи, що від відповідача відзиву на позов, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило, представник позивача у відповідній заяві просив про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення за відсутності учасників справи, на підставі доказів, які є в матеріалах справи, без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223, ч. 2 ст. 247, ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видано 28.04.2010 Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23.03.2011 позов стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі 1500 гривень, щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.01.2011 і до досягнення дитиною повноліття. Вказане рішення перебуває на виконанні Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса). Із розрахунку заборгованості старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південного МУЮ (м. Одеса) від 27.07.2023, на виконанні якого перебуває рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23.03.2011, встановлено, що станом на 01.06.2016 у [PERSON] була заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 76\~850,00 грн., станом на 27.07.2023 вказана заборгованість становила 53\~808,14 грн. Із розрахунку заборгованості старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південного МУМЮ (м. Одеса) від 21.07.2023, на виконанні якого перебуває рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23.03.2011, встановлено, що станом на 01.06.2023 у [PERSON] була заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 53\~808,14 грн., станом на 21.07.2023 вказана заборгованість становила 77\~036,27 грн. Із розрахунку заборгованості старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південного МУМЮ (м. Одеса) від 21.05.2024, на виконанні якого перебуває рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23.03.2011, встановлено, що станом на 01.06.2023 у [PERSON] була заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 53\~808,14 грн., станом на 30.03.2024 вказана заборгованість становила 75\~536,27 грн. Із розрахунку заборгованості старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південного МУМЮ (м. Одеса) від 30.07.2024, на виконанні якого перебуває рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23.03.2011, встановлено, що станом на 01.04.2024 у [PERSON] була заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 77\~036,27 грн., станом на 30.07.2024 вказана заборгованість становить 8219,00 грн. [PERSON] , [INFO] , проживає разом із позивачем. Позивач вказує, що з моменту ухвалення рішення суду про стягнення аліментів, змінився розмір витрат, яких потребує дитина; прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років наразі складає 3196 грн., а розмір аліментів, які стягуються з відповідача становить 1500 грн., тобто навіть менше ніж 50% прожиткового мінімуму; матеріальний стан відповідача покращився; сторони не можуть дійти компромісу в спорах про індексацію аліментів, які присуджені судом, що призводить до додаткових витрат з боку позивача, у зв`язку із чим наявні підстави для зміни способу стягнення аліментів. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.ч. 2, 5 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11 березня 2020 року у справі №759/10277/18 зводяться до того, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів. У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано\~постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини. Слід зазначити, що з часу ухвалення рішення суду про стягнення аліментів значно змінилось законодавство, що регулює аліментні зобов`язання батьків. Стаття 181 СК України визначає, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Абзац 2 частини 3 статті 181 СК України передбачає, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частиною першою статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Рішення суду про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини було ухвалене 23.03.2011, та той час [PERSON] не було ще й року, станом на день подачі вказаного позову дитина досягла 14 річного віку, що свідчить про те, що витрати на її утримання значно зросли. Крім того, станом на час звернення до суду з позовом та на час розгляду справи судом, державою встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років у розмірі 3196 гривень, що свідчить про те, що розмір аліментів, які стягнуті у 2011 році з відповідача на утримання дитини, є меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідачем не надано суду доказів, що на його утриманні перебувають інші діти або непрацездатні особи, та що він не може сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі. Із розрахунків заборгованості зі сплати аліментів, які долучені позивачем до позову, судом встановлено, що з 2016 року по 2024 рік відповідач має заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини. При цьому, за період з травня 2024 року по липень 2024 року відповідач погасив заборгованість зі сплати аліментів на суму 68\~817,17 грн., що свідчить про те, що у 2024 році його матеріальний стан покращився. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених ст. 82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. З огляду на зазначене, враховуючи, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, позивачем надано достатньо доказів, які підтверджують, що потреби дитини з часу ухвалення судового рішення у 2011 році про стягнення аліментів за цей час суттєво збільшилися, у тому числі з огляду на збільшення прожиткового мінімуму на дитину, яка досягла 14-річного віку, суд доходить до висновку, що є підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів, визначених рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23.03.2011, та вважає за необхідне стягувати зі [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною. Такий розмір аліментів суд вважає обґрунтованим і достатнім, та він є гарантованим мінімальним розміром аліментів відповідно до ст. 182 СК України. При цьому, суд враховує, що відповідачем не спростовано встановлені судом обставини та ним не надано будь-яких даних, які підлягають врахуванню при визначенні розміру аліментів. Як роз`яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів у зміненому розмірі із дня винесення рішення суду не підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 1 211, 20 гривень.

Outcome: approved