Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-21 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Харкова засобами поштового зв`язку звернулась позивач [PERSON] з позовом до відповідача ТОВ «Харківбудсервіс» і просить суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість за цивільно-правовим договором на виконання робіт від 19.03.2024 року у сумі 25 000,00 грн.; витрати зі сплати судового збору та правничої допомоги покласти на відповідача. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 19.03.2024 року між позивачем [PERSON] та ТОВ «Харківбудсервіс» було укладено цивільно-правовий договір на виконання робіт. Згідно з п. 1 Договору від 19.03.2024 року замовник доручає, а виконавець приймає на себе виконання наступних робіт: шпаклювання стін, покраска стін. Позивач вказує, що нею виконано всі роботи за вищевказаним договором, однак оплату від ТОВ «Харківбудсервіс» вона так і не отримала. Сума, яку обіцяло ТОВ «Харківбудсервіс» позивачу за виконанні роботи, становила 25 000,00 грн., однак станом на день подання даного позову ТОВ «Харківбудсервіс» жодних коштів позивачу не сплатило. Невиконання ТОВ «Харківбудсервіс» належним чином своїх зобов`язань перед позивачем є, на думку позивача, порушенням її права власності на грошові кошти, які вона має право отримати від ТОВ «Харківбудсервіс» на підставі договору від 19.03.2024 року, призводить до порушення положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.1 Першого Протоколу, підписаного та ратифікованого Україною. Отже, у зв`язку з тим, що ТОВ «Харківбудсервіс» не виконало взяті на себе зобов`язання за договором у повному обсязі, позивач, посилаючись на положення Конституції України, ст.ст. 509, 525, 526, 530, 610, 626-629 ЦК України, вимушена звернутися до суду з вказаним позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 06.09.2024 року позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківбудсервіс» про стягнення заборгованості - залишено без руху. Надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 днів з дня отримання копії даної ухвали. На виконання ухвали суду від 06.09.2024 року позивачем вказані недоліки позовної заяви були усунуті та ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 23.09.2024 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківбудсервіс» про стягнення заборгованості. Призначено судове засідання. 11.10.2024 року на адресу суду за вх. №25961 від представника відповідача ТОВ «Харківбудсервіс» - адвоката Третьякової Н.Ю. надійшов відзив на позов, в якому остання просить відмовити у задоволенні позову. Як зазначено у відзиві, із запропонованої позивачем редакції договору від 19.03.2024 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Харківбудсервіс» вбачається, що сторони погодили в п.1.договору, що ТОВ «Харківбудсервіс» (замовник) доручає, а [PERSON] (виконавець) приймає на себе зобов`язання виконати роботи із шпаклювання стін та фарбування стін. Відповідно до п. 3 договору сторони визначили, що виконавець зобов`язаний виконати роботи якісно й у встановлений термін, у суворій відповідності із встановленими нормами та правилами. Особливої уваги заслуговує пункт 7 договору, відповідно до якого виконавець зобов`язаний виконати роботи та здати їх замовнику в строк не пізніше якоїсь дати, яка сторонами не визначена (принаймні в примірнику договору, який було отримано від суду разом із ухвалою про відкриття провадження по справі). Тобто, строк виконання робіт, який є істотною умовою договору, сторонами не визначений, відтак відсутня можливість встановити, в якій період часу такі роботи виконувались позивачем, якщо виконувались взагалі. Відповідно до п. 7 договору також погоджена умова, відповідно до якої виконавець шляхом підписання такої редакції договору погодився, що якщо роботи будуть виконані неякісно, виконавець зобов`язаний за вимогою замовника без додаткової оплати переробити неякісно виконані роботи. Відповідно до п.8 договору сторони погодили, що за виконані роботи замовник виплачує виконавцю винагороду із необхідністю зазначення суми такої винагороди. Разом з тим, виходячи із отриманого від суду примірнику договору, сторони не погодили розмір винагороди за виконання робіт. Ціна договору є істотною умовою договору та мала б бути обов`язково зазначена в договорі. Відтак сторони не дійшли згоди щодо істотних умов договору. Пунктом 8 договору також погоджено, що винагорода повністю виплачується виконавцю після закінчення виконання робіт і здачі їх замовнику. Проте, до позовної заяви позивачем не долучено доказів виконання робіт, закінчення виконання робіт, а також їх здачі замовнику. [PERSON] ніколи не зверталась до ТОВ «Харківбудсервіс», як замовника, з питанням щодо погодження закінчення виконання робіт, а також їх здачі замовнику. Відповідно до умов п.8 договору, у випадку неякісного виконання виконавцем робіт замовник має право відмовитись від виплати винагороди. ТОВ «Харківбудсервіс» стверджує, що у підприємства станом на момент формування відзиву відсутня будь-яка інформація відносно того, що [PERSON] , як виконавцем по зазначеному договору, дійсно виконувались якісь роботи на об`єкті будівництва ТОВ «Харківбудсервіс». Разом з тим ТОВ «Харківбудсервіс» стверджує, що роботи із шпаклювання та фарбування стін були виконані зрештою неякісно (якщо взагалі виконувались). Як вбачається із Акту про виявлення дефектів UA1-2023-5687, складеного за результатами обстеження приміщень 18.07.2024 року (дата закінчення ремонтних робіт 28.04.2024 року) на предмет підтвердження виявлених дефектів на об`єкті будівництва: Будинок офіцерів для розміщення Центру реінтеграції ветеранів за адресою: вул. Полтавський шлях, 184, м. Харків, підрядник: ТОВ «Харківбудсервіс», встановлено наступні дефекти: виявлено, зокрема, сліди намокання стін з відшаруванням фарби переважно в залі, коридорі та в туалетній кімнаті; виявлено не затирання швів між плитками в коридорі. За результатами обстеження підряднику ТОВ «Харківбудсервіс» було висловлену вимогу щодо необхідності проведення оцінки причин появи зазначених дефектів та їх усунення. Таким чином, якби [PERSON] зверталась до ТОВ «Харківбусервіс» щодо закінчення виконання робіт і здачі їх замовнику, останній скористався б правом, визначений п. 8 договору, та відмовився б від виплати винагороди з огляду на їх неякісне виконання. Окремої уваги заслуговує вимога [PERSON] щодо стягнення на її користь саме 25 000,00 гривень. Як вже було зазначено, сторони в договорі від 19.03.2024 року не погодили таку істотну умову договору, як вартість виконання робіт. Позивач стверджує, що їй обіцяно замовником винагорода за виконання роботи в розмірі 25 тисяч гривень, проте доказів взяття замовником на себе такого зобов`язання в такому розмірі до позову не надано. Незрозумілим є визначенням такої вартості виконання робіт за передбачених пунктом 8 договору умов, відповідно до яких при виплаті винагороди утримуються встановлені діючим законодавством податки, збори та інші обов`язкові нарахування, а також штрафні санкції. Позивачем не обґрунтована належними та допустимими доказами сума, яка на думку позивача має бути стягнута судом на її користь з відповідача. Таким чином, з огляду на не погодження сторонами істотних умов договору, такий договір є неукладеним. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 14.01.2025 року клопотання представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківбудсервіс» - Третьякової Наталії Юріївни про проведення судового засідання в режимі відеоконференції по цивільній справі №639/5635/24 за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківбудсервіс» про стягнення заборгованості - задоволено. Забезпечено проведення судових засідань в режимі відеоконференції поза межами суду з використанням власних технічних засобів представнику відповідача ТОВ «Харківбудсервіс» - Третьяковій Н.Ю., через систему «EasyCon» за наступними реквізитами: електронна адреса -[INFO] У судовому засіданні позивача [PERSON] надала вступне слово, в якому позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, посилаючись на викладені у позові обставини. Між тим позивач підтвердила, що дійсно в договорі не було зазначено вартість робіт та строк виконання таких робіт, оскільки на момент підписання договору вони не були відомі. Крім того позивач пояснила, що сума 25000 грн. була погоджена з прорабом пізніше в усній формі, але позивачу було сплачено лише 2000 грн., однак докази вказаних обставин у неї відсутні, як і докази прийняття виконаних робіт, їх обсягу і конкретного строку їх виконання, який вона згадувала лише приблизно. Будь-яких клопотань про витребування доказів позивач не заявляла. Представник відповідача ТОВ «Харківбудсервіс» - адвокат Третьякова Н.Ю. надала вступне слово, в якому у задоволенні позовних вимог позивача просила відмовити у повному обсязі, посилаючись на викладені у відзиві обставини. Суд, заслухавши вступне слово учасників справи, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 19.03.2024 року між [PERSON] та ТОВ «Харківбудсервіс» було укладено цивільно-правовий договір на виконання робіт. Згідно з п. 1 Договору замовник доручає, а виконавець приймає на себе виконання наступних робіт: шпаклювання стін, покраска стін. Відповідно до п. 3 Договору сторони визначили, що виконавець зобов`язаний виконати роботи якісно й у встановлений термін, у суворій відповідності із встановленими нормами та правилами. Згідно з п. 7 Договору виконавець зобов`язаний виконати роботи та здати їх замовнику в строк не пізніше «___» ________ 202__ (який сторонами не визначений). Якщо роботи будуть виконані неякісно, Виконавець зобов`язаний за вимогою Замовника без додаткової оплати переробити неякісно виконані роботи Відповідно до п.8 Договору за виконані роботи Замовник виплачує Виконавцю винагороду у сумі __________ гривень (яка сторонами не визначена). Також погоджено, що винагорода повністю виплачується виконавцю після закінчення виконання робіт і здачі їх замовнику. Згідно з п. 11 Договору цивільно-правовий договір може бути розірваний за угодою сторін. У випадках порушення однією із сторін обов`язків за даним Договором інша сторона має право розірвати Договір в односторонньому порядку з відшкодуванням всіх збитків винною стороною, якщо такі виникли у ході виконання умов Договору. При цьому, винна сторона зобов`язана сплатити за заподіяні збитки іншій стороні у повному обсязі. Договір підписаний замовником ТОВ «Харківбудсервіс» та [PERSON] (а.с. 12-13, 37-38). З наданого позивачем Акту про виявлення дефектів UA1-2023-5687, складеного за результатами обстеження приміщень 18.07.2024 року (дата закінчення ремонтних робіт підрядником 28.04.2024 року) на предмет підтвердження виявлених дефектів на об`єкті: Будинок офіцерів для розміщення Центру реінтеграції ветеранів за адресою: вул. Полтавський шлях, 184, м. Харків, підрядник: ТОВ «Харківбудсервіс», встановлено наступні дефекти: виявлено, зокрема, сліди намокання стін з відшаруванням фарби переважно в залі, коридорі та в туалетній кімнаті; виявлено не затирання швів між плитками в коридорі. За результатами обстеження підряднику ТОВ «Харківбудсервіс» було висловлену вимогу щодо необхідності проведення оцінки причин появи зазначених дефектів та їх усунення у максимально короткі терміни (а.с. 50-53). Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України та ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ст. 16 ЦК України, якою також закріплено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 2 статті 78 ЦПК України зазначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Згідно із ч.1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті). Відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів).У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права. Частиною 3 ст. 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. За ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Між тим,відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Частиною 1 ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Згідно зі ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Разом з тим, відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Статтею 838 ЦК України передбачено, що п ідрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник. Згідно зі ст. 843 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Якщо у договорі підряду не встановлено ціну роботи або способи її визначення, ціна встановлюється за рішенням суду на основі цін, що звичайно застосовуються за аналогічні роботи з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу. Статтею 844 ЦК України передбачено, що ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі. Якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником. Відповідно до ч.2 зазначеної статті к ошторис на виконання робіт може бути приблизним або твердим. Кошторис є твердим, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту. Згідно зі ст. 854 ЦК України, яка передбачає порядок оплати роботи, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором. З урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів з власної ініціативи і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів і в межах заявлених позовних вимог. Так, дослідивши надані позивачем докази, суд приходить до висновку, що 19.03.2024 року між сторонами був укладений цивільно-правовий договір, який має ознаки договору підряду, однак як вбачається зі змісту письмового договору, сторони визначили в ньому лише вид робіт, які зобов`язується виконати позивач як підрядник, не визначивши обсяг таких робіт, строки і місце їх виконання, а також ціну і способи визначення ціни таких робіт. При цьому суду не надано кошторис і акт прийняття виконаних робіт. Отже при таких вихідних даних суд позбавлений можливості в порядку ст. 843 ЦК України встановити ціну робіт на основі цін, що звичайно застосовуються за аналогічні роботи з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами. Отже суд приходить до висновку, що позивачем [PERSON] не надано достатніх і належних доказів на підтвердження факту виконання нею робіт, обумовлених договором, їх обсягу і у певні, погоджені сторонами строки, отже позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківбудсервіс» про стягнення заборгованості задоволенню не підлягає у зв`язку з його недоведеністю. При цьому суд не вдається до оцінки якості проведених робіт з причин, що зазначені вище. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах - учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.). Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, то судовий збір та витрати, пов`язані з розглядом справи на користь позивача не стягується. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed