Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-22 00:00:00

29 жовтня 2024 року представник позивача [PERSON] адвокат Бондарєв О.Г. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки [PERSON] до досягнення 23 років за умови продовження навчання. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. В обґрунтування позовної заяви зазначає, що [PERSON] , [INFO] є дочкою відповідача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] від 05 вересня 2006 року рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 21.03.2016 року у справі № 415/7209/15-ц шлюб між батьками позивачки було розірвано, остання залишилась проживати з матір`ю. Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 10.05.2016 року у справі № 415/1033/15-ц з відповідача на утримання позивачки було стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Зазначене Рішення виконано, оскільки [PERSON] досягла повноліття. Після здобуття базової середньої освіти, позивачка продовжила навчання та вступила до іншого закладу освіти, який має назву: Відокремлений структурний підрозділ «Лисичанський педагогічний фаховий коледж Державного закладу «Луганський національний університет імені Тараса Шевченка», номер наказу про зарахування: 100-ЗД, дата наказу про зарахування: 29.07.2021, форма здобуття освіти: денна, дата початку здобуття освіти: 01.09.2021; дата завершення здобуття освіти: 30.06.2025, код та назва спеціальності: 012 Дошкільна освіта, ступінь/рівень освіти: фаховий молодший бакалавр. Позивачка проживає з матір`ю. Разом з тим, [PERSON] потребує коштів на проїзд до місця навчання, проживання, одяг, харчування, підручники, навчальне приладдя тощо. З огляду на те, що форма, за якою навчається позивачка, є денною, остання не має можливості працювати повний день та самостійно забезпечувати свої потреби. Мати надає їй допомогу, однак її статків на повне покриття потреб дочки, яка продовжує навчання, також не вистачає. Батько позивачки у добровільно порядку допомоги доньці, яка продовжує навчання не надає, хоча зобов`язаний це робити, через що вона змушена звернутись до суду із цим позовом. Відзиву на позовну заяву у встановлений строк не подано. 04 листопада 2024 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. 20 листопада 2024 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Згідно правил ч.6 ст.19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст.274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. У відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України суд прийшов до висновку про проведення розгляду даної справи за участю сторін. В судове засідання 23 січня 2025 року: - позивач не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник позивача подав через канцелярію суду заяву, в якій зазначив, що позов підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення та просить розглянути справу без його участі. - відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час і місце слухання справи, був повідомлений належним чином, шляхом надіслання судових повісток, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідача, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, про що подав відповідну заяву, суд у відповідності до вимог ст.ст. 280-282 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи. [PERSON] , [INFO] є дочкою відповідача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] від 05 вересня 2006 року рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 21.03.2016 року у справі № 415/7209/15-ц шлюб між батьками позивачки було розірвано, остання залишилась проживати з матір`ю. Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 10.05.2016 року у справі № 415/1033/15-ц з відповідача на утримання позивачки було стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Зазначене Рішення виконано, оскільки [PERSON] досягла повноліття. Після здобуття базової середньої освіти, позивачка продовжила навчання та вступила до іншого закладу освіти, який має назву: Відокремлений структурний підрозділ «Лисичанський педагогічний фаховий коледж Державного закладу «Луганський національний університет імені Тараса Шевченка», номер наказу про зарахування: 100-ЗД, дата наказу про зарахування: 29.07.2021, форма здобуття освіти: денна, дата початку здобуття освіти: 01.09.2021; дата завершення здобуття освіти: 30.06.2025, код та назва спеціальності: 012 Дошкільна освіта, ступінь/рівень освіти: фаховий молодший бакалавр, що підтверджується довідкою про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти №207513 від 23 серпня 2024 року. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у ній докази, виходячи з їх належності та допустимості прийшов до наступних висновків. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу, яка зокрема передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст.199,200,201 Сімейного кодексу України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. У відповідності до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. За змістом ст.199 СК України, обов`язок утримувати повнолітнього доньку (сина), яка (який) продовжує навчання, покладено на обох батьків. Згідно зі ч.1 ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. Потреба повнолітньої дитини у матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням полягає у необхідності отримання коштів для проїзду до місця навчання, проживання, одяг, харчування, канцелярія, підручники тощо. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Варто також зазначити, що згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів " від 15.05.2006 року № 3роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. У Постанові № 644/3610/16-ц від 17.04.2019 Верховний Суд вказав, що батьки зобов`язані утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчатися після досягнення повноліття незалежно від форми навчання до досягнення нею віку, що є меншим 23 років. Необхідність утримувати інших дітей не виключає обов`язку відповідача надавати матеріальну допомогу також своїй повнолітній дитині, яка її потребує. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком позивачки [PERSON] , яка є повнолітньою та яка навчається на денному відділенні відокремленого структурного підрозділу «Лисичанського педагогічного фахового коледжу Державного закладу «Луганського національного університету ім.Тараса Шевченка». З огляду на викладене, з врахуванням всіх описаних вище обставин, суд вважає, що стягнення з відповідача на користь повнолітньої доньки, що продовжує навчання, аліментів на його утримання в розмірі частини усіх видів заробітку щомісячно буде максимально відповідати принципам розумності та справедливості, оскільки має, з одного боку, забезпечити повнолітній доньки отримання від батька належного матеріального утримання на період навчання, з іншого - забезпечити баланс між обов`язком обох батьків матеріально підтримувати повнолітню доньку, яка продовжує навчання. Оскільки за даною категорією справ позивач звільнений від сплати судового збору, а позов підлягає задоволенню, тому з відповідача на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір на користь держави. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу на один місяць. Згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору. У зв`язку з чим, на підставі ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача належить стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 1211 грн. 20 коп.. На підставі наведеного та

Outcome: approved