Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-26 00:00:00

До Червонозаводського районного суду м. Харкова через підсистему «Електронний суд» надійшла заява представника [PERSON] - адвоката Шпіньової Олени Михайлівни, заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області, в якій представник заявника просила суд: встановити факт приналежності [PERSON] , [INFO] , правовстановлюючих документів, які були видані на ім`я « [PERSON] », [INFO] , а саме: - свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 08.08.1959; - диплому серії [NUMBER] , виданого Харківським електротехнікумом зв`язку 22.08.1994 (дублікат) (реєстраційний № 58); - військового квитка серії [NUMBER] , виданого [INFO] 11.05.1979; - трудової книжки серії [NUMBER] від 17.09.1982. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.11.2024 справа розподілена у провадження судді Шиховцової А.О. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03.12.2024 прийнято до розгляду та відкрите провадження у справі за правилами окремого провадження, в частині встановлення факту належності [PERSON] свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 08.08.1959 та військового квитка серії [NUMBER] , виданого [INFO] 11.05.1979 відмовлено у відкритті провадження. Заява представника [PERSON] - адвоката Шпіньової Олени Михайлівни, мотивована тим, що [PERSON] є особою без громадянства, відповідно до посвідки на тимчасове проживання за № [NUMBER] , орган що видав 6301, виданої 28.06.2024, запис №19590723-03-313, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . 25.04.2024 заявник звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про призначення пенсії за віком, 02.05.2024 за результатами розгляду заяви Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області йому відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу роботи, оскільки за доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи в Латвії згідно з трудовою книжкою [NUMBER] від 17.09.1982, оскільки для розрахунку права на призначення пенсії зарахування періоду робити набутого на території Латвійської Республіки - в державах, з якими укладено двосторонні Угоди за пропорційним принципом, відбувається на підставі формулярів про підтвердження наявного стажу, які видає інша сторона Угоди. Документи про стаж видані установами, організаціями за місцем працевлаштуванням на території іншої держави без підтверджуючого формуляру не є підставою для зарахування страхового стажу з 01.01.1991. Також до страхового стажу не зараховано період проходження військової служби з 11.05.1979 по 20.04.1982 згідно з військовим квитком [NUMBER] та період навчання з 01.09.1976 по 26.04.1979 згідно з дипломом [NUMBER] , оскільки відсутній документ про зміну прізвища з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Відтак, заінтересованою особою відмовлено заявнику у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв?язку із відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого статтею 26 вищевказаного Закону. Оскільки, однією із підстав у прийнятті рішення щодо відмови у призначенні заявнику пенсії за віком послугувало саме те, що документи подані ним разом з заявою, зокрема, диплом серії [NUMBER] Харківським електротехнікумом зв?язку, виданим на ім?я « [PERSON] » не дають можливості зарахувати до страхового стажу вказані періоди, так як заявником не подано документів про підтвердження зміни прізвища з « [PERSON] » на « [PERSON] ». На сьогоднішній день, заявник не має можливості надати такі документи, оскільки зміна особистих даних: прізвища, ім?я, по батькові з « [PERSON] » на « [PERSON] » відбулася у зв?язку з тим, що при проживанні у Латвійській Республіці і оформленні там паспорту, при перекладі з російської мови на латинську його особисті дані були вказані як « [PERSON] ». Дане підтверджується паспортом, серії [NUMBER] , виданим 09.02.2017. При поверненні в Україну на постійне місце проживання і при зверненні до органів ДМС України з метою оформлення відповідних документів щодо законного перебування та проживання заявника на території України, органами ДМС України було оформлено і видано заявнику посвідку на тимчасове проживання на ім?я « [PERSON] ». Проте, з народження особисті дані заявника такі як: «прізвище», « [PERSON] », «по батькові» були вказані як: « [PERSON] ». Відповідно до його свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 08.08.1959, заявник народився у м. Харкові, його батьками є: батько - [PERSON] , мати [PERSON] . На сьогоднішній день, батько заявника живий та проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується його id паспортом громадянина України за № [NUMBER] та довідкою про реєстрацію місця проживання від 13.01.2023. Мати заявника - [PERSON] , померла [INFO] . У 1976 році заявник закінчив повний курс середньої загальноосвітньої трудової політехнічної школи №128 м. Харкова та отримав Атестат про середню освіту серії [NUMBER] , виданого на ім?я [PERSON] . Після цього зааявник вступив до Харківського електротехнікуму зв?язку, де навчався і в 1979 році закінчив повний курс даного технікуму по спеціальності «Радіозв?язок та радіомовлення». Рішенням Державної кваліфікаційної комісії від 26.04.1979 [PERSON] присвоєно кваліфікацію «Радіотехнік». Дане підтверджується дипломом серії [NUMBER] (реєстраційний №58). З травня 1979 року по 20 квітня 1982 року [PERSON] проходив військову службу в радянській армії, що підтверджується військовим квитком серії [NUMBER] , виданим [INFO] 11 травня 1979 року та обліковою - послужною картою до військового квитка [NUMBER] , виданою на ім?я - [PERSON] . Згідно з трудовою книжкою серії [NUMBER] від 17.09.1982, оформленої на ім?я [PERSON] , у періоди: з 14.09.1982 по 30.12.1988 заявник працював на « [PERSON] производственном объединении ВЭФ имени [PERSON] » (російською мовою). З 02.01.1989 заявник працював у ТОВ «Центра Ремонтс» у м. Рига, на посаді покрівельника 2 розряду. Відповідно до нотаріального перекладу трудової книжки заявника з російської та латиської мов на українську, його особисті дані зазначені прізвище: « [PERSON] »; ім?я « [PERSON] »; по батькові « [PERSON] », дата народження: [INFO] , у графі «запису» починаючи з №7 по №11 [PERSON] працював на різних підприємствах на території Латвійської Республіки. Крім того, періоди роботи заявника на території Латвії також підтверджується нотаріальним перекладом Податкової книжки №471478, виданої Податковою інспекцією Відділу Віденського передмістя м. Рига служба державних доходів Латвійської Республіки 07.03.1994 на ім?я: [PERSON] , (персональний код: 230759-10730), (реєстраційний номер: №V-1648), де також зазначена прописка у м. Рига, Латвії, а саме за адресою: вулиця Ніцгалес 14-25 від 17.09.1990. Враховуючи усе вищевикладене, заявник вказує, що допущені помилки в персональних даних та розбіжності у прізвищі та імені у його документах, зокрема трудовій книжці та дипломі технікуму, перешкоджають в реалізації його права на пенсійне забезпечення та підтвердження трудового стажу для отримання в подальшому пенсії за віком, у зв`язку з чим заявник був змушений звернутися до суду з такою заявою. В судове засідання представником заявника надана через підсистему «Електронний суд» заява про можливість розгляду справи за відсутністю заявника та його представника, на підставі наявних у справі доказів, вимоги заяви підтримали, просили їх задовольнити. Заінтересованою особою - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області через підсистему «Електронний суд» надано клопотання про розгляд справи без участі представника заінтересованої особи, проти задоволення заяви не заперечили. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, перевіривши матеріали справи і оцінивши надані докази, дійшов таких висновків. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч.1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів) що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом. Згідно вимог ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 6 частини 1 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Частиною 2 статті 315 ЦПК України передбачено, що у судовому поряду можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з п.1постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року №5, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно роз`яснень, які містяться в п.12постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року(зі змінами) суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, при цьому має бути з`ясована мета його встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право;заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] заявник отримав тимчасову посвідку на проживання № [NUMBER] , в якій прізвище та ім`я заявника зазначено як « [PERSON] » (української мовою), дата народження: [INFO] . Також 04.12.2017 Державною фіскальною службою України йому був присвоєний індивідуальний податковий номер на ім`я « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 08.08.1959 [INFO] народився « [PERSON] » (російською мовою) у м. Харків, батьками записані « [PERSON] » (батько) російською мовою та « [PERSON] » (мати) російською мовою. Заявник у 1976 році закінчив повний курс середньої загальноосвітньої трудової політехнічної школи №128 м. Харкова та отримав документ про освіту - Атестат про середню освіту серії [NUMBER] від 28.06.1990, що встановлено копією атестату, долученого до заяви. Відповідно до дублікату диплому серії [NUMBER] від 22.08.1994, реєстраційний номер №58, виданого Харківським електротехнікумом зв?язку на ім`я [PERSON] останній закінчив у 1979 році повний курс названого технікуму по спеціальності «радіозв`язок та радіомовлення» з присвоєнням кваліфікації «радіотехнік». З копії військового квитка серії [NUMBER] , виданого 11.05.1979 вбачається, що він виданий на ім`я « [PERSON] » (російськовою мовою), [INFO] , місце народження - м. Харків. Судом також досліджена трудова книжка серії [NUMBER] , видана на ім`я „ [PERSON] » (російською мовою), дата народження [INFO] , освіта: середня спеціальна, професія, спеціальність: радіотехнік, дата заповнення: 17.09.1982 року, яка надана до заяви з нотаріально засвідченим перекладом з латиської на українську мову. До заяви також заявником надані, а судом досліджені: - податкова книжка з нотаріально засвідченим перекладом з латиської на українську мову, яка заповнена на ім`я „Sapripins Sergejs (латиською\~мовою), видана 07.03.1994 за реєстраційним номером №V-1648; - водійське посвідчення, видане Латвійською Республікою №ВА373141 від 14.06.2018 на ім`я „ [PERSON] (латиською\~мовою); - паспорт, виданий Латвійською Республікою серії [NUMBER] , виданим 09.02.2017 для осіб без громадянства на ім`я „ [PERSON] (латиською\~мовою). Так, Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №204850017639 від 02.05.2024 [PERSON] відмовлено у призначенні пенсії за віком через відсутність необхідного стажу роботи. Зазначається, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи в Латвії згідно з трудовою книжкою [NUMBER] від 17.09.1982, оскільки для розрахунку права на призначення пенсії зарахування періоду робити набутого на території Латвійської Республіки - в державах, з якими укладено двосторонні Угоди за пропорційним принципом, відбувається на підставі формулярів про підтвердження наявного стажу, які видає інша сторона Угоди. Документи про стаж видані установами, організаціями за місцем працевлаштуванням на території іншої держави без підтверджуючого формуляру не є підставою для зарахування страхового стажу з 01.01.1991. Також до страхового стажу не зараховано період проходження військової служби з 11.05.1979 по 20.04.1982 згідно з військовим квитком [NUMBER] та період навчання з 01.09.1976 по 26.04.1979 згідно з дипломом [NUMBER] , оскільки відсутній документ про зміну прізвища з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Рекомендовано надати уточнюючі документи. Статтею 48 Кодексу законів про працю України, ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637. Відповідно до п. 1 вищевказаного Порядку основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У пункті 26 наведеного вище Порядку визначено, що якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку. Відповідно до п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах і організаціях, затвердженої Постановою Держкомпраці №162 від 20.06.1974, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Згідно з п. 2.2. Інструкції до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення. Відповідно до п. 2.11 та п. 2.12 Інструкції відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказується на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка. Так, замінити трудову книжку та диплом або внести до них будь-які виправлення неможливо, оскільки законодавством не передбачена можливість заміни трудових книжок або дипломів замість раніше виданих, неможливе й внесення змін та виправлень до трудової книжки та дипломів. Розбіжності, які містяться у документах заявника, є наслідком викладення в паспорті, виданому Латвійською Республікою та наступній видачі тимчасової посвідки на проживання в України органом ДМС України на підставі виданого раніше паспорту Латвійською Республікою згідно з вимогами правопису і транскрипції з української та російської мов на латиську мову. Метою встановлення факту належності правовстановлюючих документів, а саме трудової книжки та диплому, є реалізація заявником права на пенсійне забезпечення, а саме для зарахування до його страхового стажу при обрахуванні пенсії періоду навчання в технікумі та при його трудовій діяльності, зазначеній у трудовій книжці. Вищезазначені розбіжності у написанні прізвища, ім`я та по-батькові в документах можуть стати перешкодою для оформлення заявником пенсії за віком, усунення яких є неможливим в позасудовому порядку, тому наявними є підстави для встановлення факту належності трудової книжки та диплому заявника. Суд також враховує, що надані заявником докази є належними, допустимими, а в своїй сукупності достатніми для задоволення заяви. Згідно з ч. 7 ст. 294 ЦПК України\~при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного і

Outcome: approved