Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-27 00:00:00

У жовтні 2024 року [PERSON] звернулась до Дарницького районного суду міста Києва з заявою про встановлення факту спільного проживання подружжя та перебування заявниці на утриманні у чоловіка. В обґрунтування заяви зазначила, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] до дати його смерті [INFO] , з яким вони постійно спільно проживали у м. Торецьк Донецької області, хоча і мали різну адресу реєстрації місця проживання, фактично заявниця перебувала на утриманні чоловіка, оскільки його пенсія була значно вищою за її. Рішенням про відмову у перерахунку пенсії Головного управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області їй було відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника з тих підстав, що заявниця не надала документи, що підтверджують факт спільного проживання, а саме перебуваючи у шлюбі, вони були зареєстровані за різними адресами. Заявниця вказувала, що вони спільно проживали у м. Торецьк Донецької області, однак після початку повномасштабного вторгнення заявниця їздила до сина у місто Київ, де і стала на облік як внутрішньо переміщена особа. З огляду на викладене та з метою переходу на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, просить встановити факт спільного проживання подружжя у м. Торецьк Донецької області та перебування заявниці на утриманні її чоловіка [PERSON] . Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 жовтня 2024 року, заяву передано на розгляд судді Якусику О.В. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 20 листопада 2024 року розглдя справи призначено на 09 січня 2025 року, викликано у судове засідання як свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . У судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у своїх показаннях підтвердили факт постійного спільного проживання протягом більш як 30 років [PERSON] з її померлим чоловіком [PERSON] у [ADDRESS] . Свідок [PERSON] також показала, що чоловік заявниці постійно надсилав їй грошові перекази, поки вона перебували у місті Києві, до якого виїхала у зв`язку з необхідністю лікування після поранення, про що вказала свідок [PERSON] 09 січня 2025 року розгляд справи відкладено на 28 січня 2025 року. 28 січня 2025 року у судовому засіданні представник заявниці надав виписку з рахунку заявниці у АТ КБ «Приватбанк» щодо надходженню на карту заявниці коштів від [PERSON] . У судовому засіданні заявниця надала пояснення по суті заяви та просила її задовольнити, зокрема додатково пояснила, що її чоловік був зареєстрований за місцем проживання її батьків - у приватному будинку, оскільки мав пільги щодо безоплатного забезпечення вугіллям на побутові потреби. Заінтересована особа у судове засідання не прибула, явку уповноваженого представника не забезпечила, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. З 17 грудня 1983 року по 21 жовтня 2014 року та з 22 серпня 2022 року [PERSON] з [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі та проживали разом за адресою зареєстрованого місця проживання заявниці у [ADDRESS] . Згідно з відповіддю Головного управління пенсійного фонду України в Донецькій області від 04 жовтня 2024 року, [PERSON] , [INFO] , перебував на обліку в Головному управлінні, як отримувач пенсії за віком призначену на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Пенсійна справа знята з обліку 01 серпня 2024 року у зв`язку з смертю отримувача. Дата смерті [INFO] . Станом на 01 липня 2024 року розмір пенсії складав 16 606,91 грн. Згідно з довідкою АТ КБ «Приватбанк» від 16 січня 2025 року [PERSON] отримувала пенсію в середньому 2 900,00 грн, з вказаної довідки також слідує, що [PERSON] щомісячно надсилав на рахунок [PERSON] грошові кошти у сумі від 2000 грн. до 10225 грн. (зокрема, по 7500 грн - у червні і липні 2023 року, 2750 грн. - у серпні 2023 року, 6000 грн. - у вересні 2023 року, 7000 грн. - у жовтні 2023 року, 8000 грн. - листопаді 2023 року, 10225 грн. - у грудні 2023 року, 2000 грн. - у січні 2024 року, 5500 грн. - у лютому 2024 року 8000 грн. - у березні 2024 року, 6500 грн. - у квітні 2024 року, 7000 грн. - у травні 2024 року. ) Відповідно до вимог частини першої ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, у тому числі, про перебування фізичної особи на утриманні. В силу вимог ст. 37 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні (стаття 38). Непрацездатними членами сім`ї вважаються батько, мати, дружина, чоловік, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Згідно з вимогами ст. 38 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували яку-небудь пенсію, мають право перейти на нову пенсію. Відповідно до вимог п. 2.11 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року за № 22-1 (зі змінами), за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються відомості про місце проживання (разом з годувальником за однією адресою), зазначені у пункті 2.22 цього розділу, або документи, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання особи, зокрема органом місцевого самоврядування, що підтверджують такий факт. Положеннями пункту 1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року за № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Наведений у ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. У пункті 8 вищевказаної Постанови роз`яснено, що судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що: за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні; для встановлення факту перебування на утриманні з метою оформлення права на спадщину необхідно, щоб утриманець був непрацездатним на день смерті спадкодавця і перебував на утриманні останнього незалежно від родинних чи шлюбних відносин з ним не менше одного року; для встановлення факту перебування на утриманні при відшкодуванні шкоди в разі втрати годувальника не має значення чи знаходився непрацездатний утриманець в родинних чи шлюбних відносинах з годувальником. В листі Верховного Суду України від 01 січня 2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що факт перебування фізичної особи на утриманні померлого встановлюється судом, зокрема, для призначення пенсії чи відшкодування шкоди за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю була постійним і основним джерелом засобів до існування, навіть коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо, крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалась систематично, протягом певного періоду часу, і що померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у вигляді грошових переказів, продуктових чи речових посилок тощо. Ні отримання непрацездатною особою пенсії, ні її окреме проживання від спадкодавця не можуть бути перешкодою для визнання факту перебування на утриманні. Таким чином, для встановлення факту перебування особи на утриманні померлого судам необхідно дослідити зазначені обставини в сукупності та враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання від померлого не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року у справі № 210/343/19, від 22 травня 2019 року у справі № 520/6518/17, від 27 червня 2018 року у справі № 210/2422/16-ц, від 13 січня 2021 року у справі № 592/17552/18. В силу вимог частини першої ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасового знаходиться. Положеннями статей 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Подібні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17 (провадження N 61-44149св18). Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання чоловіка заявника за місцем проживання його дружини не може бути доказом того, що вони не проживали разом, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що заявник не проживала зі своїм чоловік на час його смерті, якщо такі обставини підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані заявником, та оцінені судом. Судом встановлено, що на час смерті [PERSON] отримував пенсію у розмірі 16 606,91 грн щомісячно, в той час, як розмір пенсії заявниці складав від 2842,2 грн. до 2991,96 грн. Виписка з банківського рахунку заявниці свідчить про те, що [PERSON] систематично надавав допомогу заявниці і така допомога була хоч і не єдиним, проте, з огляду на розмір пенсії заявниці, постійним та основним джерелом засобів до її існування, що дає підстави для висновку про перебування заявниці на утриманні свого чоловіка до моменту смерті останнього. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, беручи до уваги, що в судовому засіданні встановлено факт постійного проживання заявниці разом із своїм чоловіком [PERSON] , який помер [INFO] , факт перебування заявниці на утриманні свого чоловіка, в також зважаючи на мету встановлення вказаного факту, суд дійшов висновку, що вимоги заявника підлягають задоволенню.

Outcome: approved