Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до Знам`янської сільської ради Березівського району Одеської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, про встановлення факту родинних відносин, посилаючись на те, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Після смерті [PERSON] , все спадкове майно за законом перейшло до рідного брата позивача - [PERSON] померлого [INFO] , який на момент відкриття спадщини був зареєстрований та проживав із спадкодавицею. Позивач є спадкоємцем спадкового майна після смерті брата за законом. 8 жовтня 2022 року сплинув 6-місячний строк від дня смерті спадкодавця. До нотаріуса позивач звернувся у лютому 2023 року з метою подання заяви для прийняття спадщини, так як йому було відомо, що з початку війни законодавцем було запроваджено зупинення перебігу вказаного 6-місячного строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття, та відповідно до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» було передбачено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 місяці. Коли позивач звернувся до приватного нотаріуса Чекаліної А.Я. наприкінці лютого 2023 року, вона надала усне роз`яснення та обґрунтувала свою позицію наступним: 31 січня 2023 року в Єдиному державному реєстрі судових рішень була оприлюднена постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №676/47/21 (провадження №61-8014св22), якою надано оцінку пункту 3 постанови КМУ №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану». Верховний суд, надаючи оцінку п.3 постанови КМУ №164, вважає, що вона суперечить статтям 1270, 1272 Цивільного кодексу України, а тому не підлягає застосуванню. З огляду на зазначене, нотаріус рекомендувала позивачу в судовому порядку вирішити питання щодо визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. На підтвердження факту родинних відносин позивачем було надано нотаріусу повторне свідоцтво про його народження, в якому в графі про прізвище, ім`я та по батькові дитини зазначено « [PERSON] », в графі про матір зазначено « [PERSON] ». У відповідності до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу батьків прізвище нареченого вказане « [PERSON] » нареченої « [PERSON] ». В той самий час як відповідно до актового запису про смерть №5 від 04.03.2011 року, складеного виконавчим комітетом Новоселівської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області, прізвище, ім`я та по батькові померлої матері зазначено « [PERSON] ». Приватним нотаріусом Березівського нотаріального округу Одеської області Чекаліною А.Я. надано усне роз`яснення з якого вбачається, що через вищеназвані розбіжності встановити родинні відносини між померлим та заявником неможливо та рекомендовано звернутися до суду для доказу факту родинних відносин. В зв`язку з цим позивач звернувся до суду з позовом та просить суд встановити, що він, [PERSON] є рідним сином [PERSON] , померлої [INFO] та рідним братом [PERSON] померлого [INFO] та визначити йому додатковий строк - терміном п`ять місяців для подання до органів, уповноважених займатися відкриттям та веденням спадкових справ, заяви про прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] . Позивач надав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутність на позовних вимогах наполягав. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, клопотали справу слухати у їх відсутність та згодні з позовом. Відповідно до ч.3,4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206,207 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до абзацу 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити в підготовчому засіданні. В судовому засіданні відповідно до матеріалів справи встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть. [PERSON] прийняв все спадкове майно за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , так як на момент відкриття спадщини був зареєстрований та проживав із нею, що підтверджується довідкою Знам`янської сільської ради Березівського району Одеської області від 27.09.2024 року №957. Позивач посилається що є спадкоємцем після смерті рідного брата, проте пропустив строк для прийняття спадщини та неможливо підтвердити факт родинних стосунків. На підтвердження факту родинних відносин позивачем було надано нотаріусу повторне свідоцтво про своє народження [INFO] , серії [NUMBER] . видане Роздільнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 12.04.2024 року, актовий запис №16, в якому в графі про прізвище, ім`я та по батькові дитини зазначено « [PERSON] », в графі про матір зазначено « [PERSON] ». У відповідності до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу його батьків прізвище нареченого вказане « [PERSON] » нареченої « [PERSON] ». В той самий час як відповідно до актового запису про смерть №5 від 04.03.2011 року, складеного виконавчим комітетом Новоселівської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області, прізвище, ім`я та по батькові померлої матері зазначено « [PERSON] ». Приватним нотаріусом Березівського нотаріального округу Одеської області Чекаліною А.Я. надано усне роз`яснення з якого вбачається, що через вищеназвані розбіжності встановити родинні відносини між померлим та заявником неможливо та рекомендовано звернутися до суду для доказу факту родинних відносин. Той факт, що померла [INFO] , є рідною матір`ю позивач підтверджує: - \~ \~ \~ \~копією свідоцтва про народження [INFO] , серії [NUMBER] , видане Роздільнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 12.04.2024 року, актовий запис №16, в якому, в графі «матір» вказане прізвище, ім`я по батькові « [PERSON] » - \~ \~ \~ \~копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 16.04.2024 року за №00044548628 видного Роздільнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) з якого вбачається інформація про наречених та, а саме прізвище ім`я та по батькові нареченої вказано « [PERSON] » зміна прізвища матері після реєстрації шлюбу, « [PERSON] » у відповідності до актового запису по шлюб №35 зареєстрованого виконавчим комітетом Червонознам`янської сільської ради Іванівського району Одеської області від 17 жовтня 1957 року ; - \~ \~ \~ \~копія роз`яснень щодо отримання повторного свідоцтва про смерть від 06.09.2024 року № 1482/24-22-20 виданого Роздільнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонатьного управління міністерства юстиції (м.Одеса), з якого вбачається, що згідно пред`явленого паспорту на [PERSON] , прізвище зазначено - [PERSON] , у актовому записі про його народження прізвище дитини, батька, матері [PERSON] , по батькові матері - [PERSON] , що не підтверджує родинність. Також в судовому засіданні знайшов своє підтвердження, що позивач є рідним померлого [PERSON] . Судом досліджено копію актового запису пор народження [PERSON] та витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження на [PERSON] . В зв`язку з тим, що неможливо документально на даний час підтвердити їх родинні стосунки, позивач не може реалізовувати свої цивільні права. Суди встановлюють юридичні факти тільки у разі, коли особою вчинено всі можливі заходи по отриманню необхідних документів. І тільки у разі наявності об`єктивних причин, які не залежать від волі особи, що обумовлюють неможливість отримання документу на підтвердження юридичного факту, такий факт може встановити суд у порядку окремого провадження. Зазначений факт необхідний позивачу для реалізації його цивільних прав, зокрема права на спадщину. Факт , що має юридичне значення (п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК) встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника: право на спадщину, право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, одержання компенсації тощо. Згідно пункту 1 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Враховуючи зазначене суд вбачає підстави для задоволення вимоги про встановлення факту про який просить позивач. Стосовно позовної вимоги пор продовження строку для подання заяви про прийняття спадщини судом встановлено таке. Позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом після смерті брата. Згідно Інформаційної довідки зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) вбачається, що у Спадковому реєстрі інформація відсутня. Отже судом встановлено ту обставину, що спадкоємці після смерті [PERSON] із заявами про прийняття спадщини не звертались. Фактично проживаючі спадкоємці як за законом першої черги так і за заповітом відсутні. Отже судом не встановлено інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після смерті [PERSON] . До дня своєї смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав в [ADDRESS] разом з матір`ю [PERSON] , яка померла в 2011 році, що підтверджується довідкою Знам`янської сільської ради Одеської області. Строк для прийняття спадщини позивач пропустив зв`язку з тим, що до нотаріуса позивач звернувся у лютому 2023 року з метою подання заяви для прийняття спадщини, так як йому було відомо, що з початку війни законодавцем було запроваджено зупинення перебігу вказаного 6-місячного строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття, та відповідно до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» було передбачено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 місяці. Коли позивач звернувся до приватного нотаріуса Чекаліної А.Я. наприкінці лютого 2023 року, вона надала усне роз`яснення та обґрунтувала свою позицію наступним: 31 січня 2023 року в Єдиному державному реєстрі судових рішень була оприлюднена постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №676/47/21 (провадження №61-8014св22), якою надано оцінку пункту 3 постанови КМУ №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» . Верховний суд, надаючи оцінку п.3 постанови КМУ №164, вважає, що вона суперечить статтям 1270, 1272 Цивільного кодексу України, а тому не підлягає застосуванню. З огляду на зазначене, нотаріус рекомендувала йому в судовому порядку вирішити питання щодо визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Частиною другою ст..1270 передбачено, що якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з пунктами 2.2 та 3.2 чинного на час виникнення спірних правовідносин Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 282/20595, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Постановою Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~7\~«Про судову\~практику у\~справах про\~спадкування» від\~30.05.2008\~року передбачено, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Постановою Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування від 30.05.2008 року № 7 п.24 передбачено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Статтею 13 Конвенції визнається право на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Положеннями ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини, як джерело права. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Виходячи із сформованої практики цього ж Суду, ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, по своїй суті, є гарантом права власності, оскільки визнає право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. Згідно положень книги 6 ЦК України, спадкове право захищає власність фізичних осіб, позивач, пов`язаний зі спадкодавцем кровним походженням, усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини в розумінні ст.1 Першого протоколу до Конвенції, становитиме майно позивача виходячи із законодавчого визначення спадкових правовідносин, суб`єктом яких він є. Законодавцем не надається ніякого значення тривалості періоду, який пройшов з дня закінчення строку для прийняття спадщини, що не виключає можливості подачі до нотаріуса заяви про прийняття спадщини за наявності поважності причин його пропуску, також і після спливу значної кількості часу. Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 26 вересня 2012 року розглянув справу № 6-85цс12, предметом якої був спір про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок про те, що право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Правила ч.3 ст.1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову масу, то положення ч.3 ст. 1272 ЦК України не застосовуються. Згідно ст.206 ч.4 ЦПК України якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання позову відповідачем, відсутність інших спадкоємців за даними Спадкового реєстру, які б прийняли спадщину, свідчить, що права, свободи та інтереси інших осіб не будуть порушені. Позивач в іншому порядку, ніж судовий, не може захистити свої права на прийняття спадщини, а завданням судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд та вирішення цивільної справи з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Постановлення рішення про задоволення позову є забезпеченням права позивача на справедливий суд відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Як достовірно встановлено в судовому засіданні із документів, які ніким не заперечуються, що позивач є спадкоємцем за законом і пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, які не залежали від його волі. Оскільки вищезазначені обставини визнані сторонами, то у відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, вони не підлягають доказуванню. Зібрані по справі докази, встановлені судом фактичні обставини справи, а також з урахуванням норм європейського законодавства по правам людини, дозволяють задовольнити позов в повному обсязі і таке рішення, на думку суду, буде відповідати не тільки принципу законності, а і справедливості. Крім того судом вбачається, що встановлені обставини не суперечать закону і не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), тому вважає, що позивач має право на визначення додаткового строку - 5 місяців, який буде достатнім для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved