Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 12.08.1994 Будинком шлюбу Шайхонтахурського району м. Ташкенту Республіки Узбекистан, запис № 1378. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що останніми роками сімейне життя між сторонами не склалося, у сторін відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння та втрачені почуття любові, довіри та поваги один до одного. Спільного господарства не ведуть. Від шлюбу подружжя спільних дітей не мають. Ухвалою суду від 18.11.2024 позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи в судове засідання, що було призначене на 16.12.2024, яке відкладалось на 16.01.2025, у зв`язку з перебуванням судді у відпустці. Учасники справи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від відповідача відзиву на позов, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило, представник позивача надав заяву про розгляд справи за їх відсутності. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу без фіксування судового засідання технічними засобами у відсутності учасників справи на підставі доказів, які є в матеріалах справи що відповідає положенню ч.3 ст.223 та ч.2 ст.247 ЦПК України. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 12.08.1994 у місті Ташкент, Республіки Узбекистан, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, серії [NUMBER] (запис 1378) (з.б.а.с.3). Відповідно до ст. 3 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.1 ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України). Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння, любові та поваги один до одного, фактичне припинення шлюбних стосунків, у зв`язку з чим, суд не вбачає підстав для надання сторонам строку на примирення, передбаченого ст. 111 СК України. З огляду на те, що шлюб - це добровільний союз чоловіка та жінки, а дружина зберегти шлюб не бажає, враховуючи фактичні взаємини подружжя, причини позову, а також відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, суд вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення позову. Питання щодо розподілу судових витрат позивачем не порушувалося, судом не вирішувалося. На підставі викладеного,

Outcome: approved