Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-19 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду, мотивуючи тим, що 15.12.2020 року між сторонами було укладено кредитний договір №2001760091401, згідно з умовами якого позивач надав відповідачу кредит в національній валюті України у вигляді встановленого кредитного ліміту овердрафту на платіжну картку в сумі 15000 гривень, який згодом було збільшено до 45945 гривень 18 копійок, зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач не виконує покладені на неї договором зобов`язання щодо своєчасності погашення кредиту, внаслідок чого станом на 31.03.2024 року утворилася заборгованість по кредитному договору в сумі 76557 гривень 51 копійка, з них: заборгованість за наданим кредитом(тілом кредиту) 45945 гривень 18 копійок, заборгованість по процентам 30612 гривень 33 копійки, в зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором та сплаченого судового збору. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з`явилися, письмовою заявою просили справу слухати без їх участі, позовні вимоги не визнали, посилаючись на те, що Верховний Суд у своєї постанові від 13 травня 2020 року у справі №219/1704/17 пришов до наступних висновків, що «Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов 'язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він нівелюватиме можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення споду між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову процесуальним законом, за загальним правилом, покладається на позивача. За таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не позбавляє позивача його процесуальних обов`язків.» Позивач просить суд стягнути з відповідача на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість у сумі 76557 гривень 51 копійка. Дана заборгованість, на думку позивача, станом на 31.03.2024 року становить 76557 гривень 51 копійка, з яких: 45455,18 гривень - заборгованість за кредитом; 30612,33 гривень - заборгованість за процентами. При цьому позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що між банком та відповідачем склались кредитні відносини на підставі кредитного договору укладеного між сторонами 15.12.2020 року. На підтвердження зазначених доводів позивач надав заяву №200176001401 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 15.12.2020 року, також паспорту споживчого кредиту та публічної пропозиція AT «ПУМБ» на укладання договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб(в редакції від 12 серпня 2020 року). Зі змісту заяви №200176001401 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 15.12.2020 року, яка підписана відповідачем, вбачається, що банк повинен надати кредитний ліміт на суму 15000 гривень під 47,88 відсотків і строком 12 місяців. В заяві також зазначено: «Прошу відкрити на моє ім`я поточний рахунок № [NUMBER] у гривнях та надати кредитну картку. Номер кредитної картки миттєвого випуску (не персоніфікованої) [NUMBER] Тип персоніфікованої кредитної картки:», тобто маються деякі дані не персоніфікованої картки, а дані персоніфікованої взагалі відсутні. У не персоніфікованої карти, зазначений номер становить [NUMBER] , але при цьому це не повний номер карти, а при шести невідомих варіантів становить 531441, і це за умови що цифри від 0 до 9 не будуть повторюватися. І хоча в заяві зазначено, що відповідач підтверджує факт отримання картки, але якої самої з [NUMBER] екземплярів невідомо, і будь-яких даних підтверджуючих факт отримання кредитної карти визначеної індивідуальними характеристиками банк суду не надав. Виписка по руху коштів не дає відповіді на поставлене питання, оскільки починаючи з 17.12.2020 року в цій виписці чомусь вказаний рахунок № [NUMBER] замість № [NUMBER] , вказаного в договорі. Стосовно споживчого паспорту, який мається в матеріалах справи, але у відповідності до вимог Закону України «Про споживче кредитування» даний документ передує укладанню самого кредитного договору і містить умови кредитування і з якими Банк зобов`язаний ознайомити споживача. В свою чергу, ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. До таких висновків прийшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20. Щодо публічної пропозиції AT «ПУМБ» на укладання договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (в редакції від 12 серпня 2020 року), то зазначений документ не містить підпису відповідача; документ розміщений на сайті банку і роздрукований позивачем; також, умови приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цю публічну пропозицію AT «ПУМБ» на укладання договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб розумів відповідач та ознайомився і погодився саме з нею, підписуючи заяву про приєднання. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретний запропонований відповідачу договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, наданий банком договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин. Отже, надана позивачем роздруківка Публічної пропозиції AT ПУМБ на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, в редакції, що діє з 12.08.2020 року, не може бути належним доказом у справі оскільки вказана Публічна пропозиція не містить в собі підпису відповідача, при цьому, її зміст повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Відповідна правова позиція Великої Палати Верховного Суду викладена у постанові від 03.07.2019 року у справі №342/180/17, провадження №14-131цс19. Стосовно суми заборгованості, яка на думку позивача становить 76557 гривень 51 копійка , але як зазначалося раніше, заявою про приєднання встановлений кредитний ліміт у розмірі 15000 гривень, і зазначена заява не містить умов збільшення кредитного ліміту, і відповідно Банк не має право вимагати суми більш цієї. Надана позивачем довідка про збільшення кредитного ліміту жодним чином не підтверджує правомочність і обґрунтованість таких дій з боку банку. До того ж зазначений документ складається самим позивачем без погодження з відповідачем, а відповідно не є належним та допустимим доказом. Посилання позивача на Публічну пропозицію AT ПУМБ на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, як на обґрунтування збільшення ліміту не може бути взяте до уваги з позиції того, що банк не довів, що саме з цими умовами відповідач був ознайомлений, розумів значення цих умов і що саме ці умови були розміщені на сайті банку. Враховуючи вищевикладені обставини і висновки Верховного Суду у аналогічних справах, відповідач вважає, що немає жодних підстав для задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~ \~ \~ Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 15.12.2020 року між сторонами було укладено кредитний договір №2001760091401, згідно з умовами якого позивач надав відповідачу кредит в національній валюті України у вигляді встановленого кредитного ліміту овердрафту на платіжну картку в сумі 15000 гривень, який згодом було збільшено до 45945 гривень 18 копійок(а.с.48), зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.7-42). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між ним та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві(а.с.7). Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач, в свою чергу, не виконала покладені на неї договором зобов`язання щодо своєчасності погашення кредиту та сплати нарахованих відсотків за користування кредитом, внаслідок чого станом на 31.03.2024 року утворилася заборгованість по кредитному договору в сумі 193449 гривень 32 копійки, з них: заборгованість за наданим кредитом(тілом кредиту) 126132 гривні 68 копійок, заборгованість по процентам 67316 гривень 64 копійки(а.с.49-77). Відповідно до п.1 ст.1050 Цивільного кодексу України та абз.2 ч.10 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», позивач як кредитодавець має право вимагати повернення усієї суми заборгованості, якщо відповідач як позичальник прострочив сплату чергових платежів понад 1 місяць. Позивач направив письмову вимогу(повідомлення) відповідачу на адресу місця проживання, яку він зазначив у анкеті на отримання кредиту(а.с.43-44), тому позивач виконав свій обов`язок щодо претензійної роботи належним чином, однак у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була. Умовами Публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб(а.с.10-28), передбачено право банку змінювати клієнту кредитний ліміт. Так, згідно пункту 4.3.6.4. частини 4 Публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб встановлено, що змінити(зменшити, збільшити) розмір наданого кредитного ліміту або закрити кредитний ліміт взагалі за умови інформування клієнта шляхом направлення SMS-повідомлення на номер мобільного телефону. В SMS-повідомленні про зміну розміру кредитного ліміту банк повідомляє клієнту новий розмір кредитного ліміту. У разі незгоди клієнта із зміненим розміром кредитного ліміту, за винятком випадку, передбаченого п.4.2.19. Розділу ІІ цього договору клієнт протягом 30 (тридцяти) календарних днів повинен звернутися до банку та особисто подати відповідну письмову заяву. У випадку, якщо клієнт протягом вказаного строку не заявив про свою незгоду зі зміною розміру кредитного ліміту та/або здійснив першу платіжну операцію після отримання вказаного SMS-повідомлення банку згода клієнта зі зміною умов договору вважається підтвердженою. \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно піддягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно зі ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов`язань, тобто причини невиконання\~ відповідачем зобов`язань правового значення для справи не мають. Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. У відповідності зі ст.1048 Цивільного кодексу\~України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. \~ \~ \~ \~ \~ \~Згідно з\~ст.1054\~ЦКУ за\~кредитним договором\~банк або\~інша фінансова\~установа (кредитодавець)\~зобов`язується\~надати грошові\~кошти (кредит)\~позичальникові у\~розмірі та\~на умовах,\~встановлених договором,\~а позичальник\~зобов`язується\~повернути кредит\~та сплатити\~проценти.\~Відповідно до\~ч.1,\~ч.2\~ст.1056\~ЦК України\~процентна ставка\~за кредитом\~може бути\~фіксованою або\~змінюваною.\~Тип процентної\~ставки визначається\~кредитним договором. Відповідно до\~ч.3 ст.12 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1\~ст.76 ЦПК України,\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.2\~ ст.78 ЦПК України,\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач позов не визнав, при цьому відповідач, на думку суду, не надав належних доказів на спростування обставин, викладених в позовній заяві, тобто не виконав вимоги ст.ст.12, 81 ЦПК України, щодо необхідності спростування обставин, які мають значення для справи і на які він посилається як на підставу своїх заперечень. \~ \~ \~ \~ \~ \~На підставі викладеного, оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази по справі в їх сукупності, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості по кредитному договору №2001760091401 від 15.02.2020 року в сумі 76557 гривень 51 копійка, а також у відповідності до ст.141 ЦПК України, стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати у справі: судовий збір у розмірі 2422 гривні 40 копійок. \~ \~ \~ \~ \~ \~ Вказані правовідносини регулюються\~ст.ст.525, 526, 530, 536, 550, 611, 625, 1048, 1049, 1050,1054 Цивільного кодексу України.\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: approved