Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-27 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою в якій просить позбавити батьківських прав відповідача [PERSON] стосовно їх спільної доньки [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 01.07.2007 перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від спільного проживання у сторін [INFO] народилась донька [PERSON] . 31.08.2011 рішенням Магдалинівського районного суду шлюб розірвано. Після припинення шлюбних відносин в порушення діючого законодавства, відповідач не виконує покладені на нього Законом обов`язки щодо належного виховання і утримання дитини. Рішенням Магдалинівського районного суду з відповідача стягнуто аліменти на утримання доньки в розмірі 250 грн. на місяць до її повноліття, однак останній аліменти не сплачував взагалі. Відповідач взагалі не приймає участі у житті дитини, не піклується про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не спілкується з нею, умисно ухиляється від сплати аліментів, що і стало підставою для звернення до суду з вказаною позовною заявою. Ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду від 09.10.2024 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 10 січня 2025 року призначено справу до судового розгляду на 14 год. 00 хв. 28 січня 2025 року. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Пояснила, що саме донька попросила її ініціювати звернення до суду з зазначеною позовною заявою, оскільки батька не було в її житті 16 років. Весь цей час вихованням доньки займався її другий чоловік [PERSON] та донька вважає його батьком. Відповідач не виявляв бажання спілкуватись з донькою. Допитана в судовому засіданні неповнолітня [PERSON] пояснила, що проживає разом з матір`ю, вітчимом та молодшою сестричкою. З трьох років її виховував [PERSON] , чоловік її матері. Коли їй було 13 або 14 років вона спілкувалась з батьком за допомогою соціальної мережі «Інстаграм», потім знову не спілкувалась. Одного дня в неї «зірвало дах» та вона написала, що не має бажання з ним спілкуватись, вирішила, що їй по життю потрібен батько, але не такий, як її біологічний. [PERSON] не проти її вдочерити, оскільки він її виховував. Перед судовим засіданням поспілкувалась з відповідачем та «напевно» вирішила відмовитись від рідного батька, оскільки його не було поряд на протязі всього її життя. Відповідач розповів, що в нього є інша сім`я, проте бажання спілкуватись з ними вона не виявила, бо вважає їх чужими людьми. Вважає, що біологічному батькові не слід давати можливість виправити ситуацію. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Пояснив, що є військовослужбовцем військової частини [NUMBER] . Коли одружився з позивачкою, часто їздив у відрядження по роботі, вона забрала дитину, речі та поїхала до батьків, покинула його. Дійсно бачив доньку коли їй був 1 рік, але має бажання відновити спілкування. Аліменти періодично перераховував або давав готівкою. В березні 2024 року сплатив всю заборгованість по аліментам. Був відсутній в житті дитини через роботу та відносини з колишньою дружиною, а зараз через проходження служби в ЗСУ. Разом з цим з донькою спілкувалась його мати, підтримувала родинний зв`язок. На сьогодні має бажання спілкуватись з [PERSON] , познайомити її з братом. Сподівається, що закінчиться війна і вони знайдуть час для порозуміння та спілкування. Просив відмовити в задоволенні позову, надати можливість відновити стосунки батька й дитини. Представник третьої особи Магдалинівської селищної ради в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав. Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з огляду на таке. Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною згідно з постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною 1 статті 164 СК встановлено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Тлумачення норм вищенаведеної статті дозволяє дійти висновку, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача. Як убачається з матеріалів справи сторони є батьками [PERSON] , яка народилась [INFO] . Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 03.08.2009 з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 250 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Станом на 01.03.2023 утворилася заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 91434,64 грн. На час розгляду справи заборгованість за аліментами повністю погашена. За висновком органу опіки та піклування Магдалинівської селищної ради затвердженим рішенням виконавчого комітету Магдалинівської селищної ради № 935 від 21.04.2023 вважається за можливе та доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] стосовно доньки [PERSON] , [INFO] . Як зазначив Верховний Суду у постанові від 6 жовтня 2021 року (справа № 320/5094/19), непорозуміння між батьками не можуть бути підставою для позбавлення одного з них батьківських прав, оскільки у рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинне мати першочергове значення і переважати над інтересами батьків. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав важливим є ставлення матері (батька) до дитини, бажання спілкуватися і приймати участь у її вихованні. Верховний Суд у постанові від 17 червня 2021 року (справа № 466/9380/17) зауважив, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. Проживання дитини впродовж тривалого часу в новій сім`ї, створеній її батьком чи матір`ю, відсутність побачень дитини з тим із батьків, з яким дитина не проживає, не є підставами для позбавлення останнього батьківських прав, оскільки це є крайнім заходом впливу, необхідність застосування якого потрібно довести. У цій справі судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що відповідач не бажає спілкуватися з донькою та брати участь у її вихованні, остаточно і свідомо самоусунувся від виконання своїх обов`язків з виховання дитини, яка залишилася проживати з матір`ю. В судовому засіданні батько стверджував, що завжди був небайдужим до доньки, але через відсутність порозуміння з позивачкою та досвіду поведінки у такій життєвій ситуації не був достатньо наполегливим в реалізації батьківських прав. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява N 31111/04) наголошував, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Відповідач у справі, що розглядається, не просто твердо запевняв суд у своєму прагненні до участі у вихованні та утриманні доньки, але й зробив щодо цього конкретні кроки, зокрема повністю погасив заборгованість по аліментах, намагався «достучатись» до доньки під час перерви в судовому засіданні. Суд звертає увагу, що [PERSON] перебуває у підлітковому віку, тобто проживає складний і багато в чому суперечливий період життя. Слід зазначити, що в оцінці життєвих обставин підлітки часто допускають деяку квапливість та категоричність. Так, вони часто оцінюють людей за їхніми окремими вчинками або якостями, поширюючи цю оцінку на особу в цілому. В результаті у багатьох випадках постає помилкова думка про достоїнства людини, її позитивні та негативні якості. Думки підлітків не завжди бувають об`єктивними. Оскільки самооцінка підлітків суперечлива, тому в їхній поведінці можуть виникати невмотивовані вчинки. Надаючи оцінку показам Віолетти суд звертає увагу на вислів «зірвало дах» та прийняла рішення щодо відносин з батьком - «напевне, хочу відмовитись від біологічного батька», тобто емоційне забарвлення прийнятих рішень та невпевненість в їх правильності. За таких обставин та з огляду на відсутності переконливих доказів свідомого нехтування позивачем батьківськими обов`язків чи жорстокого поводження з дитиною застосування такого крайнього заходу як позбавлення його батьківських прав є несправедливим, навіть попри те, що він дійсно не був достатньо активний у здійсненні своїх прав та обов`язків щодо доньки. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed