Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-23 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі- позивач) Москаленко М.С. звернувся до Ямпільського районного суду Сумської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №4368752 в розмірі 19825,00 грн та понесених судових витрат. Позов обґрунтовано тим, що 17.11.2023 між ТОВ «1 Безпечне Агенство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики №4368752. За вказаним договором позики позивач набув право вимоги на підставі договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне Агенство необхідних кредитів» та ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Відповідно до витягу з реєстру боржників №23 від 11.04.2024 за договором факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права вимоги за договором позики укладеного з відповідачем на суму 19825,00 грн з яких: 5200,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 14625,00 грн - заборгованість за відсотками. Проте, всупереч умовам договору позики незважаючи на повідомлення відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ» ні на рахунки первісного кредитора. Таким чином, позивач стверджує що набув право вимоги до відповідача за кредитним договором, який укладено з [PERSON] , а саме: за договором позики № 4368752 в розмірі 19825,00 грн. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явився, в позовній заяві міститься прохання проводити розгляд справи без участі представника позивача, щодо заочного розгляду справи не заперечень немає. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні визнав позов частково, а саме: підтвердив факт укладення договору позики та отримання коштів в сумі 5200,00 грн, проте просить суд відмовити позивачу в частині стягнення заборгованості в розмірі 14625,00 грн що є заборгованість по нарахованим відсоткам, покликаючись на те, що він є військовослужбовцем, а тому застосуванню підлягає норми Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Суд, заслухавши учасників справи, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, доходить висновку, що позов потрібно задовольнити частково, враховуючи таке. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Як було встановлено під час розгляду справи, 17.11.2023 року між ТОВ «1 Безпечне Агенство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики №4368752, згідно з якого останній отримав грошові кошти в сумі 5200,00 грн строком на 15 днів до 02.12.2023 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі зниженої процентної ставки 0,01 %, процентна ставка за понадстрокове користування позикою 3,50%. Договір підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором № 0АТSjqXCsA. (а.с.6-8). Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, який також підписаний за допомогою електронного підпису з одноразовим ідентифікатором, встановлено дата видачі кредиту, дату платежу та всі належні суми до виплати за вказаним кредитом (а.с.8зв-9). Відповідно до договору факторингу №14/06/21, який укладено 14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне Агенство необхідних кредитів» та ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», фактор отримав право вимоги за кредитними договорами (а.с.10-14), в тому числі і за договором позики №4368752 від 17.11.2023 року укладеним із [PERSON] , що убачається з витягу з реєстру боржників №23 від 11.04.2024 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, відповідно до якого ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» було відступлено, а ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийнято право вимоги до боржника [PERSON] за договором позики №4368752 на загальну суму заборгованості 19825,00 грн, з яких: 5200,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 14625,00 грн сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн. сума заборгованості за пенею (а.с.15). Із дослідженого письмового розрахунку заборгованості за кредитним договором №4368752 [PERSON] за договором позики, станом на 30.09.2024 року, за період з 11.04.2024 року по 30.09.2024 року заборгованість відповідача складає у загальній сумі 19825,00 грн (а.с.16). Згідно з наданої копії військового квитка, [PERSON] , убачається що останній призваний у ЗСУ за призовом під час мобілізації на підставі указу від 25.02.2022 року (а.с.46-47). Всупереч умовам договору позики, відповідач не виконав свої зобов`язання, оскільки не здійснив платежів для погашення існуючої заборгованості ні на рахунок ТОВ «ФК Європейська агенція з повернення боргів», ні на рахунок первісного кредитора, що підтверджується розрахунками заборгованості за кредитними договорами, а також визнанням позову відповідачем в частині отримання позики. Мотиви та застосовані норми права. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11цього Кодексу. Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ст.640 ЦК - договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно ст. 642 ЦК відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. За установленими судом у цій справі обставинами договір позики №4368752 від 17.11.2023 між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач [PERSON] у наданих у судовому засіданні запереченнях підтвердив факт укладення ним кредитного договору №4368752 від 17.11.2023 з ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне Агенство необхідних кредитів». Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Отже, позивач наданими суду письмовими доказами підтвердив своє право вимоги за вказаним договором відповідно до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021. Таким чином установивши, що [PERSON] 17.11.2023 підписавши за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором договір позики, отримав на зазначений ним картковий рахунок кредитні кошти, але своєчасно не виконав грошове зобов`язання, не сплатив заборгованість за укладеним договором ні новому, ні первісному кредитору, у зв`язку із чим утворилась заборгованість, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту у сумі 5200,00 грн по кредитному договору №4368752 від 17.11.2023. Щодо позовних вимог про стягнення із [PERSON] заборгованості за відсотками по кредитному договору №4368752 від 17.11.2023 в сумі 14625,00 грн.. та заперечень відповідача з посиланням на вимоги Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», суд дійшов до таких висновків. Відповідно до п. 3 п. 4 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20 травня 2014 року статтю 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» доповнено пунктом 15, згідно з яким військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Вирішуючи питання щодо меж дії особливого періоду в розумінні Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26 серпня 2020 року у справі № 813/402/17 (провадження № 11-609апп19) дійшла висновку про те, що за змістом наведених вище визначень, навіть за невведення у країні воєнного стану, особливий період, початок якого пов`язаний з моментом оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової чи прихованої), хоч і охоплює час мобілізації, однак не може вважатися закінченим лише зі спливом строку, протягом якого підлягали виконанню визначені у відповідному рішенні про мобілізацію заходи. Відповідно п. 13 ст. 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» особам, які мають право на пільги, гарантії та компенсації, передбачені цим Законом, видаються посвідчення. Аналіз статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» дає підстави зробити висновок, що перелік пільг військовослужбовців та членів їх сімей закріплений у пунктах 1-12 цього Закону та право на отримання саме цих пільг потребує наявність відповідного посвідчення. Разом з цим п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення. Вказані правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі № 522/12270/15-ц (провадження № 61-21025св18). Як встановлено із матеріалів справи, відповідач [PERSON] з 22.02.2022 року призваний під час мобілізації до ВЧ [NUMBER] , відомості у військовому квитку про звільнення (демобілізацію) в запас стосовно [PERSON] відсутні, тобто останній є військовослужбовцем по теперішній час (а.с.46-46зв), а також відповідно до копії посвідчення серії [NUMBER] з 07.12.2023 року має статус «учасник бойових дій» (а.с.47). Таким чином на відповідача поширювалися пільги передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме: не повинні нараховуватися штрафні санкції, пеня та проценти за користування кредитом у зазначений період. За наявності позову банку про стягнення боргу за кредитним договором суди повинні самостійно здійснювати перерахунок кредитної заборгованості з огляду на поширення на позичальника пільг, передбачених пунктом 15\~статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»\~(зменшити визначений банком обсяг заборгованості за тілом кредиту на суми зарахованих платежів на погашення штрафних санкцій, пені та процентів за користування кредитом). Аналогічний висновок щодо застосування відповідних норм права висловлено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року по справі № 642/548/21. Отже вимога позивача про стягнення із [PERSON] заборгованості за відсотками по кредитному договору №4368752 від 17.11.2023 в сумі 14625,00 грн не підлягає задоволенню. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку що позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за основною сумою боргу в сумі 5200,00 грн за договором позики №4368752 від 17.11.2023 року. В задоволенні позовних вимог про стягнення із відповідача заборгованості за відсотками за договором позики №4368752 від 17.11.2023 в сумі 14625,00 грн. потрібно відмовити. Щодо судових витрат. Згідно з платіжної інструкції кредитового переказу коштів №84942 від 15.10.2024 року при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог частково, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 794,24 гривень. На підставі викладеного і

Outcome: partial