Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-21 00:00:00

12 вересня 2024 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної в м.Полтаві ради про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що з 19.08.2011 р. по 03.12.2012 р. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у сторін не склалося, внаслідок чого 03.12.2012 р. шлюб між ними було розірвано. Син залишився проживати із позивачем та перебуває на її утриманні. 23.10.2021 р. позивач одружилася вдруге та змінила прізвище на « [PERSON] ». Відповідач не спілкується із сином, матеріальної допомоги на його утримання не надає. Позивач звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів на утримання сина, та на підставі рішення суду у справі № 1630/806/2012 із відповідача було стягнути аліменти на користь позивача на утримання сина у розмірі 1/4 зі всіх видів доходу щомісячно. Відповідач ухиляється від сплати аліментів. Заборгованість відповідача по сплаті аліментів складає 297000 грн., яку він не погашає. Дитина знаходиться на повному утриманні позивача. У зв`язку із вказаним прохала позбавити [PERSON] , батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді від 26 вересня 2024 року відкрито провадження по справі, призначено підготовче судове засідання, звільнено позивача від сплати судового збору за подачу даного позову та залучено до участі у справі в якості третьої особи Службу у справах дітей Виконавчого комітету Шевченківської районної в м. Полтаві ради. Ухвалою суду від 31 жовтня 2024 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивачка у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та прохає їх задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, суд про причину своєї неявки не повідомив. Про дату та час слухання справи повідомлений належним чином. Відзив на адресу суду від відповідача не надходив. Представник третьої особи у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без їх участі. Проти задоволення позову не заперечують. Дослідивши матеріали справи, надавши правову оцінку наявним у справі доказам, суд ухвалив слухати справу за вказаної явки сторін на підставі наявних доказів, ухваливши заочне рішення. Судом встановлено, що 19.08.2011 р. по 03.12.2012 р. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 01 грудня 2011 року виконавчим комітетом Войнівської сільської ради Чутівського району Полтавської області, актовий запис № 9. Спільне життя у сторін не склалося, внаслідок чого 03.12.2012 р. шлюб між сторонами було розірвано. Син залишився проживати із позивачем та перебуває на її повному утриманні. 23.10.2021 р. позивачка вдруге уклала шлюб та отримала прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 23 жовтня 2021 року Шевченківським відділом держаної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Суми), актовий запис № 1543. Відповідач не спілкується із сином, матеріальної допомоги на його утримання не надає. Рішенням Чутівського районного суду Полтавської області у справі № 1630/806/2012 із [PERSON] було стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання сина у розмірі 1/4 зі всіх видів доходу щомісячно. Проте відповідач ухиляється від сплати аліментів. Заборгованість відповідача по сплаті аліментів станом на 01.01.2024 складає 297000 грн., що підтверджується копіює довідки від 21.08.2024 р. за підписом державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Романенка М. Відповідача обмежено у праві виїзду за межі України на підставі подання про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України із Октябрського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції. Дитина знаходиться на повному утриманні позивачки. Крім того, позивачка одноосібно здійснює догляд за дитиною, займається її фізичним, духовним та культурним вихованням. Окрім невиконання своїх обов`язків по утриманню дитини, відповідач не бере жодної участі і у додаткових витратах, які необхідні для нормального утримання дитини. Крім цього відповідач не проявляє заінтересованості до своєї дитини, внаслідок чого не бере жодної участі в її вихованні, не займається її фізичним, духовним та культурним вихованням. Так, згідно довідки від 20.08.2024 за підписом в.о.директора Комунального закладу «Полтавська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 20 імені Бориса Серги Полтавської міської ради Полтавської області» Буличевої Л. встановлено, що [PERSON] не приймає участі у шкільному житті сина, у школі не з`являється, батьківські збори не відвідує. Згідно характеристики, виданої 20.08.2024 за підписом класного керівника, директора школи Кмитюк Н., [PERSON] , вбачається, що батько [PERSON] не приймає участі у вихованні дитини (батьки розлучені). Він жодного разу не відвідав школу, не був присутнім на батьківських зборах. [PERSON] у школу завжди приходив своєчасно, мав охайний вигляд. Також, згідно довідки із Сторожівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Чутівської селищної ради Полтавського району Полтавської області за підписом директора школи О.Боровика вбачається, що під час навчання в школі [PERSON] , батько не Судом також було встановлено, що [PERSON] має задовільні умови для проживання, дитина має окреме спальне місце, місце для навчання та відпочинку, одяг взуття, канцтовари, засоби гігієни, що підтверджується копією акта про обстеження умов проживання, затвердженого завідувачем служби у справах дітей виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради Лисенко С. Згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] , від 24 грудня 2024 року за № 316, затвердженого Рішенням виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради, вбачається, що [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . Крім того, в даному висновку наявні пояснення [PERSON] , який зазначив, що не заперечує проти позбавлення батьківських прав свого батька, так як вони не спілкуються все дитинство, життям його він не цікавиться, участі у житті сина не приймає. Вказані вище обставини свідчать про небажання батька виконувати свої батьківські обов`язки по відношенню до сина, приймати участь у його житті , матеріально його забезпечувати, а тому існує необхідність позбавити його батьківських прав. Відповідно до ч.1 ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування. У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 150 СК України передбачений обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Пунктами 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що [PERSON] , [INFO] , без поважних на те причин, участі у житті сина - [PERSON] , [INFO] не приймає, та не проявляє щодо нього батьківського піклування, матеріально його не утримує. Жодних об`єктивних даних, які б вказували на наявність перешкод у намірі відповідача займатися вихованням сина, судом не встановлено. Також судом не встановлено жодних об`єктивних даних, які б вказували на те, що відповідач намагається виконувати батьківські обов`язки, та виявляла бажання приймати участь у його житті та розвитку. Відповідно до п.1, 6 ч.1 ст. 166 СК України позбавлення батьківських прав призводить до ряду правових наслідків, зокрема, до втрати особистих немайнових прав щодо дитини, втрати інших права, заснованих на спорідненості з дитиною. Виходячи з наведеного, а також враховуючи фактичне не бажання батька піклуватися про свого сина , суд приходить до висновку, що позбавлення батьківських прав відповідача відповідає інтересам дитини і є доцільним. На переконання суду позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] ,відносно свого сина [PERSON] , [INFO] не зашкодить інтересам дитини, його подальшому вихованню та утриманню. З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в цій частині підлягають до задоволення. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, із відповідача підлягає також стягненню на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Outcome: approved