Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-26 00:00:00

ТОВ «Кредитсервіс» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить суд стягнути із [PERSON] на свою користь заборгованість: за кредитним договором № 201125-001 від 25.11.2020 у розмірі 19\~315,00 грн., а також понесені судові витрати, які складають із судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 7000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 25.11.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 201125-001, згідно з яким відповідач отримала кредит у сумі 27 500,00 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, зі сплатою одноразової комісії та процентів за користування кредитом. Позивач виконав свої зобов`язання за вказаним договором належним чином, проте відповідач, в порушення умов кредитного договору належним чином не виконала своїх зобов`язань, у зв`язку з чим у [PERSON] станом на 08.08.2024 виникла заборгованість у розмірі 19\~315,00 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 9580,00 грн. та простроченої заборгованості за відсотками у розмірі 9735,00 грн., яку позивач просить стягнути на свою користь, а також судові витрати по справі. Ухвалою судді від 03.12.2024 справу прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, призначено судове засідання на 25.12.2024, яке було відкладено на 27.01.2025, через першу неявку у судове засідання відповідача. Сторони у справі, чи їх представники, у судове засідання, призначене на 27.01.2025, не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від відповідача відзиву на позов, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило, у позові представник ТОВ «Кредитсервіс» просив про розгляд справи за його відсутності, та не заперечував проти заочного розгляду справи. За таких обставин, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення за відсутності учасників справи, на підставі доказів, які є в матеріалах справи, без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенню ч. 2 ст. 247, ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. 25.11.2020 між ТОВ «Кредитсервіс» та [PERSON] укладено кредитний договір № 201125-001, який власноруч підписано відповідачем, строком до 25.11.2021. Відповідно до п. 1.1 кредитного договору, кредитодавець надає позичальнику кредит у розмірі 27\~500,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності (надалі - кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредит кредитодавцю та оплатити за користування кредитом на умовах, що передбачені цим договором. Відповідно до п. 1.2 кредитного договору, Кредит надається позичальнику шляхом перерахування суми Кредиту на банківський (картковий) рахунок позичальника. Відповідно до п. 3.1 кредитного договору, за користування кредитом позичальник сплачує кредитодавцю платежі, строки і суми яких зазначені у графіку платежів. Відповідно до п. 3.4 Кредитного договору, процентна ставка за Договором є фіксованою. Відповідно до умов кредитного договору, крім щомісячних відсотків, з позичальника стягується одноразова комісія за видачу кредиту від початкової суми кредиту у розмірі 5,9% (сума одноразової комісії складає 1622,50 грн.) Разові відсотки стягуються із суми кредиту у день перерахування кредиту на банківський рахунок позичальника. 26.11.2020 на банківський рахунок відповідача перераховано кредитні кошти у розмірі 25\~877,50 грн., із врахуванням стягнутої одноразової комісії за видачу кредиту, яка визначена кредитним договором у розмірі 5,9 %, що в грошовому еквіваленті становить 1622,50 грн., що підтверджується платіжним дорученням №899. Всупереч умовам договору № 201125-001 від 25.11.2020 відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконувала, внаслідок чого у неї утворилася заборгованість перед позивачем у розмірі 19\~315,00 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 9580,00 грн. та простроченої заборгованості за відсотками у розмірі 9735,00 грн. 27.08.2024 ТОВ «Кредитсервіс» направило на адресу відповідача досудову вимогу, яка залишена відповідачем без належного реагування. У відповідності до вимог ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.\~1050\~ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Вимогами ч. 1 ст.\~1056-1\~ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Як вбачається з положень ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно вимог ст. ст. 526, 530, 611, 612\~ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно ст.\~615\~ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до положень ст.\~525\~ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору, доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. У вказаній справі відповідач [PERSON] доводи, викладені у позовній заяві щодо неналежного виконання нею взятих на себе за кредитним договором зобов`язань, не спростувала. У судове засідання з розгляду справи відповідач двічі не з`явилась, відзиву на позовну заяву суду не надала, розрахунок позивача належними та допустимими доказами не спростувала. За таких обставин, суд вважає, що позивач довів обставини, які свідчать про неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, внаслідок чого у неї утворилась заборгованість за кредитом, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором, який відповідачем не спростовано, а відтак суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Кредитсервір» є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, з відповідача на користь позивача, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню сплачена при зверненні до суду з позовом сума судового збору 2422,40 грн. У позові представник позивача просив стягнути з відповідача [PERSON] витрати на правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. Згідно п. 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Так за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи. Так, на підтвердження вимоги про стягнення витрат на правову допомогу, представник позивача надав суду копію договору про надання правової допомоги від 25.01.2023, акт приймання-передачі наданої правової допомоги по боржнику [PERSON] від 04.01.2024, та платіжну інструкцію № 1567 від 05.01.2024 на суму 7000,00 грн. Враховуючи предмет позову, складність та обсяг самої справи, співмірність складності справи із наданими адвокатом послуг, витраченого представником часу, відсутністю клопотання відповідача про зменшення витрат на правову допомогу, суд дійшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 7000 грн.

Outcome: approved