Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-16 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. У своїй заяві заявник, [PERSON] ,просить суд: - встановити факт належності їй - [PERSON] - трудової книжки серії [NUMBER] , яка видана 02.07.1990 році на ім`я - « [PERSON] » на російській мові (викреслено) та змінено на « [PERSON] » (записано в трудовій книжці на російській мові). - встановити факт належності їй - [PERSON] - атестату [NUMBER] професійно-технічного училища №49 м.Дніпродзержинська Дніпропетровської обл., виданого 28.06.1990 року на ім`я [PERSON] . В заяві заявник посилалась на те, що вона, [PERSON] , народилася [INFO] в с.Стриганці Стрийського району Львівської області. В 1990 році, вона закінчила Професійно-технічне училище №49 м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області за професією - швачка та отримала Атестат [NUMBER] виданий 28.06.1990 року. 02.07.1990 року вона була прийнята на роботу швачкою до Дніпродзержинської швейної фабрики, де на неї була заведена трудова книжка серії [NUMBER] . Трудова книжка виписана на її ім`я (на російській мові) - « [PERSON] ». 12 червня 1993 року вона уклала шлюб з [PERSON] та змінила своє дівоче прізвище « [PERSON] » на прізвище чоловіка « [PERSON] ». Після укладення шлюбу в її трудовій книжці серії [NUMBER] робітниками відділу кадрів було викреслено прізвище « [PERSON] » (російською) та записано прізвище « [PERSON] » (російською). На сторінці 1 зліва в трудовій книжці робітниками кадрів був зроблений запис «фамилия изменена на основании свидетельства о браке [NUMBER] от 12.06.1993г.» (російською мовою). В 1999 році вона змінила паспорт радянського зразку та 14 квітня 1999 року отримала паспорт громадянина України [NUMBER] , в якому робітниками паспортного столу було зроблено помилку в написанні її прізвища, замість вірного « [PERSON] » її прізвище було записане як « [PERSON] ». У подальшому в її трудовій книжці серії [NUMBER] на сторінці 41 - 06 листопада 2018 року зроблено наступний запис (вже українською мовою) на підставі її паспорту: [PERSON] , [INFO] . 12.09.2024 року вона звернулася з заявою до Територіальних органів Пенсійного фонду України з метою призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах відповідно пункту 2 частини 2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 19 вересня 2024 року вона отримала від Головного управління ПФУ в Житомирській області відмову у призначені пенсії за віком на пільгових умовах. У відмові зазначено, що до її страхового стажу не зараховані всі періоди трудової діяльності відповідно до трудової книжки [NUMBER] від 02.07.1990 року, оскільки в трудовій книжці на титульній сторінці виправлене прізвище з [PERSON] (рос.мовою) на [PERSON] (рос.мовою) на підставі свідоцтва про одруження [NUMBER] від 12.06.1993 року, в якому зазначено прізвище [PERSON] , що не відповідає паспортним даним [PERSON] . Не зараховано період навчання з 01.09.1989 по 28.06.1990 відповідно до атестату [NUMBER], оскільки зазначено прізвище [PERSON] , що не відповідає паспортним даним [PERSON] . Встановлення факту належності їй документів необхідно для її звернення до Пенсійного фонду та призначення пенсії. У судове засідання заявник [PERSON] не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, вимоги підтримує в повному обсязі. У судове засідання представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області не з`явився, надав суду клопотання, в якому просив розгляд справи проводити за відсутністю представника. Також, в клопотанні зазначено, що Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області не заперечує проти заяви [PERSON] , якщо заявник надасть до суду докази по суті заявлених вимог. 09 жовтня 2024 року ухвалою суду відкрито провадження по справі та призначено дату судового засідання. Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. В матеріалах справи міститься свідоцтво про народження серії [NUMBER] , відповідно до якого [PERSON] народилась [INFO] , запис №9, батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.18). Згідно рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області по справі №178/371/18 від 30 травня 2018 року заяву [PERSON] задоволено. Встановлено факт, що [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] , померлої [INFO] (а.с.22-23). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 12 червня 1993 року, запис №28. Після укладення шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище: « [PERSON] » (а.с.9). Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , шлюб між [PERSON] та [PERSON] 01 грудня 1998 року розірвано, запис 638. Прізвище після розірвання шлюбу залишено « [PERSON] » (а.с.19). Однак, відповідно до копії паспорта громадянина України [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , виданого 14 квітня 1999 року Нікопольським МВУ МВС України в Дніпропетровській області, на першій сторінці прізвище українською мовою записане як « [PERSON] », на другій сторінці паспорту прізвище російською мовою записане як « [PERSON] » (а.с.6-7). Також в матеріалах справи міститься картка фізичної особи-платника податків ДПІ у м.Дніпродзержинську, в якій її прізвище українською мовою записане як « [PERSON] » (а.с.8). Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] одружились 12 квітня 2003 року, запис №162. Після одруження [PERSON] залишила прізвище: « [PERSON] » (а.с.20). В матеріалах справи міститься рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про відмову у призначенні пенсії №047050028832 від 19 вересня 2024 року, відповідно до якого [PERSON] було відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. За доданими документами до страхового стажу не зараховано всі періоди трудової діяльності відповідно до трудової книжки [NUMBER] від 02.07.1990 року, оскільки в трудовій книжці на титульній сторінці виправлене прізвище з [PERSON] (рос.мовою) на [PERSON] (рос.мовою) на підставі свідоцтва про одруження [NUMBER] від 12.06.1993 року, в якому зазначено прізвище [PERSON] , що не відповідає паспортним даним [PERSON] . Не зараховано період навчання з 01.09.1989 по 28.06.1990 відповідно до атестату [NUMBER], оскільки зазначено прізвище [PERSON] , що не відповідає паспортним даним [PERSON] (а.с.11-12). Відповідно до копії трудової книжки [NUMBER] , ім`я заявника зазначено як « [PERSON] » (на російській мові), потім прізвище було змінено на основі свідоцтва про укладенню шлюбу серії [NUMBER] від 12.06.1993р. на « [PERSON] » (на російській мові). На сторінці 41 даної трудової книжки ім`я заявника на українській мові зазначено як « [PERSON] » (а.с.13-17). Відповідно до копії Атестату [NUMBER] ім`я заявника вказано як « [PERSON] » (на українській мові) та « [PERSON] » (на російській мові). Згідно давного атестату вбачається, що [PERSON] 01 вересня 1989 року вступила до професійно-технічного училища №49 м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області та 28 червня 1990 року закінчила повний курс Дніпродзержинського професійно-технічного училища №49 за професією швачка. Даний атестат виданий 28 червня 1990 року (а.с.10). Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до вимог статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Відповідно до ч. 2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Як роз`яснено в Постанові Пленуму Верховного Суду України у п.1 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що матеріалами справи підтверджено факт того, що заявнику [PERSON] належать трудова книжка серії [NUMBER] від 02.07.1990 року та атестат № [NUMBER] , та різниця у написанні її прізвища у вищевказаних документах позбавляє її можливості підтвердити свою трудову діяльність, а тому вимоги заявника підлягають задоволенню. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Згідно ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved