Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 200502188 від 13.04.2016 у загальному розмірі 39061,20 грн. та судові витрати зі сплати судового збору та витрати на правничу допомогу. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 13.04.2016 між публічним акціонерним банком «Михайлівський» та [PERSON] було укладено угоду № 200502188 щодо кредитування, відповідно до якої банк надав позичальнику у користування кредитні кошти у розмірі 10200 грн., із установленим строком кредитування з 13.04.2016 по 20.05.2017, а відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений у кредитному договорі строк та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. 20.07.2020 року ТОВ «Діджи Фінанс» набуто право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», на підставі договору №7_БМ від 20.07.2020 року, укладеного за результатами публічних торгів (аукціону) лоту №GL16N618071 проведеного 15.06.2020 року, що підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 року у справі №910/11298/16 відповідно до якої позивача визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», в тому числі і за зазначеним кредитним договором. ПАТ «Банк Михайлівський», правонаступником якого є ТОВ «Діджи Фінанс», виконав свої зобов`язання за кредитним договором належним чином, а відповідач порушив умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами в повному обсязі та у визначений строк. Загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором становить 39061,20 грн., що складається із суми: заборгованості 25448,93 грн., інфляційних втрат 11321,24 грн., 3% річних 2291,03 грн. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 21.10.2024 року відкрито провадження у вищенаведеній справі та призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву в якій позовні вимоги підтримав, просив розгляд справи проводити без його участі, а також не заперечував щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Заяв, клопотань на адресу суду не надходило, у зв`язку з чим суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних доказів відповідно до ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 13.04.2016 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та [PERSON] укладено угоду №200502188 щодо кредитування - кредитний договір, відповідно до умов якого (повернення, платності, строковості) банк надав відповідачу у користування кредитні кошти в розмірі 10200 грн., а відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений в кредитному договорі строк та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. На підтвердження факту укладення кредитного договору між ПАТ «Банк Михайлівський» та [PERSON] позивачем надано підписані відповідачем копії письмових доказів, зокрема: заяву №200502188 від 13.04.2016, анкету №2662795 від 13.04.2016, довідку про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту від 13.04.2016, договір добровільного страхування життя від 13.04.2016, графік платежів до кредитного договору. 20.07.2020 між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено договір №7_БМ про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого банк ПАТ «Банк Михайлівський» відступає новому кредитору ТОВ «Діджи Фінанс» належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб, зазначених у Додатку №1 до цього договору, надалі за текстом - боржники, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами, що підтверджується копією вказаного договору. Відповідно до умов договору, ТОВ «Діджи Фінанс» сплатило ПАТ «Банк Михайлівський» грошові кошти (ціну відступлення), як це передбачено умовами договору, що підтверджується копією платіжного доручення. Згідно копії витягу з додатку №1 до Договору №7_БМ із відступленням прав вимоги за кредитними договорами від 20.07.2020, до нового кредитора ТОВ «Діджи Фінанс» перейшло право вимоги за кредитним договором №200502188 від 13.04.2016 у загальному розмірі 29312,93 грн., з яких: 9595,02 грн. борг по тілу кредиту, 19717,91 грн заборгованість за доходами. Згідно з наданим позивачем розрахунком, сума заборгованості за договором становить 39061,20 грн., що складається із суми: заборгованості 25448,93 грн., інфляційних втрат 11321,24 грн., 3% річних 2291,03 грн. За змістом статей 526, 530\~ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Згідно із ч. 1 ст.\~1049\~цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 ст.\~1050\~ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Пунктом 1 ч. 2 ст.\~11\~ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з п. 2 ч. 1 ст.512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок правонаступництва. За змістом ст.\~514\~ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За правилами ст.76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст.77\~ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Частиною 2 ст.78\~ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. При цьому ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається зі змісту позовної заяви та доданих до неї додатків кредитний договір між [PERSON] та ПАТ «Банк Михайлівський» було укладено 13.04.2016, а договір №7_БМ про відступлення прав вимоги між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи Фінанс» 20.07.2020, при цьому п.1 договору відступлення передбачає набуття права вимоги новим кредитором - ТОВ «Діджи Фінанс» до боржників, згідно реєстру у Додатку 1 до даного договору. Проте позивачем до матеріалів позовної заяви не додано Додаток 1 до Договору відступлення, що унеможливлює встановлення наявності заборгованості відповідача перед ПАТ «Банк Михайлівський». Суд не приймає в якості належного доказу витяг з додатку №1 до Договору №7_БМ із відступленням прав вимоги за кредитними договорами від 20.07.2020, оскільки належним документом, що підтверджує перехід права вимоги до нового кредитора є Додаток №1 до Договору відступлення, який повинен бути підписаний обома учасниками угоди, як ПАТ «Банк Михайлівський» так і ТОВ «Діджи Фінанс». Всупереч вищевикладеному витяг з реєстру засвідчений в односторонньому порядку з боку лише ТОВ «Діджи Фінанс», не може замінити Додатку 1 до Договору відступлення. Даючи правову оцінку дослідженим судом доказам, суд доходить до висновку, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, щодо наявності у нього права вимоги за кредитним договором, укладеним 13.04.2016 між [PERSON] та ПАТ «Банк Михайлівський», у зв`язку з чим вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Щодо клопотання позивача про поновлення строку позовної давності суд прийшов до наступних висновків. Виходячи з вимог ст.\~261\~ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. А отже, відмова в задоволенні позову у зв`язку з відсутністю порушеного права не потребує зазначення у рішенні суду висновку щодо вирішення питання спливу позовної давності як додаткової підстави для відмови в задоволенні позову (правова позиція викладена у постанові Великої Палати ВС від 22.05.2018 по справі №369/6892/15-ц). Відповідно до п. 6 ч.1 ст.\~264\~ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно ч. 1, ч. 2 ст.\~141\~ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові на позивача. Оскільки позивачу відмовлено у задоволені його позовних вимог в повному обсязі, у відповідності до вимог ст.141\~ЦПК України судові витрати на його користь не відшкодовуються.

Outcome: dismissed