Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-19 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] 28.12.2023 звернулися в Київський районний суд м. Полтави з позовом до [PERSON] про виділ в натурі частини житлового будинку, визнання права власності на об`єкт нерухомого майна. Позовна заява обґрунтована тим, що позивачі є співвласниками на праві спільної часткової власності житлового будинку з господарськими спорудами по [ADDRESS] , частка кожного складає по 2/15. Вказували, що відповідач [PERSON] своєю часткою домоволодіння не користується, не оформляє документи на спадщину. Позивачі зазначали, що житловий будинок поділений на дві частини, кожна із них утворює комплекс взаємопов`язаних приміщень, що використовуються для проживання однієї сім`ї, частини будинку відокремлені та мають окремі виходи з вулиці. В поданій до суду позовній заяві просили виділити в натурі із спільної часткової власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у самостійний об`єкт нерухомого майна 2/5 частини житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою [ADDRESS] . Просять також визнати за ними по 1/3 частині за кожним право власності в цілому на об`єкт нерухомого майна в [ADDRESS] . Просили припинити право спільної часткової власності на будинок. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 05.01.2024 відкрито провадження в даній справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Третя особа Полтавська міська рада 20.03.2024 подала до суду письмові пояснення на позовну заяву, просила залучити до участі в справі Управління майном комунальної власності міста. 05.06.2024 Полтавська міська рада подала до суду клопотання про залучення до участі в справі в якості третьої особи Київську районну в місті Полтаві раду. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 06.06.2024 залучено до участі в справі в якості третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору Київську районну в місті Полтаві раду. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 29.07.2024 за клопотанням позивачів залучено до участі в справі в якості співвідповідача [PERSON] . 17.09.2024 позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] подали позовну заяву до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , Управління майном комунальної власності міста з позовними вимогами про виділ в натурі із спільної часткової власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у самостійний об`єкт нерухомого майна 2/5 частини житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою [ADDRESS] ; про визнання за ними по 1/3 частині за кожним право власності в цілому на об`єкт нерухомого майна в [ADDRESS] , з вимогами припинити право спільної часткової власності на будинок та встановлення порядку користування земельною ділянкою. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від17.09.2024 позовну заяву [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , Управління майном комунальної власності міста про виділ в натурі частини житлового будинку, визнання права власності на об`єкт нерухомого майна, встановлення порядку користування земельною ділянкою від 17.09.2024 прийнято до розгляду судом. Управління майном комунальної власності міста 09.10.2024 подано до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтований тим, що за наявності спадкоємців відсутні правові підстави для визнання спадщини відумерлою, тому відповідач вважає вимоги позивачів до управління безпідставними. В задоволенні позовних вимог до Управління майном комунальної власності міста відповідач просив відмовити. Інші відповідачі відзив на позовну заяву не подавали. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 11.10.2024 закрито підготовче провадження в справі за позовом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні з розгляду справи по суті позивач [PERSON] та представник позивачів повністю підтримали подану до суду 17.09.2024 позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Представник Управління майном комунальної власності міста в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог до управління. Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча були повідомлені про дату час та місце розгляду. Суд, заслухавши позивача [PERSON] та представника позивачів, представника відповідача, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 30.12.2017 позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] прийняли в приватну, спільну часткову власність, в рівних частках кожний, 2/5 часток житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель і споруд, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . За договором за заявою власника [PERSON] та за згодою співвласників, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у володіння та користування позивачів перейшло в житловому будинку літ. «А-1» наступні приміщення: 2-1 сіни площею 5,3 кв.м., 2-2 коридор площею 5,5 кв.м., 2-3 кімната площею 17,6 кв.м., 2-4 кімната площею 7,0 кв.м., 2-5 передпокій площею 10,8 кв.м., 2-6 кухня площею 6,4 кв.м., загальною площею 52,6 кв.м., житловою площею 24,6 кв.м., господарські будівлі та споруди: вбиральня літ. «Г», навіс літ. «Ж», навіс літ. «К», літній душ літ. «И». В загальному користуванні: огорожа № 1, огорожа № 2, огорожа № 3, трубопровід № 4. За умовами договору купівлі-продажу від 13.12.2017 вказаний житловий будинок розташований на земельній ділянці, яка у власність та оренду не передавалася. Також дослідженими в справі доказами встановлено, що інші 3/5 часток в праві власності на домоволодіння по [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Полтавською державною нотаріальною конторою 11.12.1950, та договору про зміну ідеальних часток від 01.08.1957 за даними Полтавського БТІ «Інвентаризації» було зареєстровано за [PERSON] . [PERSON] [INFO] померла, актовий запис про смерть від 22.08.2003 № 2748. Другою полтавською державною нотаріальною конторою до майна померлої [INFO] [PERSON] [INFO] відкрито спадкову справу № 157, з заявою про прийняття спадщини звернулася донька померлої [PERSON] та син померлої [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] , актовий запис про смерть від 04.11.2014 № 870. Приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Настека Наталією Олександрівною до майна померлого [INFO] [PERSON] 16.11.2017 відкрито спадкову справу № 43/2017, з заявою про прийняття спадщини звернулася [PERSON] , [INFO] , (донька), яка в поданій до нотаріуса заяві вказала про наявність іншого спадкоємця дружини померлого [PERSON] . [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , актовий запис від 08.01.2019 № 49. До майна померлої [INFO] [PERSON] Четвертою полтавською державною нотаріальною конторою 28.02.2019 відкрита спадкова справа № 35/2019. Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з нормами ст. ст. 1268 -1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що після померлої [INFO] [PERSON] , яка була співвласником спірного домоволодіння, відкрита спадкова справа, спадщину прийняли [PERSON] та [PERSON] , відповідно, з моменту відкриття спадщини, тобто з [INFO] їм належить майно, яке ввійшло до складу спадщини після померлої [PERSON] , в тому числі і частка в праві власності на домоволодіння по [ADDRESS] . Належне [PERSON] майно після його смерті, яка настала [INFO] , відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦПК України перейшло до [PERSON] та [PERSON] . Статтею 1277 ЦК України передбачено, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Оскільки в даній справі наявні спадкоємці, які після померлих [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину, щодо домоволодіння по [ADDRESS] відсутні підстави для застосування положень ст. 1277 ЦК України для визнання спадщини відумерлою. З цих підстав позовні вимоги до Управління майном комунальної власності міста заявлені безпідставно та не підлягають задоволенню, а твердження позивачів щодо невиконання управлінням своїх зобов`язань з визнання спадщини відумерлою не заслуговують на увагу. Як встановлено судом, Управління майном комунальної власності міста не є співвласником домоволодіння по [ADDRESS] , в правовідносини з позивачами не вступало, прав позивачів не порушувало. Статтею \~ 335\~ЦК України\~передбачено,\~що безхазяйною\~є річ,\~яка не\~має власника\~або власник\~якої невідомий.\~ \~ Безхазяйні нерухомі речі беруться на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вони розміщені. Про взяття безхазяйної нерухомої речі на облік робиться оголошення у друкованих медіа. Власники спірного домоволодіння по [ADDRESS] є відомими, підстави для застосування до спірного нерухомого майна норм ст. 335 ЦК України відсутні, тому твердження представника позивача в судовому засідання на те, що до правовідносин підлягають застосуванню норми щодо безхазяйного майна, не заслуговують на увагу. Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Звертаючись до суду із позовом, позивачі вказують на ту обставину, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не користується частиною домоволодіння та не оформляють документи на спадщину, що позбавляє їх можливості оформити поділ домоволодіння. Разом з\~тим,\~статтею 358\~ЦК України\~передбачено,\~що право\~спільної часткової\~власності здійснюється\~співвласниками за\~їхньою згодою.\~ Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Статтею 364\~ЦК України,\~на яку\~посилаються позивачі\~на обґрунтування\~своїх позовних\~вимог,\~передбачено,\~що співвласник\~має право\~на виділ\~у натурі\~частки із\~майна,\~що є\~у спільній\~частковій власності.\~ \~ Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга\~статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на\~частку у\~праві спільної\~часткової власності\~у співвласника,\~який отримав\~таку компенсацію,\~припиняється з\~дня її\~отримання. У\~разі виділу\~співвласником у\~натурі частки\~із спільного\~майна для\~співвласника,\~який здійснив\~такий виділ,\~право спільної\~часткової власності\~на це\~майно припиняється.\~Така особа\~набуває право\~власності на\~виділене майно,\~і у\~випадку,\~встановленому законом,\~таке право\~підлягає державній\~реєстрації.\~ Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Поняття поділу\~майна,\~що є\~у спільній\~частковій власності,\~передбачено статтею\~367\~ЦК України,\~яка передбачає,\~що \~майно,\~що є\~у спільній\~частковій власності,\~може бути\~поділене в\~натурі між\~співвласниками за\~домовленістю між\~ними.\~ \~ У\~разі поділу\~спільного майна\~між співвласниками\~право спільної\~часткової власності\~на нього\~припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. У постанові Верховного\~Суду у\~складі колегії\~суддів Другої\~судової палати\~Касаційного цивільного\~суду від\~19\~травня 2021\~року у\~справі N\~501/2148/17 зроблено висновок, що поняття "поділ" та "виділ" не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється. Після поділу майна, що є у спільній частковій власності (в порядку статтею 367 ЦК України), так і після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України (у разі, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам) право спільної часткової власності припиняється, кожному із співвласників має бути визначена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України. Звертаючись до суду з даним позовом та обираючи на власний розсуд спосіб захисту свого права, позивачі просять здійснити виділ частки у відповідності до висновку експертного будівельно-технічного та земельно-технічного дослідження № 97 від 14.12.2023. Разом з тим, визначення технічної можливості поділу, об`єднання об`єкта (об`єктів) нерухомого майна або виділу частки з об`єкта нерухомого майна проводиться відповідно до пунктів 144-162 Порядку проведення технічної інвентаризації, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2023 р. № 488. Висновок № 97 за результатами експертного будівельно-технічного та земельно-технічного дослідження від 14.12.2023 здійснений без дотримання положень, передбачених Порядком проведення технічної інвентаризації, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2023 р. № 488, з використанням нормативних актів, які втратили чинність станом на час його складення, не може бути прийнятий судом до уваги. Так, пунктом 148 зазначеного вище Порядку передбачено, що визначення технічної можливості поділу об`єкта (об`єктів) нерухомого майна, в яких оформлено право власності на земельні ділянки (у разі спільної власності на земельну ділянку), розглядаються лише після визначення можливості поділу такої земельної ділянки відповідно до законодавства. Земельна ділянка, яка буде віднесена до кожного новоутвореного самостійного об`єкта, повинна мати самостійний виїзд на вулицю (провулок, площу тощо) завширшки не менше 3,5 метра або можливість організації спільного заїзду. Для догляду за будівлями і проведення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш вступної конструкції стіни треба приймати не менше 1 метра. Не допускається, щоб земельна ділянка або її частини належали одночасно до двох (або більше) новоутворених самостійних об`єктів. Зазначеним вимогам спірний об`єкт нерухомого майна не відповідає. Натомість, як встановлено дослідженими в справі доказами та не оспорюється позивачами, право власності та/чи користування (оренди) на земельну ділянку про [ADDRESS] не оформлено, правовстановлюючі документи відсутні, відповідно, не визначено можливість поділу такої земельної ділянки відповідно до законодавства. Позивачі у встановленому законом порядку до уповноваженого органу з питання отримання земельної ділянки у власність чи у користування не зверталися. Пунктом 152 зазначеного Порядку передбачено, що житлові будинки садибного типу, садові, дачні будинки можуть бути поділені, якщо вони складаються з двох або більше окремих будинків, які матимуть окремий вихід на вулицю. При цьому повинні утворитися самостійні об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять цілісні будинки з допоміжними господарськими будівлями. Всупереч встановлених норм, спірне домоволодіння не складається з двох або більше окремих будинків, відповідно не підлягає поділу на два окремих об`єкти нерухомого майна. Матеріали справи не містять даних про можливість поділу об`єкта нерухомого майна в [ADDRESS] (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси. Також, як встановлено судом, спірне домоволодіння має самочинні споруди, що також унеможливлює вирішення питання про поділ такого домоволодіння. Дослідженими в справі доказами встановлено, що фактична площа земельної ділянки, на якій розташоване спірне домоволодіння, станом на час вирішення справи судом складає 772 кв.м. За даними технічної інвентаризації домоволодіння по [ADDRESS] , яка здійснена станом на 27.10.2017, фактична площа земельної ділянки домоволодіння складала 728 кв.м. (при нормі 709 кв.м.). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину з законом, виданого 24.12.1997 житловий будинок з надвірними спорудами в [ADDRESS] був розрахований на земельній ділянці площею 709 кв.м. Позивачами не надано рішення уповноваженого органу щодо розміру земельної ділянки, закріпленого за домоволодінням. Матеріали справи не містять даних на підтвердження правомірності збільшення площі земельної ділянки, її розміру чітких меж та конфігурації. Позивачі, звертаючись до суду з позовом, на обґрунтування своїх позовних вимог не надали до суду актуальні документи технічної інвентаризації спірного домоволодіння за адресою [ADDRESS] . Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , Управління майном комунальної власності міста про виділ в натурі частини житлового будинку, визнання права власності на об`єкт нерухомого майна, встановлення порядку користування земельною ділянкою заявлені безпідставно та не підлягають задоволенню. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначено нормами ст. 141 ЦПК України. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог понесені позивачами судові витрати не підлягають їм відшкодуванню.

Outcome: dismissed