Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-22 00:00:00

У грудні 2024 із позовом до суду звернулася [PERSON] , яка просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] , також просила стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму відповідного віку дитини до досягнення ними повноліття. Мотивувала заявлені вимоги тим, що наразі позивач та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі, проте на теперішній час шлюб між подружжям припинено та існує формально. Від шлюбу сторони мають двоє дітей [PERSON] та [PERSON] . Діти перебувають на утриманні позивачки. Відповідач не виконує свій обов`язок з утримання дітей, тому позивач була вимушена звернутися до суду. Ухвалою суду від 17.12.2024 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження. Розгляд вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження. Дослідивши матеріали справи, врахувавши інтереси малолітніх дітей суд вважає за можливе ухвалити часткове рішення щодо позовних про стягнення аліментів, як це передбачено ч. 3 ст. 259 ЦПК України. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги про стягнення аліментів підтримала, та просила позов задовольнити. Відповідач позовні вимоги у частині стягнення аліментів визнав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 21.06.2008 перебувають у зареєстрованому шлюбі відділом РАЦС Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області. В період шлюбу у сторін народилися діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] . Позивачка та діти зареєстровані та спільно проживають за адресою: [ADDRESS] . Згідно ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України, далі - СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 180 СК України). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ч. 1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ч. 3 ст. 259 ЦПК України якщо в одному провадженні об`єднані кілька взаємопов`язаних самостійних вимог, суд може ухвалити щодо будь-якої вимоги часткове рішення та продовжити провадження в частині невирішених вимог. Якщо за вимогами, об`єднаними в одне провадження, відповідачем є одна особа, ухвалення часткового рішення не допускається у разі обґрунтованих заперечень з боку відповідача. Суд дослідивши докази та вислухавши сторони у справі дійшов до висновку про необхідність винесення часткового рішення та задоволення позовних вимог у частині стягнення з [PERSON] в розпорядження [PERSON] аліментів на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] , у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму відповідного віку дитини до досягнення ними повноліття. У в частині невирішених позовних вимог про розірвання шлюбу продовжити провадження. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути 1211,20 грн судового збору, так як позивач була звільнена від його сплати. На підставі викладеного та

Outcome: approved