Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-27 00:00:00

Позивачка звернувся з позовом до відповідачів про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] (далі - квартира [ADDRESS] ). 23 та 24 квітня 2024 року відбулося залиття коридору, кухні, вбиральні та ванної з з квартири [ADDRESS] , де власником є [PERSON] . Актом №2066 від 30.04.2024 про залиття, аварію, що трапилась на системі централізованого опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) встановлено, що залиття квартири позивача трапилось з вини відповідача внаслідок протікання трійника під ванною (внутрішньо-квартирна мережа водовідведення). Згідно Звіту №93/24 про оцінку збитків, нанесених власникам кв. [ADDRESS] , складеного 12.07.2024 ФОП « [PERSON] » розмір матеріальних збитків в результаті залиття квартири, станом на момент складання даного звіту становить 16 352,00грн. За надання послуг з встановлення вартості відновлюваних робіт Центру експертної оцінки ФОП « [PERSON] » позивачем було перераховано 4 000 грн. Позивач та її представник намагались вирішити питання з відповідачем мирним шляхом по ситуації із залиттям квартири, яке сталося з її вини та розміру виплати компенсації, на що відповідач вирішувати питання мирним шляхом відмовилась. На даний час відповідачем завдана шкода не відшкодована, тому позивачка вимушена звернутися за професійною правовою допомогою та до суду. Враховуючи викладене, просить стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок залиття квартир у розмірі 16 352 грн., 4 000 грн. - витрати на отримання звіту про оцінку матеріального збитку, 4000 грн. за надання професійної правничої допомоги та судовий збір. Ухвалою судді від 30.09.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін у даній справі. Судом в ухвалі зазначено, що відповідач протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження у справі має право подати письмовий відзив разом з доказами, що обґрунтовують доводи його заперечень, який повинен відповідати положенням ст. 178 ЦПК України. Відповідачем письмовий відзив не подано. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] . [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] та проживає в ній. Згідно акту комісії ОД-507 № 2066 від 30.04.2024 року залиття квартири позивача 24.04.2024 сталося з квартири [ADDRESS] у внаслідок пошкодження водовідведення, причиною зазначеного пошкодження є протікання трійника під ванною (внутрішньо квартирна мережа водовідведення). Відповідно до положень статті 151 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Згідно до вимог статті 190 ЖК України, підприємства, установи, організації, а також громадяни, які заподіяли шкоду жилим будинкам, жилим приміщенням, інженерному обладнанню, об`єктам благоустрою і зеленим насадженням на прилеглих до будинків ділянках, зобов`язані відшкодувати заподіяну шкоду. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини (частини перша та друга статті 1166 ЦК України). Отже, за загальним правилом законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Доведення відсутності вини у спричиненні шкоди відповідно до вимог статті 1166 ЦК України покладено на відповідача (такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, наведеною у постанові від 23 січня 2018 року у справі № 753/7281/15). Судом встановлено, що причиною залиття визначені у Акті ЖЕД та висновку експерта виникли у зв`язку з пошкодженням водовідведення, причиною зазначеного пошкодження є протікання трійника під ванною (внутрішньо квартирна мережа водовідведення), внаслідок чого пошкоджено оздоблення квартири позивачки. Згідно зі статтею 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Частиною третьою статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно складеного звіту 12.07.2024 Центру експертної оцінки ФОП « [PERSON] » про оцінку збитків після залиття, вартість ремонтних робіт внаслідок залиття квартири [ADDRESS] , які сталися 24.04.2024 станом на момент складання даного звіту складає 16 352 грн. Крім того, позивач залучав експерта для визначення розміру майнової шкоди послуги якого склали 4 000 грн., що підтверджується договором №89/24 на проведення робіт з незалежної експертної оцінки вартості матеріального збитку майна від 28.06.2024 року, актом-прийому передачі робіт від 12.07.2024 та розрахункової квитанції №3317685. Враховуючи те, що матеріальна шкода, завдана залиттям квартири підтверджується в розмірі 16 352 грн., а також те, що послуги експерта склали 4 000 грн., суд вважає правильним задовольнити позовні вимоги, стягнувши завдану майнову шкоду з відповідача. Щодо вимог про стягнення витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частинами 5, 6 ст. 137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження фактично понесених витрат представником позивача надано Договір про надання правничої допомоги від 20.08.2024, у відповідності до п. 4.1., якого для початку виконаня робіт Клієнт сплачує Адвокату гонорар у розмірі 4 000 грн., відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера від 20.08.2024 позивачкою сплачено 4 000 грн. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). Вищевказане в повній мірі відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в додатковій постанові від 24.01.2019 у справі № 922/15944/17. Враховуючи викладене, а також те, що заявлені позивачем витрати у сумі 4 000,00 грн. є співмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання правничої допомоги, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, суд вважає обгрунтованими вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 4 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1 211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved