Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-21 00:00:00

[PERSON] через свого представника адвоката Побережної О.Д. звернулася в суд із вказаним вище позовом. Посилалась на те, що вона є власницею житлового будинку літ. «А», загальною площею 28,10 кв. м., житловою площею 15,20 кв. м, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Щодо земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , площею 0,25 га, 26.10.2023 року рішенням сесії Сокирянської міської ради позивачці було затверджено технічну документацію щодо встановлення (відновлення) меж, розробленої на підставі документа, що посвідчує право власності на житловий будинок з подальшою передачею у приватну власність. Згідно технічного паспорта житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за вище вказаною адресою, даний житловий будинок розташований на земельній ділянці кадастровий номер 7324081000:01:001:0380, площею 0,25 га. При цьому, було зафіксовано наявність на даному об`єкті нерухомості здійснення добудови, які потребують документів, що дають право на їх виконання: житловий будинок літ. "А" фактично загальною площею 50,8 кв.м., житловою площею 26,4 кв.м., об`єм 180 м.куб., тоді як згідно правовстановлюючих документів зазначено загальною площею 28,10 кв. м. житловою площею 15,20 кв. м., а також сарай літ. "Б", площею 112,4 кв. м., об`єм 180 м.куб та сарай літ. "В", площею 36,9 кв. м., об`єм 81 м.куб. На даний час позивачка [PERSON] позбавлена можливості зареєструвати Декларацію про готовність належних їй нежитлових будівель, до експлуатації по амністії та внести до Державного реєстру інформацію щодо зміни об`єкта речового права власності і повноцінно здійснювати правомочність належного їй майна, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. При здійсненні вищезазначеного самочинного будівництві будь-які права інших осіб не були порушені, а фактично побудовані будинок та господарські споруди розташовані на земельній ділянці відповідної категорії та цільового призначення. Враховуючи викладене просила суд визнати за нею право власності на самочинно побудовані житловий будинок, літ. «А», загальною площею 50,8 кв. м., житловою площею 26,4 кв. м., площею забудови 63,3 кв. м., будівельного об`єму 180 м. куб., сарай літ. «Б», площею забудови 112,4 кв. м., будівельного об`єму 180 м. куб. та сарай літ. «В», площею забудови 36,9 кв. м, будівельного об`єму 81 м. куб., які розташовані за адресою: [ADDRESS] , вартістю 90552 грн. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися, натомість 22.01.2025 року адвокат Побережна О.Д. звернулася до суду з клопотанням провести розгляд справи без її участі та участі позивача. Позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх у повному обсязі. 23.12.2024 року представник відповідача Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області Н. Сираєва направила до суду письмову заяву про розгляд справи без її присутності, у зв`язку з відсутністю заперечень Сокирянської міської ради щодо задоволення позову. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вивчивши та дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з огляду на таке. Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. За приписами частини першої статті 2 ЦПК України \~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.1 ст.373 ЦК України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Елементом особливої правової охорони землі є норма частини другої статті 14 Конституції про те, що право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону; право власності на землю гарантується Конституцією України (частина друга статті 373 ЦК України). Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення (частина четверта статті 373 ЦК України). Цільове призначення земель України покладено законодавцем в основу розмежування правових режимів окремих категорій земель (розділ ІІ «Землі України» ЗК України), при цьому такі режими характеризуються високим рівнем імперативності, відносно свободи розсуду власника щодо використання ним своєї земельної ділянки. Так само є нормативно регламентованим право власника на забудову земельної ділянки, яке здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням (частина третя статті 375 ЦК України). Відповідно до змісту частини четвертої статті 375 ЦК України у разі, коли власник здійснює на його земельній ділянці самочинну забудову, її правові наслідки встановлюються статтею 376 ЦК України. За положеннями частини першої статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. За рішенням суду на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п`ята статті 376 ЦК України). Таку правову позицію висловила Велика палата Верховного Суду в постанові №916/2791/13 від 07.04.2020 року. Судом встановлено, що згідно договору дарування від 31.07.2023 року, посвідченого приватним нотаріусом Гапчуком В.М. та витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, [PERSON] власником житлового будинку літ. «А», загальною площею 28,10 кв.м, житловою площею 15,20 кв. м., що розташований за адресою [ADDRESS] . Згідно рішення тридцять першої сесії Сокирянської міської ради Дністровського районі Чернівецької області VIII скликання за №232/31-23 від 26.10.2023 року позивачці [PERSON] було затверджено технічну документацію щодо встановлення (відновлення) меж, розробленої на підставі документа, що посвідчує право власності на житловий будинок з подальшою передачею у приватну власність. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав від 08.12.2023 року, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, [PERSON] отримала в приватну власність земельну ділянку з кадастровим номером 7324081000:01:001:0380, площею 0,25 га. Згідно технічного\~паспорта,\~виготовленого 16.09.2024\~року комунальним\~підприємством "Сокирянське\~бюро технічної\~інвентаризації"\~щодо житлового\~будинку садибного\~типу з\~господарськими будівлями\~та спорудами,\~розташованими за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~даний житловий\~будинок розташований\~на земельній\~ділянці кадастровий\~номер 7324081000:01:001:0380,\~площею 0,25\~га,\~цільового призначення\~02.01\~для будівництва\~і обслуговування\~житлового буднику,\~господарських будівель\~і споруд\~(зазначено,\~що ознака\~відповідності цільового\~використання та\~функціонального призначення\~земельної ділянки\~відповідає).\~При цьому,\~зафіксовано наявність\~на даному\~об`єкті\~нерухомості здійснення\~20.09.2015\~року добудови,\~які потребують\~документів,\~що дають\~право на\~їх виконання:\~житловий будинок\~літ.\~"А"\~фактично загальною\~площею 50,8\~кв.м.,\~житловою площею\~26,4\~кв.м.,\~об`єм\~180\~м.куб. 14.10.2024 року ФОП [PERSON] було проведено технічне обстеження об`єкта: житлового будинку літ. «А», сарай літ. «Б», сарай літ. «В» по [ADDRESS] , за результатами якого встановлено можливість щодо його експлуатації. Відповідно до Звіту про оцінку майна, виготовленого 27.09.2024 року суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] , ринкова вартість без ПДВ житлового будинку та господарських споруд, розташованих за адресою: [ADDRESS] склала 90552 грн. Таким чином судом встановлено, що було здійснено будівництво нерухомого майна на належній [PERSON] на вказаних вище правових підставах земельній ділянці по [ADDRESS] . Верховний Суд в своїх постановах неодноразово зазначав, що для того щоб визнати об`єкт самочинним будівництвом, достатньо однієї з ознак, а саме: об`єкт нерухомості збудований або будується на земельній ділянці, яку не було відведено для цієї мети; об`єкт нерухомості збудований або будується без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проєкту; об`єкт нерухомості збудований або будується з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Разом з цим, Верховний Суд у постанові від 21.10.2020 року в справі № 910/2939/193 висловив таку правову позицію: «Зміст приписів статті 376 ЦК України підтверджує неможливість застосування інших, ніж ті, що встановлені цією статтею, способів легітимізації (узаконення) самочинного будівництва та набуття права власності на такі об`єкти. Реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, яка його здійснила, не змінює правовий режим такого будівництва як самочинного». За вказаною правовою позицією, існують випадки, коли можна визнати право власності на самочинно збудований об`єкт за рішенням суду. Такими випадками є: надання земельної ділянки в установленому порядку особі, яка здійснила самочинне будівництво, під уже збудоване майно і визнання права власності за цією особою; визнання права власності на нерухоме майно на вимогу власника (користувача) земельної ділянки, на якій майно збудовано, якщо це не порушує права інших осіб. Згідно з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 23 вересня 2019 року у справі № 309/3887/17, звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що це питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. Разом з тим, позивачкою не вбачається за можливе отримання відмови у прийнятті об`єкта в експлуатацію, оскільки подання відповідної заяви унеможливлено з технічних причин. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. За статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації (стаття 331 ЦК України). За змістом частини 3 ст.376 ЦК України, право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. При цьому формулювання положень статті 376 ЦК України виключають можливість існування інших способів легітимізації самочинного будівництва та набуття права власності на таке нерухоме майно, ніж ті, що встановлені цією статтею. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Оскільки судом встановлено, що позивачка [PERSON] здійснила будівництво житлових будівель на належній їй на праві власності земельній ділянці та не порушила права будь-яких інших третіх осіб, суд вважає, що наявні всі правові підстави для задоволення поданого нею позову, з метою захисту її порушеного права.

Outcome: approved