Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-27 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулася через систему Електронний суд, до суду з позовною заявою, в якій просила розірвати шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] , зареєстрований 06.05.2023 року Зміївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №110. В обґрунтування позову вказала, що з 06.05.2023 року позивач [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . Від шлюбу дітей не мають. Після реєстрації шлюбу сімейні стосунки були нормальними. Але через кілька місяців спільного життя в сім`ї почали виникати сварки на побутовому підґрунті. Між подружжям виявилися розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки, розходження характерів. Було відсутнє взаєморозуміння та взаємоповага. У травні 2024 року відповідачка зібрала свої особисті речі та документи та поїхала від позивача, сказав, що не хоче більше з ним жити разом. Місце перебування відповідачки на даний час позивачу не відомо. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області 19.11.2024 року позовну заяву залишено без руху, зобов`язано позивача надати відомості про останнє місце проживання відповідача [PERSON] , з метою визначення підсудності, оскільки на території громади, що відноситься до юрисдикції Зміївського районного суду Харківської області, така не зареєстрована. В установлений судом строк позивач [PERSON] подав заяву про усунення недоліків, в якій вказав, що останнім відомим позивачу місцем перебування відповідачки до її від`їзду була адреса: [ADDRESS] , де відповідачка мешкала разом з позивачем до того моменту, як поїхала від нього у травні 2024 року. Представник позивача [PERSON] зателефонувала відповідачці за номером [NUMBER] з метою з`ясування про останнє місце її реєстрації або проживання. У телефонній розмові відповідачка зазначила, що вона на даний час не зареєстрована ні за якою адресою. Адресу перебування на даний час відповідачка надавати відмовилася. При цьому, відповідачка не заперечувала проти позову про розірвання шлюбу з позивачем. З листа управління соціального захисту населення Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області №03-13/1881 від 22.11.2024 року вбачається, що за інформацією, що міститься в ПК "Соціальна громада", 20.07.2022 року [PERSON] було взято на облік як внутрішньо переміщену особу за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 25.11.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до судового розгляду. Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили. Представник позивача [PERSON] подала заяву, в якій просила провести розгляд справи за її та позивача відсутності. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] , яка належним чином повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи, в тому числі шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, повторно в судове засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи, відзиву на позов не подавала. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 28.01.2025 року, на підставі статті 280 ЦПК України, постановлено ухвалити заочне рішення по справі. В зв`язку з неявкою учасників, відповідно до ч.2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши доводи позовної заяви та докази, додані на її обґрунтування, судом встановлено, що: 06.05.2023 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладений шлюб, зареєстрований Зміївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №110 від 06.05.2023 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюбу (повторно), серії [NUMBER] , виданим 23.10.2024 року Зміївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с. 12). Як вбачається з позовної заяви, сторони тривалий час проживають окремо, спільне господарство не ведуть, сімейні стосунки не підтримуються, в зв`язку з чим позивач вважає подальше збереження сім`ї неможливим, а відповідач не надав жодних доказів на спростування вказаних відомостей та не заперечує проти розірвання шлюбу. Дослідивши доводи позовної заяви та письмові докази, додані до неї, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен з подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 24 Сімейного кодексу України, крім іншого, визначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зі змінами, внесеними Протоколом №11 (стаття 5), кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до ч.2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч.3 статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до положень статті 110 цього Кодексу. За змістом статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.3 статті 109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Досліджуючи вказані обставини, суд приходить до висновку, що подружні відносини між сторонами фактично припинені, примирення між подружжям неможливе, подальше спільне життя й збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, спору про поділ майна між сторонами у цій справі немає, в зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Частиною 3 статті 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки клопотань про зміну прізвища до суду не надходило, слід залишити сторонам прізвище без змін. Згідно ч.1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач не заявляв вимоги про стягнення судового збору з відповідача, в зв`язку з чим,

Outcome: approved