Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-22 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернувся до суду з позовом до відповідача, Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК», яким просить визнати недійсним кредитний договір №СL-307375 від 09.04.2021, укладений між сторонами. В обґрунтування\~заявлених вимог\~зазначає,\~що між\~ним та\~АТ «Кредобанк»\~ 09.04.2021р.\~ був\~укладений кредитний договір №CL 307375, за умовами якого банк надав йому кредитні кошти в сумі 170000 грн. Згідно п. 4.1. Договору передбачено, що позичальник сплачує банку відсотки, за процентною ставкою 35% річних. А в п. 4.5. Договору зазначено, що орієнтована річна процентна ставка 41,19%. Тобто, фактично у відповідності до Договору п. 4.1. передбачає фіксовану процентну ставку, а п. 4.5 передбачає 41,19% , така обставина свідчить про те що дані пункти договору суперечать один одному, тобто умови договору є несправедливими та банк діяв недобросовісно по відношенню до нього. Крім того, йому не було надано банком відповідної ліцензії на право здійснення відповідної господарської діяльності. Також зазначив про помилку , щодо обставин які мають істотне значення при укладанні договору, що є підставою про визнання договору недійсним. Відповідач АТ «Кредобанк», у поданому відзиві проти заявлених вимог заперечував зазначаючи, що позивач погодився на отримання кредиту та був ознайомлений з умовами, що запропоновані банком. Сторони застережень до договору не висловлювали, підписи позивача в договорі свідчать про його згоду на укладення договору саме на тих умовах, які в ньому зазначені, що спростовує доводи про ненадання їй інформації, як споживачу послуг, про умови кредитування і сукупну вартість кредиту. Банк надав позивачу документи, які передували укладенню кредитного договору, у тому числі й щодо сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки, інформації про ліцензію, інші умови, підписавши Паспорт споживчого кредиту. Отримавши кредит, Позивач виконував його умови. Отже, при укладанні спірного кредитного договору немає підстав вважати дії банку, які б суперечили волевиявленню позивача, а також про наявність у таких діях умислу з боку банку, який був спрямований на введення споживача в оману. Сторони у судове засідання не зявились, проте їх неявка не перешкоджає розгляду даної справи . Ухвалами суду провадження у справі було відкрито за правилами спрощеного позовного провадження, відмовлено в задоволені клопотання про призначення експертизи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне в задоволені позову відмовити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 09.04.2021 року між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] укладений договір кредиту №CL-307375, за умовами якого банк надав [PERSON] кредитні кошти в сумі 170000 грн. строком до 08.04.2024р. Кредит наданий на поточні потреби. Згідно п.3.1. договору кредит видається позичальнику в безготівковій формі шляхом перерахування кредитних коштів н за дорученням позичальника . Пунктом 4.1. договору передбачено сплата позичальником банку відсотків за процентною ставкою 35% річних. Пунктом 4.6. передбачена реальна процентна ставка 41,19% річних. Згідно п.6.3. позичальник щомісячно здійснює повернення суми заборгованості за кредитом , сплачує проценти за користування кредитом у вигляді рівних сум ануїтентного платежу, розмір якого визначається п.6.2. кредитного договору. За п.6.2. кредитного договору позичальник здійснює погашення заборгованості за цим кредитним договором відповідно до графіку платежів (додаток №1 до договору). Всього позичальник зобов`язаний здійснити 36 щомісячних платежів по 7740 грн. щомісячно, кожного останнього числа відповідного місяця, впродовж 36 місяців з дати укладання кредитного договору. Перший та останній платежі можуть відрізнятися за розміром суми щомісячного платежу. Щомісячні платежі з 09.04.2021р. по 08.04.2024р. погашаються в однаковому порядку. Сторонами не оспорюється надання банком кредиту в сумі 170\~000 грн. Згідно ч.1 ч.2 , ч.5 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» (в редакції чинній на час укладання договору) умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про: 1) звільнення або обмеження юридичної відповідальності продавця (виконавця, виробника) у разі смерті або ушкодження здоров`я споживача, спричинених діями чи бездіяльністю продавця (виконавця, виробника); 2) виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов`язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов`язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); 3) встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; 4) надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв`язку з розірванням або невиконанням ним договору; 5) встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором; 6) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права розірвати договір із споживачем на власний розсуд, якщо споживачеві таке право не надається; 7) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права не повертати кошти на оплату ненаданої продукції у разі розірвання договору з ініціативи продавця (виконавця, виробника); 9) установлення невиправдано малого строку для надання споживачем згоди на продовження дії договору, укладеного на визначений строк, з автоматичним продовженням такого договору, якщо споживач не висловить відповідного наміру; 10) установлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; 12) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати характеристики продукції, що є предметом договору; 14) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права визначати відповідність продукції умовам договору або надання йому виключного права щодо тлумачення договору; 15) обмеження відповідальності продавця (виконавця, виробника) стосовно зобов`язань, прийнятих його агентами, або обумовлення прийняття ним таких зобов`язань додержанням зайвих формальностей; 16) встановлення обов`язку споживача виконати всі зобов`язання, навіть якщо продавець (виконавець, виробник) не виконає своїх; 17) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права передавати свої права та обов`язки за договором третій особі, якщо це може стати наслідком зменшення гарантій, що виникають за договором для споживача, без його згоди. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Відповідно до ч.2 ст. 9 ЗУ «Про споживче кредитування» (в редакції на час укладання договору) до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію") із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті. Відповідно до зазначеної норми Закону, позивач до укладення кредитного договору 09.04.2021 року підписав Паспорт споживчого кредиту «Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит». Зокрема, позивачу було надано вичерпну інформацію про споживчий кредит, в тому числі про наявність ліцензії (її реквізити), інформацію щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача. Банк має відповідну ліцензію на здійснення банківських послуг від 11.10.2011р. №43, що є в загальному доступі та зазначено у паспорті споживчого кредиту. В Паспорті споживчого кредиту чітко визначено опис орієнтовної процентної ставки: наведені обчислення реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача є репрезентативними та базуються на обраних споживачем умовах кредитування, викладених вище, і на припущенні, що договір про споживчий кредит залишатиметься дійсним протягом погодженого строку, а кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі. Орієнтовна реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит. Також у відповідності до ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» та Правил розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, затвердженого Постановою НБУ 08.06.2017 № 49 в кредитному договорі банком зазначено реальна процентна ставка. Статтею 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частиною першою статті 229 ЦК України визначено, що якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно була і має істотне значення. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не може бути підставою для визнання правочину недійсним. Згідно зі статтею 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач під час укладення кредитного договору ознайомився і погодився з умовами кредитування, які були наданні їй у письмовій формі. Своїм підписом останній підтвердив факт надання йому повної інформації про умови кредитування в Банку, в тому числі підписавши Паспорт споживчого кредиту. У випадку ненадання необхідної інформації Позивач мав право вимагати надати таку інформацію у найбільш короткий строк, відмовитися від одержання кредиту частково або в повному обсязі, повідомивши про це відповідача. Під час укладення оспорюваного договору сторони в порядку статті 638 ЦК України узгодили всі істотні умови даного правочину та погодилися з ними. Позивач погодився на отримання кредиту та був ознайомлений з умовами, що запропоновані банком. Сторони застережень до договору не висловлювали, підписи позивача в договорі свідчать про його згоду на укладення договору саме на тих умовах, які в ньому зазначені, що спростовує доводи про ненадання їй інформації, як споживачу послуг, про умови кредитування і сукупну вартість кредиту. Банк надав позивачу документи, які передували укладенню кредитного договору, у тому числі й щодо сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки, інформації про ліцензію, інші умови, підписавши Паспорт споживчого кредиту. Позивач отримав кредит та здійснював його повернення зі сплатою процентів та звернувся у суд про визнання договору недійсним, лише після звернення банка у суд про стягнення заборгованості. Отже, при укладанні спірного кредитного договору немає підстав вважати, що позивач помилився щодо обставин, які мають істотне значення, що при укладанні правочину не були дотримані вимоги ст. 230 ЦК України, і що укладений договір містить несправедливі умови. . Враховуючи, що позивачем не доведено наявність підстав для визнання кредитного договору недійсним, підстави для задоволення позову відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed