Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-19 00:00:00

Позивачка ФОП [PERSON] від імені якої діє адвокат Войтюк О.В. звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення 3% річних та інфляційних втрат від суми заборгованості. В обґрунтування посилається на те, що 18.08.2017 по вул. Дніпровська набережна в м. Києві, сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пошкоджено транспортний засіб марки «Вольво», д.н.з. [NUMBER] , який отримав механічні пошкодження. Дана пригода сталась з вини відповідача [PERSON] , який керував транспортним засобом «Субару», д.н.з. [NUMBER] . Цивільно-правова відповідальність [PERSON] не була забезпечена договором - полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних. ФОП [PERSON] звернулась до суду з відповідним позовом про стягнення страхового відшкодування з [PERSON] . Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 03.12.2019 року у цивільній справі № 753/18194/18 з відповідача на її користь було стягнуто 53 336, 20 грн. в рахунок стягнення страхового відшкодування, 704,80 грн. судового збору, а всього у розмірі 54 041,00 грн. Дарницьким районним судом м. Києва було видано виконавчий лист №753/18194/18 від 20.01.2020 року. 29.09.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Корецькою І.П. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № [NUMBER] за виконавчим листом № 753/18194/18 від 20.01.2020 року про стягнення з [PERSON] на користь ФОП [PERSON] заборгованості у розмірі 54 041,00 грн. З дати винесення Дарницьким районним судом рішення від 03.12.2019 року у справі №753/18194/18 відповідач судове рішення не виконав, заборгованість не сплатив, тому станом на 25.04.2023 року заборгованість відповідачем не погашена, що є підставою для звернення позивача до суду. Вважає, що на підставі ст. 625 ЦК України, має право на стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат від суми заборгованості за весь період часу за весь час прострочення заборгованості. Ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від представника позивача надійшло клопотання в якому він просить суд проводити судовий розгляд без його участі та участі позивача, просить задовольнити позовні вимоги, проти прийняття заочного рішення не заперечує (а.с. 56, 73, 82, 88, 96-99, 107-110). Відповідач, належним чином, у відповідності до вимог п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзиву не подав, викликався до суду судовою повісткою за адресою реєстрації, однак конверт повернувся до суду без вручення адресату з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 41, 55, 70, 93, 101). Крім того, відповідач повідомлявся про дату, час і місце судового розгляду шляхом розміщення оголошень на офіційному веб-сайті «Судова влада України» (а.с. 76, 87, 94, 103). У відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, ухваливши заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 211, ч. 1 ст. 223, ч. 1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності сторін на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступних висновків. Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 03.12.2019 року у цивільній справі № 753/18194/18, провадження №2/753/509/19, позов ФОП [PERSON] до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування задоволено частково, стягнуто з відповідача [PERSON] на користь ФОП [PERSON] 53 336,20 грн. в рахунок стягнення страхового відшкодування, 704,80 грн. судового збору, а всього 54 041,00 грн. (а.с. 10-12). 29.09.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Корецькою І.П. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № [NUMBER] за виконавчим листом № 753/18194/18 від 20.01.2020 року про стягнення з [PERSON] на користь ФОП [PERSON] 54 041,00 грн. (а.с. 13-20). 02.03.2023 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Корецькою І.П. було винесено постанову про арешт коштів боржника за виконавчим провадженням № [NUMBER] за виконавчим листом № 753/18194/18 від 20.01.2020 року (а.с. 21). Згідно розрахунку позивача, інфляційні втрати та 3% річних за період часу з 24.04.2020 року по 25.04.2023 року відповідно до основної суми боргу у розмірі 54 041, 00 грн., становить 4 869,52 грн. 3 % річних та інфляційні втрати у розмірі 26 173,17 грн. (а.с. 22). Наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою статті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження N 14-154цс18), від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження N 12-302гс18). З ухваленням рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03.12.2019 року у справі № 753/18194/18 про стягнення страхового відшкодування на користь позивача, правовідносини між сторонами з погашення заборгованості не припинилися та тривають до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказів, на предмет спростування розрахунку позивача чи заперечень щодо нього відповідач суду не надав. Суд прийшов до висновку про те, що позивач має право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за період прострочення з 24.04.2020 року по 25.04.2023 року: 3 % річних у розмірі 4 869, 52 грн. та інфляційні втрати у розмірі 26 173,17 грн. Щодо позовних вимог зі стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 11 917,50 грн., суд зазначає наступне. Судом встановлено, що позивачем обґрунтування позовних вимог про понесені витрати на правничу допомогу надано докази: договір № 3 про надання (правничої) допомоги від 23.12.2019 року (а.с. 23-24); додаткова угода № 1 Актом приймання-передачі правової (правничої) допомоги по Договору про надання (правничої) допомоги № 3 від 23.12.2019 року (а.с. 25); квитанцією прибуткового касового ордеру від 25.04.2023 року (а.с. 25 зворот). Від відповідача заяв та клопотань про зменшення витрат на професійну правничу допомогу не надходило. З огляду на викладене, суд вважає, що справедливим, співмірним, обґрунтованим та доведеним є розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу в загальній сумі 11 917,50 грн., які підлягають стягненню з відповідача. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 073,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved