Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Хустської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на малолітніх дітей. Посилається на те, що відповідач [PERSON] є батьком його малолітніх онуків [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Його невістка та мати дітей [PERSON] померла [INFO] . Після смерті матері діти проживали з відповідачем [PERSON] за адресою [ADDRESS] . На початку 2023 року відповідач виїхав за кордон та на період від`їзду батька діти залишились проживати з позивачем за адресою їх проживання. З того часу і по сьогоднішній день діти проживають разом з позивачем у [ADDRESS] . На даний час позивач повністю опікується малолітніми дітьми, їх батько, [PERSON] жодного разу не поцікавився життям чи здоров`ям своїх дітей, не виявляє бажання приймати участь у їх вихованні та матеріальному забезпеченні, не цікавиться успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний, духовний і соціальний розвиток дітей, не спілкується з дітьми. Тобто, вже більше року не виявляє щодо малолітніх дітей батьківського піклування. Просить суд позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав щодо малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та стягувати з відповідача аліменти на його користь на утримання дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у розмірі по 2800 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився. Подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позов про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів підтримує повністю, з підстав наведених у ньому. Просить суд позов задовольнити. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений у встановленому ЦПК України порядку. Відзив на позов не надав, із заявою про розгляд справи за його відсутності до суду не звертався. Представник третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Хустської міської ради, будучи належним чином повідомлена, в судове засідання не з`явилась. Представник Поп Н.В , діюча на підставі довіреності, подала суду заяву про розгляд справи без участі уповноваженого представника, не заперечує проти позбавлення батьківських прав відповідача. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. На підставі наведеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що не з`явилися та повідомлялися завчасно і належним чином про дату, час та місце розгляду справи. За таких обставин суд ухвалив на підставі ст. 280 ЦПК України розглядати справу у заочному порядку за наявними в ній матеріалами та доказами, поданими позивачем. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. В судовому засіданні судом встановлено, що відповідач є батьком малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що стверджується копіями свідоцтв про народження /а.с. 7-9/. Мати дітей [PERSON] померла [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 07.09.2022 року, виданого Хустським ДРАЦС у Хустському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) /а.с. 11/. Довідкою Боронявського старостинського округу Хустської міської ради № 490/02-22 від 05.07.2024 року стверджується, що малолітні онуки [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які на даний час перебувають без батьківського піклування, знаходяться під постійним доглядом та на утриманні [PERSON] , [INFO] . Проживають за адресою [ADDRESS] /а.с. 18/. З характеристики, наданої Боронявським старостинським округом Хустської міської ради № 100/02-12 від 05.08.2024 року, вбачається, що [PERSON] біля двох років фактично проживає в [ADDRESS] разом з неповнолітніми онуками [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Забезпечує дітям догляд та належне виховання. Батько дітей знаходиться за кордоном понад два роки /а.с. 29/. Судом встановлено, що відповідач з 2023 року жодних з покладених законом на батьків обов`язків не виконує, не приймає жодної участі вихованні дітей, не виявляє заінтересованості у їх подальшій долі, не спілкується з дітьми. Відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, батько, мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені умови, як кожну окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, тобто свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява №31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини. Поведінка відповідача, який тривалий час взагалі не виховує дітей, не утримує матеріально, що свідчить про його байдуже ставлення до дітей та про свідоме нехтування ним своїми батьківськими обов`язками. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків. Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перелічена в ст. 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини. За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідач за власною ініціативою самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дітей, без поважних причин залишивши їх без батьківської уваги та турботи, при цьому має місце відсутність перешкод у спілкуванні з дітьми та позивачем доведено, що поведінка відповідача відносно дітей є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду із позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ч. 4 зазначеної статті, суд при поновленні батьківських прав перевіряє наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Хустської міської ради Закарпатської області № 3560/02-12 від 20.11.2024 року з метою забезпечення реалізації прав, свобод та законних інтересів дітей, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітніх дітей. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовної вимоги щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] .. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.182 СК України при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи інтереси дітей, забезпечуючи надійний захист інтересів дитини та отримання ним надійного стабільного матеріального утримання, суд приходить до висновку що позовна вимога підлягає до задоволення, шляхом стягнення з [PERSON] , [INFO] , аліментів на користь [PERSON] , [INFO] на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , аліментів у розмірі 2800 /дві тисячі вісімсот/ гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , починаючи з дня звернення позивача до суду. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір», позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позову про стягнення аліментів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2422, 40 грн.

Outcome: approved