Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до Заводського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позов мотивовано тим, що сторони перебувають у шлюбі з 12.09.2008. Від шлюбу мають двох доньок: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Діти знаходяться на повному у триманні позивача, відповідачка не приймає участі у вихованні та утриманні дітей. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто, у зв`язку з чим просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньок: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини заробітку ( доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини. Ухвалою судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 29.11.2024 позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків. 04.12.2024, через канцелярію суду, від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить доповнити позовну заяву вимогою про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно доньки - [PERSON] , [INFO] . Заява мотивована тим, що відповідачка проживає довгий час окремо, припинила приймати участь у вихованні доньки - [PERSON] , [INFO] , ухиляючись від виконання своїх батьківських обов`язків. Не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, що негативно впливає на фізичний розвиток дитини, як складову виховання, тобто не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі. Ухвалою судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 05.12.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне провадження, призначено підготовче судове засідання. 10.12.2024, через канцелярію суду, від відповідача надійшла заява, в якій зазначено, що остання зі змістом позовної заяви про стягнення аліментів та заявою про збільшення позовних вимог ( позбавлення батьківських прав) ознайомлена, просить розглянути справу за її відсутності. 10.12.2024, через канцелярію суду, від представника третьої особи надійшли пояснення, в яких зазначено, що своїми діями позивач ніяким чином не порушує права третьої особи щодо обставин, викладених у заяві, вимоги позивача про позбавлення батьківських прав не суперечать її інтересам, у зв`язку з чим, підстави заперечувати або визнавати позов - відсутні. У зв`язку з неможливістю направити представника, просить судове засідання провести без участі третьої особи, при прийнятті рішення поклалась на розсуд суду. До пояснень долучено висновок про доцільність/недоцільність позбавлення батьківських прав. Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 13.12.2024 підготовче провадження закрито, судовий розгляд призначено на 27.01.2025. Позивач у судове засідання не з`явився. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, з підстав, викладених у позовній заяві та у заяві про збільшення позовних вимог, також долучила до матеріалів справи довідку Відділу «Центра надання адміністративних послуг» апарату ВК Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області та копію свідоцтва про шлюб від 12.09.2008, серія [NUMBER] . Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, повідомлена вчасно та належним чином. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, повідомлений вчасно та належним чином, заявою від 10.12.2024 просила розгляд справи проводити за її відсутності. Відповідно до ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4)позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі наявних у справі доказів, зі згоди представника позивача, прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі ст. 280 ЦПК України. Вислухавши представника позивача, дослідивши докази у справі, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково з нижченаведених підстав. Судом встановлено, що з 12.09.2008 [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 12.09.2008, серія [NUMBER] ( а.с. 50). Від шлюбу сторони мають двох доньок: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження від 03.03.2009, серія [NUMBER] та від 16.08.2017, серія [NUMBER] ( а.с. 7-8). Відповідно до Договору оренди житлового приміщення від 10.05.2024 та Акту про фактичне проживання осіб від 22.11.2024, відповідачка [PERSON] проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] ( а.с. 20- 22). Згідно Висновку №19 від 09.12.2024 Відділу «Служба у справах дітей» Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області «Щодо доцільності/недоцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] », встановлено, що відповідно до акту обстеження умов проживання від 06.12.2024 за адресою: [ADDRESS] проживає [PERSON] разом з донькою [PERSON] , [INFO] . В родині створені всі необхідні умови для повноцінного розвитку та виховання дитини, панує доброзичлива атмосфера, дитина зростає та розвивається відповідно до свого віку. В дитини є все необхідне для розвитку, речі по сезону, іграшки, запаси їжі та солодощі. Мати дитини проживає окремо з серпня 2024, не надає жодної матеріальної допомоги, з дитиною стосунків не підтримує, не спілкується, не виявляє до неї батьківської турботи та уваги, отже, [PERSON] без поважних причин нехтує своїми батьківськими обов`язками, без поважних причин залишила дитину без батьківської уваги та турботи, при цьому наявна відсутність перешкод у спілкуванні з дитиною, а отже її поведінка відносно дитини є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками. На підставі викладеного, Відділ «Служба у справах дітей» Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області, діючи виключно в інтересах малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] ( а.с. 36-37). Суд вважає зазначений висновок обґрунтованим та таким, що не суперечить інтересам дитини. Згідно зі ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько може бути позбавлений батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За роз`ясненнями, наданими у п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно зі ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. За викладених обставин, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо належних доказів на підтвердження свідомого нехтування та відмови відповідача від виконання своїх обов`язків відносно дитини, суд вважає, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, у зв`язку із чим, з метою захисту прав та інтересів малолітньої дитини, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України). Згідно до частини 2 статті 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] . Частиною 3 статті 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України). Частиною 2 наведеної статті СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину визначається судом. Представник позивача у даному позові просив стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання доньок: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини заробітку ( доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини. Відповідно до довідки, виданої відділом «Центр надання адміністративних послуг» апарату виконавчого комітету Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області, гр. [PERSON] , [INFO] проживає разом з [PERSON] , [INFO] , без реєстрації за адресою: [ADDRESS] з жовтня 2022 року по теперішній час ( а.с. 48). За таких обставин, суд вважає, що позов в частині стягнення аліментів слід задовольнити частково, оскільки матеріалами справи підтверджено проживання та перебування на утриманні [PERSON] однієї малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . На підставі ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У зв`язку з чим суд вважає стягнути аліменти з відповідача з 22.11.2024, тобто з дня пред`явлення позову до суду. Відповідно до ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі по стягненню аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів, тому в порядку ч. 2 ст.141 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави. Питання про відшкодування судових витрат за вимогу про позбавлення батьківських прав позивачем не заявлено, тому судом не вирішується.

Outcome: partial