Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-27 00:00:00

У травні 2024 року [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих внаслідок порушення трудових прав, в якому просив, а саме: - стягнути з Таврійського університету імені В.І. Вернадського на користь [PERSON] невиплаченої при звільненні належної суми середнього заробітку, по 11.04.2024 включно в розмірі 1 400 460, 74 грн; - стягнути з Таврійського університету імені В.І. Вернадського на користь [PERSON] грошову компенсацію в розмірі дворічного середнього заробітку проректора з науково-педагогічної діяльності та міжнародних зв`язків Таврійського університету імені В.І. Вернадського, згідно штатного розкладу на 2024 рік, що складає 720 137,52 грн; - стягнути з Таврійського університету імені В.І. Вернадського на користь [PERSON] суму нанесеної матеріальної шкоди в розмірі 30 600 грн; - стягнути з Таврійського університету імені В.І. Вернадського на користь [PERSON] суму нанесеної моральної шкоди в розмірі 1 296 000 грн; - стягнути з Таврійського університету імені В.І. Вернадського на користь [PERSON] судові витрати у повному обсязі. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 06.05.2024 позовну заяву [PERSON] залишено без руху для усунення недоліків. 17.05.2024 позивач усунув недоліки. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20.05.2024 відкрито провадження у даній справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження, встановлені процесуальні строки для подання заяв по суті справи. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 02.09.2024 закрито підготовче провадження у справі та призначити її до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що його з 06.10.2016 зараховано на посаду проректора з науково-педагогічної діяльності та міжнародних зв`язків Таврійського університету імені В.І. Вернадського (далі - університет або відповідач) згідно наказу №81-к від 05.10.2016. Вперше його незаконно звільнено з роботи згідно наказу Таврійського університету імені В.І. Вернадського №798-к від 24.11.2017. В подальшому рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 14.03.2019 у справі №761/943/18 його було поновлено на посаді проректора з науково-педагогічної діяльності та міжнародних зв`язків Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського із 04.08.2017 та стягнуто з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 261 127, 98 грн. Постановою Київського апеляційного суду від 12.09.2019 дане рішення залишено без змін. Постановою Верховного Суду від 19.02.2020 змінено рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14.03.2019 в частині дати поновлення на посаді проректора з науково-педагогічної діяльності та міжнародних зв`язків Таврійського національного університету імені В. І. Вернадського, а саме з 04.08.2017 року на 31.08.2017 та зменшено розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу із 261 127,98 грн до 173 309,71 грн Одночасно з позивача на користь відповідача стягнуто судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в розмірі 878,17 грн. та судовий збір за розгляд справи в суді касаційної інстанції в розмірі 7 984,27 грн. Крім того, у позові позивач зазначив про те, що вдруге його було звільнено наказом відповідача №82-к від 04.06.2020 з 15.03.2019 на підставі п.4 ст.40 КЗпП України у зв`язку з прогулом без поважних причин. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 08.07.2021 у справі №761/19326/20 визнано протиправним та скасовано наказ №82 від 04.06.2020, яким його звільнено з роботи, та поновлено на посаді проректора з науково-педагогічної діяльності та міжнародних зв`язків з 15.03.2019. Постановою Київського апеляційного суду від 19.01.2022 рішення суду першої інстанції залишено без змін. Постановою Верховного Суду від 30.03.2023 рішення судів попередніх інстанцій залишено без змін. На виконання вказаного рішення суду 29.07.2022 Головним управлінням Державної казначейської служби у м. Києві на його користь з рахунку відповідача списано кошти в розмірі 411 326,76 грн. в якості середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Втретє його було звільнено 09.02.2022 згідно наказу відповідача №14-к від 18.01.2022 на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України за прогул без поважних причин. Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15.02.2023 у справі №345/3136/22 визнано протиправним та скасовано вищезазначений наказ відповідача, а його поновлено на рівнозначній посаді проректора з науково-педагогічної діяльності та інноваційного розвитку університету з 18.01.2022. Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 14.06.2023 рішення суду першої інстанції залишено без змін. Як зазначив у позові позивач, 17.02.2023 він прибув до м. Києва, вийшов на роботу та подав до відділу кадрів заяву про надання робочого місця та допуск до виконання функціональних обов`язків. Але його не було допущено до виконання посадових обов`язків з посиланням на те, що дану посаду зайнято. 02.08.2023 на його електронну поштову скриньку надійшов лист із вкладенням відсканованого наказу №216-к від 01.08.2023 року «Про застосування до [PERSON] дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення» за прогул без поважних причин відповідно до п.4 ст.40 КЗпП України. Під час розгляду цивільних справ №761/943/18 та №761/19326/20, в рамках яких були прийняті рішення про поновлення його на роботі та стягнення середнього заробітку, позивач вважає, що мало місце втрати в доходах, зважаючи на умисне викривлення відповідачем розміру середнього місячного заробітку - 12 775, 95 грн., яка взята за основу при розрахунках середнього заробітку за час вимушеного прогулу, згідно довідки відповідача №193 від 18.05.2018 р., яку надано суду при розгляді справи №761/943/18 та згідно довідки відповідача №193 від 18.05.2018, яку надано суду при розгляді справи №761/19326/20. В свою чергу вважає, що з 18.01.2022 відповідачем протиправно було позбавлено його права і можливості заробляти собі на життя працею на посаді на якій його поновлено рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15.02.2023 у справі №345/3136/22, що є незаконно і дає йому право вимагати стягнення з відповідача суми неотриманого заробітку за цей проміжок часу. За його підрахунками, з урахуванням його посадового окладу згідно Тимчасового штатного розпису відповідного року, надбавок за вислугу років, за вчене звання професора, за науковий ступінь доктора наук, а також з урахуванням інфляційних втрат, які наведені в позовній заяві, сума недотриманого заробітку з моменту першого звільнення по 11.04.2024 складає 1400460,74 грн.

Outcome: dismissed