Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Немирівського районного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про виділ у натурі частки з нерухомого майна, що є спільною частковою власністю, в якому просила,\~виділити їй\~у приватну власність - «А» - житловий будинок загальною площею 83,9 м2., житловою площею 48,7 м2., «А1» - прибудову, «а» - веранду, «а1» - навіс, «а2» - навіс, господарські будівлі «а3» - сарай, «Б» - сарай, «б» - сарай, «В» - літня кухня, «в» - навіс, «Г» - гараж, «П» - погріб, «1-3» - огорожа, та припинити право спільної часткової власності на житловий будинок [ADDRESS] . Позовні вимоги обгрунтовані тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.09.1983 позивач є власником 21/25 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] . Інша частку будинку - 4/25 належала [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу від 30 травня 1973 року. [PERSON] помер [INFO] . Спадкоємцем майна покійного [PERSON] , є його донька [PERSON] , яка прийняла спадщину після смерті свого батька, що підтверджується довідкою приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області № 463/02-14 від 07.10.2024. Добровільно між позивачем та відповідачем не досягнуто згоди щодо виділу часток будинку в натурі. 22.10.2024 року [PERSON] одержано висновок щодо технічної можливості поділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна за № 249 від 22.10.2024. Відповідно до висновку їй може бути виділено наступні приміщення: «А» - житловий будинок загальною площею 83,9 м2., житловою площею 48,7 м2., «А1» - прибудова, «а» - веранда, «а1» - навіс, «а2» - навіс. Господарські будівлі «а3» - сарай, «Б» - сарай, «б» - сарай, «В» - літня кухня, «в» - навіс, «Г» - гараж, «П» - погріб, «1-3» - огорожа. За технічними показниками 21/25 частина об`єкта є відокремлена, має окремий вхід і може бути виділена в натурі. Оскількина даний час існують обставини, які перешкоджають [PERSON] у користуванні, володінні та розпорядженні своїм майном на власний розсуд, вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 08.11.2024 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання. 17.01.2025 у підготовче засідання позивач та її представник - адвокат Нечепуренко Г.І. не з`явилися, від представника надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, просив позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала. Згідно з частиною 3статті 211 ЦПК України\~особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно ч. 2 ст.247ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень\~ЦПК\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін за наявними у справі матеріалами. Згідно зі ч.3\~ст.200 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до ч. 3\~ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. З цієї норми також випливає те, що таке визнання має не суперечити закону і не порушувати права свободи чи інтереси інших осіб. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , народилася в с.Монастирок Немирівського району Вінницької області. Зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно з Витягом №3432 з реєстру територіальної громади [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки №163 від 02.10.2024, виданої виконавчим комітетом Немирівської міської ради, згідно адресної книги домоволодінь м.Немирова від 1998 року домоволодіння, яке зареєстроване за [PERSON] , знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 14.09.1983 [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , на 21/25 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, який знаходився в [ADDRESS] та належав померлому на підставі свідоцтва про право власності на домоволодіння, виданого 31.03 1969 виконкомом Немирівської селищної Ради депутатів трудящих. Згідно реєстраційного посвідчення, виданого Тульчинським міжміським бюро технічної інвентаризації 01.10.1983, житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] частині зареєстрований за [PERSON] на праві особистої власності на підставі свідоцтва про право на спадщину по закону, виданого Немирівською державною нотконторою 14.09.1983 р№1509, та записано в реєстрову книгу №7 за реєстровим №648. На підставі\~висновку\~ ФОП\~ [PERSON] \~№249 від 22.10.2024 щодо\~технічної\~можливості поділу об`єкта нерухомого майна, а саме: житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] , за технічними показниками 21/25 частина житлового будинку з господарськими будівлями, може бути виділена в окремий об`єкт нерухомого майна. Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку земельна ділянка, кадастровий номер 0523010100:01:002:0685, розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), зареєстрована 01.06.2020 на праві приватної власності за [PERSON] на підставі Державного акта від 25.03.1998 IV-ВН 018538. Відповідно до довідки №230 від 23.12.2024, виданої виконавчим комітетом Немирівської міської ради Вінницького району Вінницької області, згідно адресної книги домоволодінь м.Немирова від 1998 року, домоволодіння, яке зареєстроване за [PERSON] , знаходиться за адресою: [ADDRESS] (колишня адреса: [ADDRESS] . Інформація про наявність документів щодо зміни адреси відсутня). Згідно відповіді міського голови Немирівської міської ради В.Качура №03-31-04 від 02.01.2025 на адвокатський запит від 27.12.2023 вхід. №03-28-122 відповідно адресної книги домоволодінь м.Немирів від 1998 року домоволодіння, яке зареєстроване за [PERSON] , розташоване за адресою: [ADDRESS] . Інформація щодо змін поштової адреси домоволодіння (21/25 частин житлового будинку, власник [PERSON] ) до 1998 року відсутня. З інвентаризаційної справи №525 встановлено, що будинок за адресою: [ADDRESS] належить: 1. [PERSON] (4/25 частки) - на підставі договору купівлі-продажу від 30.056.1973 р., 2. [PERSON] (21/25 частки) - на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 31.03.1969 р., [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.09.1983 р. Згідно довідки№147 від 04.07.1977 4/25 технічний стан житлової прибудови незадовільний на 60%, власник [PERSON] 25.06.1983 в інвентаризаційній справі внесено запис про знесення житлової прибудови та тамбура. З записів в інвентаризаційній справі встановлено, що з 1983 року адреса будинку змінилася на [ADDRESS] . 02.08.1990 внесено зміни в інвентаризаційну справу № 525 щодо площі будинку та змінено номер будинку з [ADDRESS] . Згідно паспорта № [NUMBER] , виданого 07.10.2020 органом 0527, [PERSON] , [INFO] , народилася в м.Немирів Немирівського району Вінницької області. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народилася [INFO] в смт.Немирів Немирівського району Вінницької області. Її батьками записані: батько [PERSON] , матір [PERSON] . Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , одружились 17.09.2000. Прізвища подружжя після одруження: « [PERSON] , [PERSON] ». [INFO] [PERSON] помер в м.Немирів Вінницького району Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Згідно договору купівлі-продажу від 30.05.1973 [PERSON] продала [PERSON] 4/25 частини житлового будинку, який знаходиться в [ADDRESS] . Згідно довідки про склад спадкоємців №463/02-14 від 07.10.2024, виданої приватним нотаріусом Вінницького нотаріального округу Вінницької області Люлько Л.М., після смерті [PERSON] , померлого [INFO] до складу спадкоємців входить: дочка спадкодавця [PERSON] , [INFO] . 04.12.2024 [PERSON] отримала в приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Люлько Л.М. свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , на житловий будинок під [ADDRESS] . Згідно витягу з Державного реєстру речових прав 04.12.2024 на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , зареєстроване право власності за [PERSON] . Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до\~ст. 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Стаття 321 ЦК України\~закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений\~ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Згідно\~ст. 355 ЦК України\~майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до\~ст. 356 ЦК України\~власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дрібному виразі. Згідно ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно з ч. 1 ст. 364\~ЦК України\~співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно\~ст. 367 ЦК України\~майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. За змістом ч. 3\~ст. 364 ЦК України, у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Виходячи з аналізу змісту норм статей\~183,358,364 ЦК України\~можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику частка, якого зменшилась. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своєї частки в ньому, то здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яке відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року. Як роз`яснено в П.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок /зі змінами/, у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Відповідно до П.6 вищенаведеної Постанови при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом /квартиру/. Виділ також може мати місце за наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Отже, враховуючи те, що [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 21/25 частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] та згідно висновку щодо\~технічної\~можливості поділу об`єкта нерухомого майна зазначена частина будинку з господарськими будівлями за технічними показниками може бути виділена в окремий об`єкт нерухомого майна, суд, з огляду на встановлені судом обставини та відповідні правові норми, вважає за можливе позов задовольнити.

Outcome: approved