Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-21 00:00:00

Акціонерне товариство «Акцент-банк» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов обґрунтовано тим, що 14.05.2020 року [PERSON] приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі вказаної анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, позивачем надано відповідачу кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,4 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. Відповідно до п.п. 2.1.2.3 та 2.1.2.4 Умов та Правил, клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Позивач свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме - надав відповідачу кредит (встановив кредитний ліміт) у розмірі, відповідно до умов договору. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. У зв`язку із зазначеним порушенням зобов`язань за кредитним договором, відповідач, станом на 27.04.2024 року, має заборгованість в сумі 29935,29 грн., яка складається з: 25017,22 грн. - заборгованості за кредитом; 4918,07 грн. - заборгованості по відсотках. Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути з [PERSON] в користь АТ «Акцент-банк» заборгованість за кредитним договором від 14.05.2020 року в розмірі 29935,29 грн. та судові витрати по справі в сумі 3028,00 грн. Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 04.06.2024 року відкрито провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 26.06.2024 року представником відповідача Усенко А.В. подано відзив на пред`явлений позов, з якого вбачається, що відповідач позовні вимоги не визнає та просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Зокрема, представник відповідача вказує на те, що в дійсності з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», відповідач не був ознайомлений, не підписував їх, що підтверджується відсутністю підпису на вказаних Умовах, а тому вказані документи не є частиною кредитного договору. Крім анкети-заяви на отримання картки для власного використання та власних розрахунків, відповідач жодних документів не підписував. Будь-якої згоди щодо нарахування банком відсотків по кредиту не надавав. Відповідач заперечує з приводу того, що при укладенні договору був ознайомлений із «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», не підписував їх, а тому вказані документи не є частиною укладеного договору. Відповідач не заперечує, що він отримав у АТ «Акцент-банк» картку для власного використання та розрахунків, однак, не використання кредитних коштів, що свідчить про укладення договору банківського рахунка. Посилаючись на рішення апеляційної та касаційної інстанції у справах з аналогічних правовідносин, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача про стягнення заборгованості повністю. Позивач не скористався своїм правом на подання відповіді на зазначений відзив. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з`ясувавши обставини справи та дослідивши наявні серед матеріалів справи докази, прийшов до висновку про те, що позов підлягає до часткового задоволення. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 14.05.2020 року [PERSON] шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в А-Банку від 14.05.2020 року, погодився з тим, що Анкета-заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, становить договір про надання банківських послуг. Згідно Паспорта споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» в графі «підпис споживача» підпис [PERSON] відсутній, однак наявна відмітка працівника банку про те, що його підписано клієнтом [PERSON] простим електронним підписом шляхом підтвердження дзвінком з номера телефону, зазначеного відповідачем в Анкеті-Заяві у відповідності з Умовами та правилами надання банківських послуг. Конкретні Умови та Правила надання банківських послуг чи тарифи кредитування по конкретному виду карти відповідач не підписував. Згідно з довідкою АТ «А-Банк», [PERSON] відкрито рахунок № [NUMBER] та видано картку № [NUMBER] , строком дії до лютого місяця 2027 року. Відповідно до довідки за лімітами, [PERSON] 14.05.2020 року встановлений кредитний ліміт 5000,00 грн., який 14.05.2020 року збільшено до 25100,00 грн. [PERSON] користувався кредитними коштами, вносив платежі на їх повернення, що відображено у виписці по картці від 27.04.2024 року. Як вбачається з розрахунку суми боргу, станом на 27.04.2024 року, заборгованість відповідача перед позивачем становить 29935,29 грн., яка складається з: 25017,22 грн. - заборгованості за кредитом; 4918,07 грн. - заборгованості по відсоткам. Відповідно до вимог ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Предметом даного позову є стягнення заборгованості за договором банківського обслуговування, який є змішаним договором відкриття рахунку та кредитування. Статтею 1066 ЦК України передбачено, що за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами (ст. 1067 ЦК). Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», порядок відкриття банками рахунків та їх режими визначаються Національним банком України. Умови відкриття рахунка та особливості його функціонування передбачаються в договорі, що укладається між банком і його клієнтом - власником рахунка. Якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфа 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 1069 ЦК). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст. 1055 ЦК України). Згідно ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з приписами ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Банк, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, просив у тому числі, крім тіла кредиту (суми, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його вартості, зокрема заборгованість за процентами за користування кредитними коштами. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за кредитним договором від 14.05.2020 року, посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк», розміщеного на сайті: https://а-bank.соm.ua/terms в розділі «Умови та правила», Тарифи користування кредитною карткою «Універсальна», «Універсальна GOLD», «Зелена». При цьому, матеріали справи не містять підтверджень того, що відповідач, підписуючи Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк», був ознайомлений саме з такою редакцією правил надання банківських послуг та погоджувався на долучені до позовної заяви тарифи кредитування. Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг, відсутність у Анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, наданий банком витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору. Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19). У даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим Банком. Крім того, роздруківка із сайту належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Також, суд вважає безпідставними посилання позивача на те, що всі умови кредитування викладені в Паспорті споживчого кредиту, який підписаний відповідачем, безспірно свідчить про погодження всіх істотних умов договору укладеного з відповідачем, оскільки анкета-заява не містить жодних відомостей про сам паспорт, як складову цього договору. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Верховний суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23.05.2022 у справі №393/126/20 сформував висновок про те, що ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його зміст. У даному випадку Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», яким обумовлено проценти, є лише Інформацією, яка містить відомості щодо користування трьома різновидами типів кредитних карток, із зазначенням різних базових процентних ставок і зберігає чинність та є актуальною до 01.07.2021 року, тобто не являється істотною умовою конкретно укладеного із відповідачем кредитного договору. Так, у розділі 4 вказаного Паспорту містяться застереження, що наведені обчислення реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача є репрезентативними та базуються на обраних споживачем умовах кредитування, викладених у Паспорті, і на припущенні, що договір про споживчий кредит залишатиметься дійсним протягом погодженого строку. Реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуг кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит. Крім цього, матеріали справи не містять жодних доказів, яка саме кредитна картка видана відповідачу та на який строк, чим не підтверджено посилань у позові на визначення сторонами сплати процентів за користування кредитом у розмірі 44,4 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Таким чином, зазначений Паспорт споживчого кредиту, як це передбачено ст.\~7\~Закону\~України\~«Про споживче\~кредитування» є лише рекламою споживчого кредиту і передує укладенню самого договору, та як правило містить узагальнену інформацію про умови кредитування, орієнтовану загальну вартість кредиту та максимальний строк, на який надається кредит та ряд застережень. Таким чином у цій справі до стягнення підлягає лише фактично використана та не повернута сума кредиту (тіло кредиту). Із наданих позивачем доказів, зокрема виписки по рахунку вбачається, що відповідач активно користувався кредитними коштами, у тому числі знімав готівку, поповнював картку через касу банку та термінали. Згідно із розрахунком заборгованості, заборгованість по тілу кредиту становить 25017,22 грн. Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Згідно ст. 12\~ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторони. Відповідач будь-яких доказів на спростування розміру заборгованості за тілом кредиту суду не надав. Таким чином суд повно, всесторонньо та об`єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором (тіло кредиту) в сумі 25017,22 грн. Крім цього, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені і документально підтверджені останнім судові витрати в сумі 3028,00 грн.

Outcome: partial