Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] , в якому просив позбавити відповідача батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON] , 2015 року народження. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 25.02.2015 перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, сімейне життя у сторін не склалось, і рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 24.05.2019 шлюб розірвано. У шлюбі у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати разом із батьком за адресою квартири: [ADDRESS] , яка належить йому на праві власності. Відповідач проживає окремо, більше п`яти років нехтує батьківськими обов`язками, життям сина не цікавиться, участь у вихованні, навчанні та матеріальному забезпечені сина не бере. Питання виховання та матеріального утримання дитини вирішуються позивачем одноособово, без участі та підтримки відповідача. [PERSON] не бере участі ні у навчанні, ні у позашкільному розвитку дитини, не відвідує школу, станом здоров`я не цікавиться та не вітає сина з днем народження. Позивач працює в ТОВ «Українська бронетехніка», де отримує дохід. З метою захисту прав та інтересів сина вважає за необхідне вирішити питання про позбавлення відповідача батьківських прав. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 06.06.2024 відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження у підготовчому судовому засіданні; залучено до участі в справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Службу у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації; зобов`язано Орган опіки та піклування Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації подати висновок щодо розв`язання спору в строк до закінчення підготовчого судового засідання; сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. Копію вказаної ухвали суду разом із копією позовної заяви з додатками відповідач не отримала, конверт із вказаними документами повернувся до суду з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання». 08.10.2024 (вх. № 55025) від Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, на яку покладені повноваження органу опіки та піклування, до суду надійшов висновок від 26.09.2024 № 102-4071 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідач не скористалась правом на подання відзиву на позовну заяву. Інших заяв по суті справи не надходило. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 16.10.2024 закрито підготовче провадження у справі, справа призначена до судового розгляду по суті, встановлено загальний порядок дослідження доказів у справі, в судове засідання викликано малолітнього [PERSON] , [INFO] для заслуховування його думки по суті спору. У судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] просили задовольнити позовні вимоги з викладених у позові підстав. [PERSON] додатково пояснив, що проживає разом із сином в квартирі, яка дісталась йому від батька, а після смерті батька до них з сином переїхала матір позивача. Близько семи років відповідач до сина не приходить, не дзвонить, його життям не цікавиться. Останній раз дитина бачилась з матір`ю років п`ять тому, а за останні сім років відповідач лиш близько двох разів телефонувала позивачу з приводу грошей. До суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача позивач не звертався. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилась, судові повістки, що неодноразово направлявся за зареєстрованим місцем проживання відповідача, повернулися до суду неврученим, з відміткою поштового відділення про причини повернення/досилання - «за закінченням терміну зберігання». При цьому, в нотаріально посвідченій заяві від 21.05.2024 [PERSON] просить розгляд справи за позовом [PERSON] про позбавлення її батьківських прав провести без її присутності, позовні вимоги підтримує. Представник третьої особи - Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації - Рудьковська О.С., в судовому засіданні підтримала висновок Органу опіки та піклування Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно її малолітнього сина [PERSON] , 2015 року народження. Додатково зазначила, що влітку 2024 року позивач звернувся до Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської РДА за консультацією з приводу визначення місця проживання сина з ним. Проаналізувавши наявні обставини позивачу надано рекомендацію звернутись до суду з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав, оскільки між батьками спір щодо визначення місця проживання дитини відсутній. За адресою місця проживання позивача та дитини працівниками служби проведено обстеження житлово-побутових умов, за результатами якого складено відповідний акт. Також, проведено бесіду з малолітнім [PERSON] , під час якої останній зазначив, що маму не пам`ятає, описати її не може, не пам`ятає щоб мама дарувала йому подарунки. На засідання комісії відповідач не з`явилась, отримати від неї пояснення не вдалось. Представник Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, 11.07.2024 подав заяву про розгляд справи у відсутність представника, просив прийняти рішення з урахуванням інтересів дитини та чинного законодавства України. У судовому засіданні малолітній [PERSON] , вислуховування думки якого по суті спору проведено за участю представника Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації та за відсутності в залі судових засідань позивача, який є заінтересованим у справі, пояснив, що навчається в 4 класі школи № 247 в місті Києві, проживає разом з татом за адресою: [ADDRESS] . Маму не пам`ятає, остання до нього не приходить, не телефонує і не цікавиться його життям та навчанням, гадає, що не впізнав би її якщо зустрів на вулиці. Тато про нього піклується, допомагає в навчанні. Представник Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації Муханов А.І, за результатом заслуховування у судовому засіданні думки [PERSON] , зазначив, що порушень при опитуванні дитини не було. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, вислухавши думку дитини, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Як убачається із наданих до суду письмових доказів, [INFO] народився [PERSON] , батьками якого записані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 790 (а.с. 9). Заочним рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 24.05.2019 шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] 25.02.2015 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у місті Києві, за актовим записом № 227, розірвано (а.с.10-11). Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] , зареєстрована на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.05.2024, № 6-273 виданого нотаріусом П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори Романенко О.М. (а.с. 20-21). Відповідно до Витягу з реєстру територіальної громади від 21.05.2024 року № 2024/005922543 [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.16). Відповідно до Витягу з реєстру територіальної громади від 21.05.2024 року № 2024/005923080 [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.17). Спільне проживання позивача разом із сином підтверджується актами від 21.05.2024 та 22.05.2024 підписаними мешканцями будинку [ADDRESS] та довідкою від 22.05.2024 виданою головним інженером ЖЕД-305 Ю.Баковим, наявними в матеріалах справи (а.с. 12-15). З наданих позивачем відомостей (Довідка форми ОК-5) вбачається, що сукупний дохід останнього за 2023 рік становить - 403 558, 04 грн., а за січень-березень 2024 року - 103 000, 96 грн. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац четвертий частини першої статті 1 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша статті 155 СК України). Згідно з частинами другою, третьою статті 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Позивачем, до матеріалів позовної заяви додано копію заяви відповідача [PERSON] від 21.05.2024 посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чекідою О.А., в якій остання зазначає, що позовні вимоги [PERSON] про позбавлення її батьківських прав відносно сина підтримує. Вказана заява зареєстрована в реєстрі за № 247. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. У частині першій статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав та свобод людини та практику ЄСПЛ як джерело права. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ч.4 ст. 19 Сімейного Кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав тощо обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який згідно з ч.5 ст. 19 подає суду письмовий висновок щодо розв`язування спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно характеристики Спеціалізованої школи № 247 міста Києва, [PERSON] , [INFO] навчається в закладі освіти з першого класу, має достатній рівень знань, без поважних причин навчання не пропускає. Дитина активна, відповідальна, фізично розвинена, належним чином реагує на зауваження вчителя. Протягом навчального процесу контакт з класним керівником підтримує батько - [PERSON] , а також приводить сина до школи та відвідує батьківські зустрічі. Мати дитини - [PERSON] участь у шкільному житті сина не приймає, з класним керівником зв`язок не підтримує (а.с. 24). Висновком Органу опіки та піклування Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав від 26.09.2024 № 102-4071 визначено за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітнього сина [PERSON] , 2015 року народження. Згідно вказаного висновку, малолітня дитина проживає з батьком, який самостійно займається його вихованням та утриманням. На даний час родина мешкає за адресою: [ADDRESS] . Для дитини створені належні умови для проживання та навчання, наявне окреме спальне місце, шафа для одягу, дитячі речі та іграшки відповідно до віку дитини (а.с. 81-83). Як роз`яснено у пунктах 16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У постанові Верховного Суду від 26.09.2018 у справі № 724/743/15-ц (провадження № 61-16157св18) сформульовано висновки про те, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування потрібно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частинами першою-третьою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Під час розгляду даного цивільного спору судом було установлено, що відповідач свої батьківські обов`язки щодо сина не виконує, матеріальної допомоги не надає, не піклується про стан його здоров`я, фізичний, моральний і духовний розвиток, не цікавиться його життям та не спілкується з сином. Відповідач фактично самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків. Крім того, відповідач нотаріально засвідченою заявою позовні вимоги про позбавлення її батьківських прав по відношенню до сина підтримала. Крім того, необхідно зазначити, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Тобто, відповідач не позбавлена можливості все ж таки змінити своє ставлення до дитини та її виховання і у подальшому поставити питання про поновлення у батьківських правах (стаття 169 СК України), а також не позбавлена можливості звернутись до суду із заявою про надання їй права на побачення з дитиною (ст. 168 СК України). Аналізуючи вищевикладені обставини, оцінюючи докази в їх сукупності, з позиції належності та допустимості кожного з них, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] про позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved