Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-20 00:00:00

До Бабушкінського районного суду звернулася [PERSON] із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків від прожиткового мінімуму з моменту подачі позову до досягнення його повноліття, та аліменти на своє утримання в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків від прожиткового мінімуму з моменту подачі позову до досягнення 3 років сина. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається на те, що 12 жовтня 2019 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від шлюбних відносин у сторін [INFO] народився син [PERSON] , який проживає із нею та знаходиться на її утриманні. Наразі подано позов про розірвання шлюбу. Після припинення спільного проживання відповідач перестав надавати матеріальну допомогу на утримання дитини та на її утримання. Зазначає, що відповідач є працездатним та має джерела доходу, тому має змогу сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця та на її утримання в розмірі 1/4 частини від доходу, поки дитині не виповниться 3 роки. Будь-яких осіб на утриманні відповідач не має. З огляду на викладене вона вимушена звернутися до суду з відповідним позовом. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.03.2024 року справу передано на розгляд судді Овчинніковій О.С. Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.03.2024 року вищезазначену позовну заяву залишено без руху, оскільки вона була подана з порушенням вимог ст. ст. 175, 177 ЦПК України, та надано строк для усунення недоліків. 12.04.2024 року через канцелярію Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява від [PERSON] про усунення недоліків. Рішенням Вищої ради правосуддя від 18.04.2024, суддю [PERSON] звільнено з посади судді у зв`язку з поданням заяви про відставку. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.05.2024 р., справу передано на розгляд судді Кондрашову І.А. 27 травня 2024 року відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК України судом зроблено запит щодо визначення зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання відповідача. Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.05.2024 року було прийнято зазначену цивільну справу, до провадження. Згідно відповіді Єдиного державного демографічного реєстру, вбачається № 688204, яка надійшла на адресу суду 11.07.2024 року, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований (на) за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 липня 2024 року прийнято зазначену позовну заяву до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження із викликом (повідомлення) сторін. [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про день, час розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі та зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити. [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі та зазначив, що позовні вимоги визнає у повному обсязі. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до таких висновків. Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 12 жовтня 2019 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який було зареєстровано у Соборному районному у місті Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у дніпропетровській області, про що складено відповідний актовий запис за № 787 та видане свідоцтво про шлюб. Згідно копії свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , [INFO] народився [PERSON] батьками якої записані [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається з матеріалів справи, дитина проживає разом із позивачем та знаходиться на повному її утриманні. За загальними положеннями, визначеним ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу кожна особа має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес особи в один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до ч. ч. 1, 2 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної\~Ради України\~№ 789\~ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідних для розвитку дитини. У національному законодавстві України право дитини на утримання, що також прямо кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття, знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Статтею 141\~СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Згідно із ст.\~180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст.\~182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У роз`ясненнях, викладених у п. 17 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15\~травня 2006\~року №\~3\~"Про\~застосування судами\~окремих норм\~СК України\~при розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів" та ст.\~182\~СК України зазначено, що при вирішенні питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають значення. У цьому випадку суд виходить з того, що відповідач не відноситься до категорії непрацездатних осіб, має можливість самостійно визначати обсяг забезпечення себе роботою та відповідно отримання доходів від такої роботи, інших осіб на утриманні не має. Згідно із ст.\~183\~СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України. Частина перша статті 192\~СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~182\~СК України\~розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний\~гарантований розмір\~аліментів на\~одну дитину\~не може\~бути меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд враховує п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року, в якому судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Згідно із ст. ст. 181, 192\~СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Враховуючи встановлені судом обставини, виходячи із засад розумності, добросовісності і справедливості, визнання відповідачем позовних вимог в цій частині, та беручи до уваги ту обставину, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, суд визначає розмір аліментів на дитину у відповідності до встановлених обставин, що мають значення для вирішення цього питання, та вимог закону, в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, оскільки відповідач будучи батьком дитини зобов`язаний її матеріально утримувати. Що стосується вимоги позивача про стягнення аліментів на її утримання, суд зазначає таке. Згідно із ч. 2 ст.\~91\~СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст.84\~СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Враховуючи викладене, беручи до уваги, що дитині на момент звернення до суду виповнилось три роки, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 191\~СК України суд вважає необхідним стягнути аліменти з [PERSON] з дня подання позову до суду, тобто з 18 березня 2024 року. На підставі п. 7 ч. 1 ст.\~264,\~ст.\~430\~ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання судового рішення у межах сум платежів за один місяць. У відповідності до вимог ч. 6 ст.\~141\~ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно із ст.\~141\~ЦПК України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі за одну майнову вимогу у розмірі 1211 грн. 20 коп., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду.

Outcome: partial