Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-15 00:00:00

Криворізька міська рада звернулась до Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення 64048,09 грн, як безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою внаслідок порушення земельного законодавства. Зокрема позивач вказує, що у період з 13.07.2021 по 31.12.2023 відповідач використовував земельну ділянку без правовстановлюючих документів, орендну плату не сплачував, договір оренди з територіальною громадою міста Кривого Рогу не укладав, хоча земельна ділянка використовувалась відповідачем для розміщення об`єкта нерухомого майна, що призвело до неотримання доходу від орендної плати за землю, який позивач отримав би у разі оформлення відповідачем, згідно з вимогами статей 125, 126 Земельного кодексу України, правовстановлюючих документів на земельну ділянку. Зважаючи на предмет та ціну позову, а також інші обставини, які підлягають врахуванню у відповідності до положень пунктів 1 - 8 частини 3 статті 274 Цивільного процесуального кодексу України, дана справа підпадає під ознаки малозначної справи та не віднесена до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, у зв`язку з чим, на підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідач [PERSON] подав до суду письмові пояснення, в яких заперечує проти заявлених позовних вимог, вказує, що щорічно, в тому числі і 2021 2024 роки подавав до ГУ ДПС у Дніпропетровській області Декларації з плати за землю та сплачував задекларовані суми орендної плати, отримавши копію позовної заяви подав до ГУ ДПС у Дніпропетровській області. Уточнені декларації з плати за землю, відповідно до платіжної інструкції від 23.09.2024 сплатив заявлену у позові заборгованість у розмірі 64048,09 грн. Не здійснення перерахунку орендної плати пояснюється тим, що тривав процес переговорів з позивачем щодо укладення договору на новий термін. Відтак, оскільки на сьогоднішній день відсутній предмет спору, тобто\~ сума грошових коштів, заявлена до стягнення, сплачена в повному обсязі, провадження у справі підлягає закриттю відповідно до ст. 255 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Правова позиція, щодо застосування положень п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України зазначена у постанові Верховного Суду від 20 вересня 2021 року у справі №638/3792/20, зокрема, суд зазначає, що підстави для закриття провадження у справі визначені у статті 255 ЦПК України. Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи. Пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення. Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб. Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Таким чином, логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Суд встановив, що предметом позову Криворізької міської ради до [PERSON] є стягнення недоотриманих грошових коштів за користування відповідачем земельною ділянкою у період з 13.07.2021 по 31.12.2023. Разом з цим, до письмових пояснень відповідач додав, серед іншого, платіжну інструкцію на безготівковий переказ коштів в національній валюти, з якої вбачається, що 23.09.2024 відповідач сплатив заборгованість з орендної плати за землю за 2021-2023 роки у розмірі, заявленому позивачем у позові, тобто предмет спору у зазначеній справі перестав існувати вже після звернення до суду з позовом (03.05.2024) та відкриття провадження у справі (13.05.2024). Таким чином, у даному випадку суд позбавлений можливості застосувати норми п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. При цьому, якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникнення). Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо. Подібного правового висновку Верховний Суд дійшов у постановах: від 10 квітня 2019 року у справі № 456/647/18 (провадження № 61-2018св19), від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19-ц (провадження № 61-1807св20), від 09 вересня 2020 року у справі № 750/1658/20 (провадження № 61-9658св20). Між тим у даній справі заяв про залишення позову без розгляду, відмови від позову, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди до суду не надходило. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому, відповідно до роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. З урахуванням встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку, що спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями Земельного кодексу України та Цивільного кодексу України. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що відповідач [PERSON] є власником нежитлової будівлі, за адресою: [ADDRESS] , розташованої на земельній ділянці з кадастровим номером: 1211000000:08:358:0142, цільове призначення: для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, площею 0,0346 га, яка перебуває у комунальній власності м. Кривого Рогу. Також, на вказану земельну ділянку 21.06.2016 за відповідачем [PERSON] на підставі договору оренди від 24.02.2011 та додаткової угоди до нього від 16.06.2016 було зареєстровано право оренди до 12.07.2021 з правом пролонгації та з правом передачі в піднайм (суборенду). Вказані обставини підтверджуються Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від\~ 05.03.2024 та Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с. 17-24). Рішенням Криворізької міської ради №657 від 28.07.2021 відповідачу відмовлено у поновленні договору орнеди (а.с. 25-27). Листом від 21.11.2023 позивач повідомив відповідача про необхідність сплати орендної плати за землю за період з 13.07.2021 по 31.12.2022 у розмірі 31634,70 грн Згідно з розрахунком сума безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за користування без оформлення належним чином права користування земельною ділянкою площею 0,0346 га, з кадастровим номером: 1211000000:08:358:0142 для розміщення торгівельного павільйону за адресою: [ADDRESS] за період з 13.07.2021 по 31.12.2023 становить 64048,09 грн (а.с. 10). Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Як свідчать матеріали справи, станом на день ухвалення рішення у справі відповідач надав до суду докази сплати заборгованості з орендної плати. Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Криворізької міської ради про стягнення безпідставно збережених коштів не підлягають задоволенню. Поряд з цим, у позовній заяві представник позивача просив стягнути з відповідача судові витрати у справі, у розмірі 3028,00 грн судового збору. Відповідно ч. 9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. У даному випадку суд вважає, що спір між сторонами по справі виник внаслідок неправильних дій сторони відповідача, а саме, неналежним виконанням зобов`язань за договором оренди, як наслідок, утворення заборгованості з орендної плати перед позивачем, на що вказує добровільна сплата боргу відповідачем після відкриття провадження у справі, тобто визнання останнім позовних вимог та самостійне усунення порушених прав позивача, а тому суд вважає за доцільне покласти судові витрати у цій справі на відповідача. Отже з відповідача на користь позивача підлягає відшкодуванню судовий збір в розмірі 3028,00 грн. Враховуючи викладене та

Outcome: approved