Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-28 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якої діє представник [PERSON] , звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення пені по аліментам, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача пеню за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , визначених постановою Київського апеляційного суду в цивільній справі № 367/3394/19 в розмірі 61804,27 грн. за період з 01.07.2019 року по жовтень 2020 року включно, а також судові витрати. В обґрунтування позову зазначено, що 09.04.2005 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який в подальшому розірваний рішенням Ірпінського міського суду Київської області у справі № 367/3394/19. Від шлюбу сторони мають двох спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] 24.05.2019 року рішенням Ірпінського міського суду Київської області, зміненого Постановою Київського апеляційного суду, з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дітей: [PERSON] та [PERSON] розмірі 1600 гривень на кожну дитину. На підставі вказаного судового рішення Ірпінським MB ДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) було відкрито виконавче провадження. Вказує, що відповідач належним чином не виконував зобов`язання зі сплати аліментів, про що свідчить розрахунок заборгованості від 27.07.2022 року. У зв`язку з чим сукупний розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача становить 61804,27 грн., який було розраховано за формулою (А1 * 1% * Q1) + (A2 * 1% * Q2) +….(А93 * 1 % * Q93). 23 грудня 2022 року ухвалою Ірпінського міського суду Київської області позовна заява була залишена без руху з зазначенням недоліків та наданням позивачу строку для їх усунення. У встановлений строк позивач усунула відповідні недоліки. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 22 лютого 2023 року було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, справу призначено до судового розгляду по суті. 03.03.2023 року від представника позивача [PERSON] - адвоката Єрмака О.В. до суду надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, яку представник мотивує зміною у проведених розрахунках, а також збільшенням періоду за яких виникла заборгованість зі сплати аліментів, заявляючи вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача пені за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 100863,16 грн. за період з 01.07.2019 року по 25.05.2022 року включно. 23.03.2023 року до Ірпінського міського суду Київської області надійшло клопотання від представника відповідача адвоката Уманця Сергія Григоровича про зупинення провадження у справі, у зв`язку з перебуванням відповідача [PERSON] з 02.03.2023 року на військовій службі за призовом під час мобілізації у військовій частині [NUMBER] Національної гвардії України, що підтверджується довідкою військової частини [NUMBER] від 16.03.2023 року № 809. Ухвалою суду від 04 квітня 2023 року клопотання представника відповідача адвоката Уманця Сергія Григоровича про зупинення провадження у справі було задоволено, провадження у справі № 367/5411/22 було зупинено до припинення перебування відповідача [PERSON] на військовій службі за призовом під час мобілізації. 27.02.2024 року у відповідь на запит суду від військової частини [NUMBER] Національної гвардії України надійшов лист про надання інформації, в якому зазначено, що [PERSON] дійсно 02.03.2023 року прибув із [INFO] та призваний на військову службу за призовом під час мобілізації, та з 02.03.2023 року проходить військову службу за призовом під час мобілізації на посадах осіб рядового складу у військовій частині [NUMBER] [INFO] . 29.02.2024 року від представника позивача [PERSON] - адвоката Єрмака О.В. надійшло клопотання про відновлення провадження у справі, оскільки вважає, що обставини зупинення провадження у справі відсутні, а матеріали справи не містять доказів на підтвердження залучення відповідача до бойових дій, здійснення заходів з національної безпеки та оборони, переведення конкретної військової частини на військовий стан тощо. Ухвалою суду від 22 березня 2024 року у задоволенні клопотання про відновлення провадження у справі було відмовлено. 11.04.2024 року від представника позивача [PERSON] - адвоката Єрмака О.В. повторно надійшло клопотання про поновлення провадження у справі, оскільки вважає, що обставини зупинення провадження у справі відсутні, а матеріали справи не містять доказів на підтвердження залучення відповідача до бойових дій, здійснення заходів з національної безпеки та оборони, переведення конкретної військової частини на військовий стан тощо. 31.05.2024 року від представника відповідача, адвоката Уманця С.Г. до суду надійшли заперечення на клопотання про поновлення провадження у справі, в яких просив відмовити у задоволенні клопотання про відновлення провадження, оскільки представником позивача не подано доказів, які є підставою для поновлення провадження. Ухвалою суду від 07 червня 2024 року провадження було поновлено, справу призначено до судового розгляду по суті. 31.05.2024 року, від представника відповідача, адвоката Уманця С.Г. до суду надійшов відзив на позовну заяву. У судовому засіданні 17.10.2024 року позивач [PERSON] та її представник адвокат Єрмака О.В., позовні вимоги, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, підтримали та просили задовольнити, мотивуючи свою позицію інтересами дітей та несвоєчасною сплатою аліментів відповідачем. Щодо долучення відзиву до матеріалів справи - заперечували. Відповідач [PERSON] , та його представник адвокат Уманець С.Г. заперечували проти позовних вимог, посилаючись на відсутність вини відповідача у виникненні заборгованості по сплаті аліментів до набрання законної сили рішенням суду 06.07.2020 року. У зв`язку з чим, вважають, що пеня на заборгованість за несвоєчасну сплату аліментів могла бути нарахована лише після набрання законної сили рішенням суду, тобто після 06.07.2020 року. Щодо пропуску строків на подання відзиву, посилались на неможливість узгодження позиції щодо справи у зв`язку з перебуванням відповідача на лікуванні. Заслухавши думку учасників, а також дослідивши матеріали справи, суд вважає, що оскільки відзив був поданий з пропуском встановлених судом строків, причини поважності пропуску зазначеного строку на подання відзиву відсутні, а тому не приймає його до розгляду. У судовому засіданні 29.01.2025 року позивач [PERSON] та її представник адвокат Єрмака О.В., позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Відповідач [PERSON] , щодо позовних вимог заперечував повністю, оскільки не вбачає своєї вини у виникненні заборгованості. Зазначив, що не міг знати про розмір аліментів, який буде встановлений судом, а тому добровільно сплачував аліменти по 2000,00 грн. щомісячно, поки йшов судовий розгляд та до набрання рішенням законної сили. Зауважив, що після прийняття рішення апеляційним судом вся заборгованість ним була погашена, на підтвердження чого ним було надано розрахунок державного виконавця від 12.08.2022 року. Суд, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ч. 2 ст. 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ч. 5 та 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 05 листопада 2020 року у справі № 367/3394/19 було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 09.04.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 5, що підтверджується копією рішення. Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 10 листопада 2005 року та [NUMBER] від 21 вересня 2010 року, відповідно. Постановою Пленуму Верховного Суду України за № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення» (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Згідно з положеннями ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 16 березня 2020 року у справі № 367/4531/19 позов [PERSON] було задоволено частково, вирішено: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень 00 коп., починаючи з дня подання заяви до суду, а саме: 06.06.2019 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме: [INFO] ; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень 00 коп., починаючи з дня подання заяви до суду, а саме: 06.06.2019 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме: [INFO] , що підтверджується копією рішення. Постановою Київського апеляційного суду від 06 липня 2020 року у справі № 367/4531/19 апеляційну скаргу [PERSON] було залишено без змін, апеляційну скаргу [PERSON] - задоволено частково, змінено Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 16 березня 2020 року в частині визначення розміру аліментів стягуваних із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зменшивши розмір аліментів з 2 000,00 грн. до 1 600,00 (одна тисяча шістсот) грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 06 червня 2019 року і до досягнення дітьми повноліття, що підтверджується копією постанови. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини та ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, культурного, морального і соціального розвитку. Також, згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Законодавцем положенням ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Зазначене твердження викладене в ст. 141 СК України, згідно із якою - мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України). Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно із частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Частинами 1-2 ст. 196 СК України встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Положеннями ст. 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 листопада 2021 року в справі № 569/14819/19 (провадження № 61-1586св20) зазначено, що: «правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Викладене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18) та від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18)». Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19) вказано, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Тобто відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. При цьому стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. Таким чином, позивачем мав бути наданий суду розрахунок неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, здійснений за вищенаведеною формулою розрахунку пені, яка встановлена Великою Палато Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) та Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 листопада 2021 року в справі № 569/14819/19. Суд звертає\~увагу на\~той факт,\~що остаточний\~розмір аліментів,\~які підлягають\~стягненню з\~відповідача [PERSON] \~на користь\~позивача [PERSON] на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] був визначений Постановою Київського апеляційного суду від 06\~липня 2020\~року у справі № 367/4531/19. Відтак, позивач не надав належних обґрунтувань та доказів щодо нарахування позивачем пені на заборгованість зі сплати аліментів за період з 01.07.2019 року по 06.07.2020 року, тобто по день набрання рішенням законної сили. Позивачем фактично було розраховано пеню за період з дня пред`явлення позову і до дня набрання рішенням суду про стягнення аліментів законної сили та звернення рішення до примусового виконання. Поряд з цим, жодних відомостей, будь-якого обґрунтування та доказів на підтвердження того факту, що заборгованість зі сплати аліментів виникла саме з вини відповідача, позивачем не наведено. Усі доводи позивача в обґрунтування заявлених позовних вимог зводяться до особистого переконання в тому, що відповідач належним чином не виконував зобов`язання зі сплати аліментів, та посилань на розрахунок заборгованості від 27.07.2022 року. Згідно розрахунку (перерахунку) заборгованості від 27 липня 2022 року, складеного державним виконавцем Ірпінського ВДВС у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дербіною Л.В., загальний розмір заборгованості боржника (відповідача) [PERSON] зі сплати аліментів станом на 27.07.2022 року становить 4507,84 грн. Натомість відповідач [PERSON] зауважив, що не відмовлявся та не ухилявся від сплати аліментів. Натомість, добровільно сплачував на користь позивача по 2000,00 грн. до моменту остаточного розгляду справи апеляційним судом, а заборгованість зі плати аліментів у нього утворилася внаслідок тривалого розгляду судами справи про стягнення аліментів, яку в свою чергу він погасив до 01.08.2022 року. Наведене відповідачем\~відображено як\~в розрахунку\~заборгованості від\~27\~липня 2022\~року,\~що був\~наданий позивачем\~до позову,\~та з\~якого вбачається,\~що долипня 2020 року позивачем добровільно сплачувалися грошові кошти в розмірі 2000,00 грн, а після набрання чинності постановою Київського апеляційного суду від 06 липня 2020 року, у розмірі що перевищував щомісячний платіж. Поряд з цим, як вбачається з розрахунку (перерахунку) заборгованості від 18 червня 2022 року, складеного державним виконавцем Ірпінського ВДВС у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Федорчук М.Ф., заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.08.2022 року у боржника (відповідача) [PERSON] вже була відсутня. За вказаних обставин, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, а також вираховуючи той факт, що суд не вбачає вини відповідача [PERSON] у виникненні заборгованості зі сплати аліментів за заявлений позивачем період, а тому суд не вбачає правових підстав для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed