Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-19 00:00:00

25.11.2024 позивач звернулась до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, в якому у сторін народилась дитина [PERSON] , [INFO] . На даний момент подружні відносини між сторонами не склались і вони припинили спільне проживання. Дитина сторін проживає разом з позивачем та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач, який є молодим та здоровим чоловіком, проходиться службу в Національній гвардії України, а відтак має можливість працювати та надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, проте в добровільному порядку її не надає, хоча батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дітей. За таких підстав позивач просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку від усіх видів доходу відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 29.11.2024 відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено розгляд справи по суті на 20.01.2025 та надано відповідачу строк для подання відзиву. 20.01.2025 сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання до суду не з`явились. Позивач [PERSON] подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутність, позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] правом подання відзиву на позовну заяву не скористався, до суду подав заяву, в якій позов визнав повністю, просив розглядати справу без його участі. Частина 4 ст. 206 ЦПК України визначає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Суд встановив, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 05.02.2021 року виконавчим комітетом Яришівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 6). Від даного шлюбу у сторін є неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 7). Як вбачається з довідки № 12-16/5-36 виданої 19.11.2024 виконавчим комітетом Могилів-Подільської міської ради Вінницької області, донька [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , проживає разом з нею по [ADDRESS] та знаходиться на її утриманні (а.с. 9). Згідно копії довідки № 886, виданої 03.09.2024 начальником відділення кадрової роботи військової частини [NUMBER] , [PERSON] , згідно Указу Президента України від 24.02.2022 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», дійсно проходить військову службу у військовій частині № [NUMBER] Національної гвардії України з 25.02.2022 по теперішній час (а.с. 8). Згідно з ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Даний обов`язок є рівним для обох батьків і покладається на них, не зважаючи на те, з ким із батьків проживає дитина. Проте, як стверджує позивач та не спростовано відповідачем, останній в добровільному порядку не надає позивачу матеріальну допомогу на утримання їх спільної дитини у розмірі, достатньому для забезпечення її потреб. За таких обставин позивачу важко самій створити умови для належного утримання дитини, її фізичного та духовного розвитку. Вказане дає суду підстави вважати, що відповідач зобов`язаний сплачувати на користь позивача аліменти на утримання спільної дитини. При визначенні розміру аліментів, суд виходить з такого. Мінімально необхідний рівень матеріального забезпечення дитини відповідного віку встановлений на законодавчому рівні. Частина 2 ст. 182 СК України визначає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 3 ст. 181 СК визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Визначаючи розмір аліментів, відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини сторін та відповідача, відсутність доказів наявності на утриманні відповідача інших осіб, а також зважаючи на рівний обов`язок батьків утримувати дітей та визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 142 з відповідача на користь державного бюджету підлягає стягненню судовий збір у розмірі 50 відсотків судового збору у сумі 605,60 грн.

Outcome: approved