Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1\\2 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку,починаючи стягувати з дати пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. На обґрунтування позову посилається на ту обставину, що діти сторін справи проживають разом з позивачкою, відповідач аліментів на утримання дітей добровільно не надає, інших непрацездатних осіб на його утриманні немає. В останнє судове засідання позивачка направила клопотання про розгляд за відсутності, позов підтримала та просить вимогу задовольнити у повному обсязі. Відповідач перебуває в місцях відбування покарання, брав участь в засіданні в режимі відеоконференції. Від останнього відзив на позов не надходив, в судове засідання 21.01.2025 року клопотань від відповідача про участь в режимі відеоконференції, не надходило, хоча [PERSON] належним чином повідомлявся про час і місце судового розгляду. Дослідивши докази Судом встановлені наступні обставини. 15.05.2013 року [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ) уклала шлюб із [PERSON] (надалі - Відповідач), який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сарненського районного управління юстиції у Рівненській області 15.05.2013, актовий запис № 61, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 15.05.2013. У шлюбі у них народились троє дітей: син [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження серії [NUMBER] , серії [NUMBER] та серії [NUMBER] . Діти проживають разом з позивачкою, що підтверджується довідкою про осіб, зареєстрованих за адресою місця проживання ( [ADDRESS] . Встановлено, що [PERSON] подано позовну заяву про розірвання шлюбу, за результатами розгляду якої рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04.07.2024 (справа №607/10074/24) шлюб з відповідачем розірвано . Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (надалі - СК України), батьки зобов?язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а Відповідач з 2023 року припинив утримування наших спільних дітей і не бере участі у їх вихованні. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов?язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім?ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов?язані піклуватися про здоров?я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов?язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов?язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов?язку батьківського піклування щодо неї. Таким чином, дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Позивачка зазначає, що такий рівень вона сама не може забезпечити, тому вважає необхідним стягнення аліментів з Відповідача на утримання дітей - сина [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти за трьох дітей на рівні 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50% від встановленого на поточний рік прожиткового мінімуму на кожну дитину. У відповідності до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов?язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов?язків щодо дитини. Таким чином, при сплаті Відповідачем аліментів у зазначеному вище розмірі забезпечується рівність при несенні обов?язку утримання дітей. Крім цього, відповідно до вимог Сімейного кодексу України (ст. 182-184), вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров?я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно вимог частин першої, другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Так, згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1 статті 141 Сімейного кодексу України визначено, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно частиною другою статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 8 Закону України Про охорону дитинства передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частини 1, 2 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України). Суд бере\~до уваги,\~що відповідачє особою працездатного віку, будь-яких доказів, що за станом здоров`я чи матеріальним становищем він не може виконувати своїх обов`язків щодо утримання дітей не здобуто. Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, необхідність забезпечення прав малолітніх дітей сторін справи на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, беручи до уваги матеріальний стан відповідача, те, що обов`язок щодо утримання дітей покладається рівною мірою на обох батьків, суд приходить до переконання, що з відповідача на користь позивачки слід стягувати аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1\\2 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку,починаючи стягувати з дати пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. За вимогами ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі наведеного та

Outcome: approved