Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-27 00:00:00

АТ «УніверсалБанк» звернувся до Верховинського районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 05.06.2023 року в розмірі 11935,13 гривень станом на 04.06.2024 року. Свої вимоги мотивує тим, що "Monobank"- це мобільний банк, в рамках якого вiдкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. 05.06.2023 року відповідач встановила мобільний додаток monobank, пройшовши реєстрацію та надавши відповідний пакет документів, підписала анкету-заяву та запевнення клієнта до договору про надання банківських послуг "Monobank" шляхом застосування цифрового власноручного підпису. Положеннями анкети-заяви визначено, що вона разом з Умовами і правилами обслуговування АТ «УніверсалБанк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/Universal Bank, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту, що розміщена за посиланням www.monobank.ua/terms; тарифами, що розміщені за посиланням www.monobank.ua/rates складають Договір про надання банківських послуг. Підписавши анкету-заяву, відповідач погодилася та підтвердила, що невід`ємною частиною анкети-заяви є запевнення клієнта до договору про надання банківських послуг "Monobank", з підписанням якого 05.06.2023 року в мобільному додатку договір набуває чинність (п.5 Анкети-заяви). Відповідно до п.1 запевнення, відповідач підтвердила, що отримала примірник Договору в мобільному додатку monobank, що складає ознайомлення та згоду з умовами Договору, згідно з яким відбудеться відкриття обслуговування рахунків, розміщення вкладів, отримання споживчого кредиту, тощо, укладення Договору, зобов`язання виконувати умови договору. Також, відповідно до пункту 3 анкети-заяви до договору про надання банківських послуг підписанням договору боржник беззастережно погодився з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку збільшувати/зменшувати розмір дозволеного кредитного ліміту. На підставі укладеного договору відповідач отримала кредит у розмірі 10\~000 гривень у вигляді встановленого ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. Свої зобов`язання за договором АТ «Універсал Банк» виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору (не сплатив щомісячнi мiнiмальні платежі), що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Станом на 02.12.2023 року у відповідача прострочення зобов`язання зі сплати щомісячного мінімального платежу за договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим на підставі положення 5.17 п.5 Розділу II Умов відбулось істотне порушення клієнтом зобов`язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою. Банк 02.12.2023 року направив повідомлення «пуш» про істотне порушення умов договору та про необхідність погасити суму заборгованості. Проте відповідач на контакт не виходила та не вчинила жодної дії, направленої на погашення заборгованості, в зв`язку з чим та відповідно до п.5.18, 5.19 кредит 29.03.2024 став у формі «на вимогу». Враховуючи порушення умов договору, загальний розмір заборгованості [PERSON] перед АТ «Універсал Банк» за договором станом на 04.06.2024 року становить 11935,13 гривень На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань i не погашає заборгованість за договором, що є порушенням законних прав та інтересів АТ «Універсал Банк». Ухвалою суду від 01.11.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач АТ «Універсал Банк» у судове засідання явку представника не забезпечив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 50, 58), подав клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, не заперечував проти заочного розгляду (а.с.7). Такі дії не суперечать вимогам ст. 211 ЦПК України, згідно з якою учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася повторно, про час, місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, шляхом надсилання судових повісток на адресу зазначену в позовній заяві та відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру, а також шляхом опублікування оголошення на сайті судової влади України (а.с. 53, 55, 57, 60). Судову повістку на 02.12.2024 року, копію позовної заяви з додатками та ухвалу суду від 01.11.2024 року відповідач отримала 07.12.2024 року, судову повістку на 26.12.2024 року отримала 26.12.2024 року, судову повістку на 27.01.2025 року отримала 16.01.2025 року (а.с. 59). Згідно з ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. У ч. 2 ст. 247 ЦПК України закріплено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата його складання. Оскільки сторони в судове засідання, призначене на 27.01.2025 року не з`явилися, суд, з дотриманням положень ч. 6 ст. 259 ЦПК України і ч. 5 ст. 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше п`яти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання 28.01.2025 року і на виконання вимог ч. 4ст. 268 ЦПК України підписав судове рішення без його проголошення. У ч. 1 ст.\~280\~ЦПК України закріплено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4\~ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи той факт, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився та не повідомив причин неявки, відзив на позов не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд постановив провести заочний розгляд цієї справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Враховуючи вищевказане, вивчивши матеріали даної справи, суд приходить до такого висновку. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). У ч.2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно зі ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що між АТ «Універсал Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір шляхом підписання 05.06.2023 року анкети-заяви до договору про надання банківських послуг, відповідно до умов якої відповідач просить відкрити їй поточний рахунок в АТ «Універсал Банк» у гривні на її ім`я [NUMBER] та встановити кредитний ліміт на суму, зазначену в мобільному застосунку, з нарахуванням на кредит, у разі виходу із пільгового періоду, що складає до 62 календарних днів, процентної ставки 3.1 % на місяць з першого дня користування кредитом (п.2) (а.с. 12-14). У анкеті-заяві зазначено, що [PERSON] згідна з тим, що ця заява разом з Умовами і правилами обслуговування АТ «УніверсалБанк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/Universal Bank, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту, що розміщені за посиланням www.monobank.ua/terms; тарифами, що розміщені за посиланням www.monobank.ua/rates, складають Договір про надання банківських послуг. Крім того,\~ [PERSON] \~в анкеті-заяві\~зазначила,\~що підтверджує,\~що надані\~нею документи\~є чинними\~(дійсними)\~та їх\~копії відповідають\~оригіналу та\~надана нею\~інформація є\~правдивою (п.3),\~засвідчує генерацію\~ключової пари\~удосконаленого електронного\~підпису з\~особистим ключем\~та відповідним\~йому відкритим\~ключем,\~що буде\~використовуватися нею\~для вчинення\~правочинів та\~платіжних операцій.\~Також визнала,\~що УЦП\~підпис є\~аналогом власноручного\~підпису.\~Ризики з\~відшкодування збитків,\~що можуть\~бути заподіяні\~Банку та/або\~Клієнту,\~а також\~третім особам\~у разі\~використання УЕП,\~покладаються на\~клієнта (п.4). Також вона погодилася з тим, що невід`ємною частиною Анкети-заяви є Запевнення клієнта до Договору про надання банківських послуг "Monobank", з підписанням якого в мобільному додатку Договір набуває чинність (п.5 Анкети-заяви). До кредитного договору банком долучено запевнення клієнта до договору про надання банківських послуг "Monobank" (а.с.15-16), витяг з Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank|Universal Bank (а.с.17-29), тарифи за карткою - чорна карта monobank (а.с.30-31), паспорт споживчого за кредиту чорна картки monobank (а.с.32-34), таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача (а.с.34, зворот). Підписавши власним УЕП в мобільному додатку запевнення клієнта до договору про надання банківських послуг «monobank», відповідач підтвердила: отримання примірника договору в мобільному додатку «monobank», укладення нею договору та зобов`язувалася виконувати його умови; ознайомлення з довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб, при цьому підписання зазначеної довідки буде здійснено нею шляхом накладення УЕП в мобільному додатку під час активації платіжної картки, а усе листування щодо цього рахунку та договору просить здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали, відповідно до умов Договору; беззастережно погодилася з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту, а про зміну доступного розміру дозволеного кредитного ліміту банк повідомляє її шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток; визнала, що УЕП є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях (а.с.15). Довідка про етапи реєстрації містить покрокову реєстрацію відповідачем [PERSON] : завантаження на свій смартфон мобільного додатку; отримання ОТР-пароля у повідомленні, які клієнт ввів для підтвердження реєстрації; ознайомилася з Умовами, натиснувши кнопку «Продовжити»; надала копії ідентифікаційного документа та довідки РНОКПП; пройшла ідентифікацію та варифікацію, на екрані смартфону поставила цифровий власноручний підпис, створений на екрані електронного сенсорного пристрою та нерозривно пов`язаний з електронним документом, підписаним цим підписом (див. зображення №1); після ознайомлення анкети-заяви та Запевнення клієнт підписала їх шляхом натискання кнопки «Підписати» та отримала примірник підписаного в електронній формі документа на адресу електронної пошти, зазначеної клієнтом у мобільному додатку, підписавши які, погодилася з умовами шляхом накладення УЕП на документ (а.с.10). У формах підтвердження електронного документу зазначено інформацію про ЕП клієнта [PERSON] , а саме: її ІПН; відкритий ключ базової ключової пари ЕП; дата та час генерації ключової пари, яким підписаний документ (04.06.2023); відкритий ключ ЕП, яким підписаний документ; результат та час перевірки ЕП; час формування ЕП (05.06.2023); тип позначки часу (з підписом в мобільному застосунку «monobank»); перевірка дійсності ключа (а.с.13,14,16). Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII (надалі - Закон № 675-VIII) від 03.09.2015 року, який набрав чинності 30.09.2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У ст. 3 Закону № 675-VIII визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.3 ст. 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону № 675-VIII). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (частина 6 статті 11 Закону № 675-VIII). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону № 675-VIII). У ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Із позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 23.03.2020 року в справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19) вбачається, що електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону України «Про електронну комерцію», є оригіналом такого документа. Згідно зі ч. 1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Нормою ст. 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Отже, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами 05.06.2023 в електронній формі з використанням електронного підпису. Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Позивачем вказано, що відповідач станом на 05.06.2024 року порушила умови кредитного договору і має заборгованість, яка складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 11935,13 грн., що стверджується відповідним розрахунком заборгованості за договором б/н від 05.06.2023 року, укладеного між Універсал Банк та клієнтом [PERSON] (а.с. 11). При цьому, з вищевказаного розрахунку вбачається часткове виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором, а саме нею використовувався кредитний ліміт та частково здійснювалося його повернення. Згідно зі ст.ст. 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» крім того, що надавались та були отримані відповідачем у мобільному додатку, перебувають в загальному доступі, розміщені на офіційному сайті фінансової установи та, в розумінні статей 641, 644 ЦК України, є публічною пропозицією (офертою) на укладення договору позики із визначенням порядку та умов кредитування, прав і обов`язків сторін, іншу всю інформацію, необхідну для укладення договору. Всі правила за всі періоди розміщені на сайті monobank, є публічно доступними, викладеними форматі PDF, з зазначенням рішень, на підставі яких вони прийняті, та часом набуття їх чинності. Також, в самому мобільному додатку на постійній основі містяться тарифи, до яких відповідач з використанням власного пін-коду має постійний доступ. Враховуючи те, що послуги банку надаються дистанційно через мобільний додаток в режимі реального часу, а Умови і правила, які включають тарифи були надані відповідачу саме через мобільний додаток, суд приходить до висновку, що відповідач була ознайомлена саме з правилами, які діяли на час підписання анкети-заяви та відповідно до статей 3, 627 ЦК України добровільно погодилася на такі умови кредитного договору, взявши на себе відповідні зобов`язання. При цьому, суд звертає увагу на те, що доказів, які б спростовували правильність наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором, відповідачем не надано, а відтак розрахунок заборгованості узгоджується зі змістом договору та є належним доказом. Дана позиція суду відповідає позиції, що міститься в постанові Верховного Суду від 02.07.2020 року по справі 753/16745/15-ц, провадження N0 61-40036св18. Таким чином, позов про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню та з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 05.06.2023 року у розмірі 11935,13 гривень. Питання судових витрат суд вирішує за правилами\~ст. 141 ЦПК України, при цьому враховує, що судові витрати, які позивач поніс у зв`язку з розглядом цієї справи, складаються зі судового збору в розмірі 3028 гривень. Враховуючи, що суд прийшов до висновку про задоволення позову, то згідно з ч. 1 ст.141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 3028 гривень. На підставі наведеного, ст. ст.626, 628, 634, 638, 639, 1049, 1054 ЦК України та

Outcome: approved