Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-27 00:00:00

[PERSON] через свого представника 14 серпня 2024 року звернулась в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківський прав відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що між [PERSON] та [PERSON] 16.09.2007 року Бранівською сільською радою Горохівського району Волинської області був зареєстрований шлюб за актовим записом №11. Від спільного подружнього життя у них [INFO] народився син [PERSON] . Дитина народилась з вродженими вадами здоров`я, зокрема поставлено діагноз Дитячий церебральний параліч. У 2009 році відповідно до Медичного висновку №7157 було встановлено категорія «дитина-інвалід» підгрупи «А». Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15.03.2012 року шлюб між сторонами було розірвано. Позивач вказує, що весь час, з моменту народження дитини відповідач уникає виконання своїх батьківських обов`язків. Фактично він лише номінально є батьком дитини. Відповідач більше десяти років жодного разу не поцікавився життям дитини, не приймав участь у його вихованні, не бачився з ним, навіть не намагався побачитись, не телефонував, не надавав і не намагається надати ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.12.2017 року було зобов`язано відповідача сплачувати аліменти на утримання малолітньої дитини, у зв`язку із чим станом на червень 2024 року сума заборгованості по сплаті аліментів [PERSON] складає 120 152 грн. 36 коп. Вказує, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, не утримує її, не цікавиться його життям, не знає чим захоплюється дитина, що любить, до чого є схильність, які в дитини потреби. Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 19.08.2024 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою від 16.09.2024 року задоволено клопотання представника позивача зобов`язано виконавчий комітет Луцької міської ради надати висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав. Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 13.12.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, проте подала до суду письмову заяву в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання на з`явився, хоча був належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду справи у відповідності до вимог ст.128 Цивільного процесуального кодексу України у тому числі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Про причини неявки не повідомив будь-яких клопотань, заяв, заперечень, відзиву на позов від нього на адресу суду не надходило. Представник третьої особи в судове засідання не з`явилася, однак подав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю з підстав наведених у висновку служби у справах дітей. Дослідивши матеріали справи оцінивши додані до неї письмові докази, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Статтею 280 ЦПК України закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання. Судом встановлено, що відповідно до копії паспорта громадянина України № [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] (а.с.9 зворотний бік, 10). Згідно копії свідоцтва про народження [NUMBER] батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). Відповідно до копії рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15.03.2012 року у справі № 2-8108/11 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.12). Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 08 листопада 2014 року, актовий запис 1694, прізвище дружини змінено на « [PERSON] » (а.с.16). Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.12.2017 року у справі №161/17349/17 було задоволено позовні вимоги та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] [INFO] (а.с.14). На підставі виконавчого листа №161/17349/17 про стягнення аліментів відкрито виконавче провадження №56334139 від 07.05.2018 року та станом 26.06.2024 року заборгованість зі сплати аліментів за боржником [PERSON] становить 120152,36 грн (а.с.17-19). Відповідно до витягів з реєстру територіальної громади №2024/007123719 та №2024/007123899 від 18.06.2024 року [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.20, 21). Відповідно до посвідчення серії [NUMBER] , висновку ЛКК №86 від 10.04.2024 року [PERSON] є дитиною інвалідом з дитинства, встановлено діагноз дитячий церебральний параліч, подвійна геміплегія, когнітивна недостатність (а.с.15, 22 ,23). Із довідки Комунального закладу «Луцький навчально-реабілітаційний центр Луцької міської ради» №01-10/81 від 30.05.2024 року вбачається, що батько [PERSON] - [PERSON] не бере участі у вихованні та житті дитини, не цікавиться успішністю сина та не спілкується з вчителями (а.с.13). Відповідно до рішення Луцької міської ради №696-1 від 19 листопада 2024 року затверджено висновок №311 від 13.11.2024 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , згідно до якого службою у справах дітей встановлено, що [PERSON] самоусунувся від виховання та матеріального утримання [PERSON] , а тому орган опіки та піклування служба у справах дітей враховуючи інтереси дитини вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] щодо неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] (а.с.72, 73). Статтею 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Пунктом 2 ч.1 ст.164 СК України передбачено, що батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо: вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 №3 (далі - Постанова) роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Згідно з пунктом 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року дитина наділяється правом на те, щоб її найкращі інтереси оцінювалися і бралися до уваги в якості першочергового міркування при прийнятті в її відношенні будь-яких дій або рішень як в державній так і в приватній сфері. Відповідач [PERSON] , будь-яких заперечень чи фактів, які спростовують обставини викладені у позовній заяві позивачем та висновку органу опіки та піклування суду не надав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] маючи реальну можливість дбати про свого сина, щоб забезпечити його належне життя, піклуватись про фізичний і духовний розвиток, свідомо нехтує виконанням батьківських обов`язків по відношенню до дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток, як складову виховання, не створює умов для отримання дитиною належного виховання, що свідчить про ухилення ним від виконання своїх батьківських обов`язків. При цьому, судом також встановлено, що таке збайдужіле ставлення батька до сина має місце вже протягом тривалого часу. Вказані обставини, виходячи із положень статтей 164-167 СК України є підставою для позбавлення батьківських прав. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Таким чином, так як відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, підтверджень того, що його поведінка щодо дитини може змінитися у кращу сторону, в судовому засіданні не здобуто, суд приходить до висновку, що є всі підстави для задоволення позову та позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», згідно з п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,20 грн. На підставі ст.ст. 7, 164, 165, 166 СК України,

Outcome: approved