Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-27 00:00:00

Заявниця звернулася до суду із заявою до Шевченківського відділу ДРАЦС з метою отримання витягу з реєстра цивільного стану. Однак відділом було встановлено, що в актовому запису № 980 від 25 квітня 1975року, складеному Донецьким міським відділом ДРАЦС Головного управління юстиції в Донецькій області, значиться прізвище [PERSON] (з м`яким знаком), що не співпадає с паспортними даними, паспорт [NUMBER] виданий Ворошиловським РВ УМВС України в м.Донецьку 21 грудня 2001 року, який виданий на [PERSON] (з апострофом). У зв`язку з розбіжностями в прізвищі в паспорті [PERSON] та в актовому записі про шлюб « [PERSON] » та з метою встановлення належності свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 25 квітня 1975 року, актовий запис № 980, [PERSON] , звернулась із заявою до суду. У судове засідання заявниця не з`явилася, надала заяву про слухання справи у її відсутності, наполягала на її задоволенні. Представник заінтересованої особи Шевченківського відділу ДРАЦС в судове засідання не з`явився. У відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про задоволення заяви. Судом встановлено, що 25 квітня 1975 року [PERSON] , [INFO] , уродженець Донецької області та [PERSON] , [INFO] , уродженка м.Донецька, уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, актовий запис № 980 від 25 квітня 1975року, зареєстрований у Палаці щастя м. Донецька. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище чоловіку - [PERSON] , дружині - [PERSON] . Відповідно до паспорту громадянки України серія [NUMBER] , виданого Ворошиловським РВ УМВС України в м.Донецьку 21 грудня 2001 року зазначено прізвище [PERSON] , [INFO] , уродженка м.Донецька. Прізвище заявниці [PERSON] у свідоцтві про укладення шлюбу від 25 квітня 1975 року не співпадає с паспортними даними, паспорт [NUMBER] виданий Ворошиловським РВ УМВС України в м.Донецьку 21 грудня 2001 року, який виданий на [PERSON] (з апострофом). У відповідності до ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення заяви. Частина 2 вказаної статті передбачає, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно із статтею 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Із роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року, слідує, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як зазначенов п.12 цієї ж Постанови, при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище ,ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаютьсяз ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи,вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті,у томучислі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені\~ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього\~відповідні\~виправлення. Суд може встановлювати факти належності документів, які не належать до тих, що посвідчують особу. Таким чином справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується із наступним вирішенням спору про право, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Як вбачається з матеріалів справи, заявниця звернулась до суду із заявою про встановлення юридичного факту з тих підстав, що в документі міститься неточності у написанні її прізвища (порівняно із прізвищем вказаним у паспорті громадянина України) та прізвищем у свідоцтві про шлюб, що не дозволяє їй отримати Витяг з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб з [PERSON] , а у свідоцтві про шлюб (російською мовою) [PERSON] , внаслідок невірної транслітерації з російської мови на українську мову. Тим самим, факт реєстрації шлюбу підтверджено наявним у справі свідоцтвом про укладення шлюбу, в якому зазначено російською мовою прізвище чоловіка «\~ [PERSON] », а дружини « [PERSON] ». Однак, наявні розбіжності у написанні прізвища дружини у свідоцтві про шлюб « [PERSON] » та у її паспорті громадянина України « [PERSON] . Слід зазначити, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, та як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішення питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Тому пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється право на суд, яке включає не лише право ініціювати провадження, а й право отримати вирішення спору судом. Заявниця в позасудовому порядку не може вирішити питання щодо усунення розбіжностей у вказаних документах (свідоцтві про укладення шлюбу та паспорті громадянина України). Задоволення заяви має юридичне значення для заявниці. У суду немає підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених заявницею та підтверджених документами, зокрема відомостями про сімейний стан, зазначеними в свідоцтві про укладення шлюбу заявниці та її паспорті. Враховуючи, що судом в порядку ч. 2 ст. 315 ЦПК України можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, або він не може бути встановлений у відмінний від судового порядку/способу, а також що законом не визначено іншого порядку встановлення даного факту, такий факт має бути встановлений в судовому порядку, в силу ст. 5 ЦПК України, що з урахуванням зазначених об`єктивних перешкод для заявниці буде ефективним способом захисту її порушеного права. З цих підстав, заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved