Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-29 00:00:00

1. Стислий виклад позиції заявника та заінтересованих осіб. Адвокат Біцулова А.А., яка діє в інтересах заявника [PERSON] , зазначила, що 14 грудня 2013 року [PERSON] , зареєструвала шлюб з [PERSON] , прізвище « [PERSON] » після державної реєстрації змінено на « [PERSON] ». Під час шлюбу народилось двох дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . 27.10.2021 року на підставі рішення Кіровського міжрайонного суду міста Донецьк донецької народної республіки шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний, актовий запис №257 від 15.12.2021 року складений Кіровським відділом ЗАГС Донецького міського управління юстиції міністерства юстиції донецької народної республіки, що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу від 15.12.2021 року серія [NUMBER] та довідкою про шлюб від 18.07.2022р. №848/08-88. 06 липня 2022 року заявниця зареєструвала шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Кіровським відділом ЗАГС донецького міського управління юстиції донецької народної республіки, актовий запис №218, серія [NUMBER] . [INFO] народила дитину - хлопчика, [PERSON] , батьком якого є [PERSON] . Народження трьох дітей, розірвання шлюбу та реєстрація нового шлюбу відбулось на окупованій території м. Донецька, де тимчасово діє юрисдикція та застосовується законодавство російської федерації, отримані свідоцтва про народження дітей, розірвання шлюбу та реєстрація нового шлюбу видані за формою встановлені днр, яка є неприйнятною для українських органів реєстрації актів цивільного стану, є недійсними і не створюють юридичних наслідків. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10.06.2024р. у справі №161/10973/24 встановлено факт народження [PERSON] [INFO] , на підставі якого Луцьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції проведена державна реєстрація народження та видано свідоцтво серія [NUMBER] від 19.06.2024р. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10.06.2024р. у справі №161/10974/24 встановлено факт народження [PERSON] [INFO] , на підставі якого Луцьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції проведена державна реєстрація народження та видано свідоцтво серія [NUMBER] від 19.06.2024р. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30.05.2024р. у справі №161/10308/24 встановлено факт народження [PERSON] [INFO] , на підставі якого Луцьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції проведена державна реєстрація народження та видано свідоцтво серія [NUMBER] від 07.06.2024р. 05.09.2024 року заявниця звернулась до Луцького ВДАЦС у Луцькому районі Волинської області з заявою про видачу свідоцтва про розірвання шлюбу, але було роз`яснено необхідність звернення до суду. Для належного оформлення документів на території України та внесення відповідного актового запису у Державний реєстр актів цивільного стану щодо припинення шлюбу з [PERSON] , вимушена звернутися до суду за встановленням факту розірвання шлюбу. Необхідність встановлення юридичного факту розірвання шлюбу 15 грудня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] , [INFO] надасть можливість отримати юридично дійсне на території України свідоцтво про розірвання шлюбу та отримати відповідний актовий запис у Державному реєстрі актів цивільного стану, як підтвердження припинення шлюбних стосунків на державному рівні. Згідно до уточнених заявлених вимог просить встановити факт розірвання шлюбу між громадянином України [PERSON] , [INFO] , місце народження: с.Новомихайлівка Мар`їнський район Донецької області, Україна, та громадянкою України, [PERSON] , [INFO] , місце народження м.Донецьк, Донецької область, Україна, який зареєстровано 27 жовтня 2021 року Кіровським відділом записів актів цивільного стану донецького міського управління юстиції міністерства юстиції донецької народної республіки, актовий запис № 257, прізвище колишньому подружжю після розірвання шлюбу залишити - « [PERSON] ». 2. Заяви, клопотання заявника та заінтересованих осіб. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилась, адвокат Біцулова А.А. надала суду заяву, просить розгляд справи проводити без її участі та участі заявника. [PERSON] в судове засідання не з`явився, був належним чином сповіщений про дату засідання. Представник Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Донецькій області Управління державної реєстрації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - Паршена Ю., в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, у якій просить розгляд справи прводити без представника відділу. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 3. Процесуальні дії по справі. 17 вересня 2024 року ухвалою суду відкрито провадження по справі. Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. 4. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин з посиланням на докази. 14 грудня 2013 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції у місті Донецьку, актовий запис № 927, після чого дружина змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 13). 27 жовтня 2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано згідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого Кіровським відділом РАЦС Донецького міського управління юстиції міністерства юстиції "донецької народної республіки", актовий запис № 257 (а.с. 14). [INFO] народилась [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження виданим Кіровським відділом РАЦС Донецького міського управління юстиції міністерства юстиції "донецької народної республіки", актовий запис № 59, батьками якої зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 16). [INFO] народилась [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження виданим Кіровським відділом РАЦС м. Донецька державної реєстраційної палати міністерства юстиції "донецької народної республіки", актовий запис № 59, батьками якої зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 17). 06 липня 2022 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу, виданим Кіровським відділом РАЦС Донецького міського управління юстиції міністерства юстиції "донецької народної республіки", актовий запис № 218, після чого дружина змінила прізвище на - [PERSON] (а.с. 18). [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження виданим Кіровським відділом РАЦС Донецького міського управління юстиції міністерства юстиції "донецької народної республіки", актовий запис № 310, батьками якого зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 19). 19 червня 2024 року поновлено запис свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , виданий Луцьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 21 (а.с. 20). 19 червня 2024 року поновлено запис свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , виданий Луцьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 22 (а.с. 21). 07 червня 2024 року поновлено запис свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , виданий Луцьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 20 (а.с. 22). Згідно до відповіді Луцького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 06.09.2024 року №3218/30.11-04-04 встановлено, що оскільки актовий запис про розірвання шлюбу складений на території, яка є тимчасово окупованою, державні органи України не визнають документів, виданих окупаційними адміністраціями на непідконтрольних територіях і видати повторне свідоцтво неможливо (а.с. 23). 5. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування. Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до вимог статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Відповідно до ч. 2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. У частині 1 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов`язковою. Відомості про реєстрацію, розірвання шлюбу підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Відповідно до ч. 2 ст. 9 вказаного Закону державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Згідно із ч. 1 ст. 12 Закону внесення відомостей про народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть здійснюється відділами державної реєстрації актів цивільного стану шляхом складання актового запису цивільного стану в електронному вигляді у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян та на паперових носіях. Частинами третьою-четвертою статті 49 ЦК України передбачено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. У практиці Європейського суду з прав людини розвинений принцип узгодженості спірного питання, зокрема, якщо у справі «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] є далеким від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до вказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, у тому числі й цим. Вирішити інакше, означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються у міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за змістом цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони (тобто є окупованою)» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142). Таким чином, суд може застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, у контексті як мінімум «реєстрація народжень, смертей і шлюбів», виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, у сукупності з іншими доказами, як встановлення можливих фактів, оскільки встановлення цих фактів має істотне значення для реалізації низки прав людини (громадянина України). Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22 жовтня 2018 року у справі № 235/2357/17. Визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті, зокрема щодо реєстрації шлюбу, з метою захисту прав і свобод громадян України на тимчасово окупованих територіях, ніяким чином не легітимізує таку владу. Розгляд державними органами таких документів не означає автоматичного визнання окупаційної влади. У той же час держава має вживати заходів щодо ефективного захисту прав громадян на своїй території, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої держави. Свідоцтво про розірвання шлюбу, яке видане на території тимчасово не підконтрольній Україні не створює правових наслідків. Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту розірвання шлюбу. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для встановлення факту розірвання шлюбу, встановлення даного факту має для заявників юридичне значення, оскільки дозволяє їй провести державну реєстрацію факту розірвання шлюбу, оскільки свідоцтво про розірвання шлюбу, яке видане на території тимчасово не підконтрольній Україні не створює правових наслідків. У зв`язку з чим, заявлені вимоги підлягають задоволенню, оскільки засновані на законі, знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду. 6. Висновки суду. На підставі викладеного, оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, а також те, що встановлення зазначеного факту, породжує юридичні наслідки, суд вважає за необхідне дану заяву задовольнити. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Згідно ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено Законом. Відтак, сплачений при звернені до суду з заявою про встановлення фактів судовий збір не відшкодовується за рахунок іншої сторони.

Outcome: approved