Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-15 00:00:00

До Суворовського районного суду м. Одеси звернулися [PERSON] , [PERSON] , в інтересах яких діє адвокат Осьмінін С.Д., з заявою в якій просили : -Встановити факт постійного проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] , померлим [INFO] , на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] , з 27.01.2012 р, по день його смерті [INFO] , тобто більше 5-ти років; -Встановити факт постійного проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] , померлим [INFO] , на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] , з 27.01.2012 р, по день його смерті [INFO] , тобто більше 5-ти років. Свою заяву заявники обґрунтовують тим, що є дітьми-сиротами, оскільки мати- [PERSON] , рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 05.02.2008 року (справа № 2-21/2008 позбавлена батьківських прав, а відомості про батька внесені відповідно до ч. ст. 135 СК України. Розпорядженням Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради від 27.01.2012 року № 30р опікуном над Заявниками призначено [PERSON] 29.12.2017 року [PERSON] звільнено від виконання обов`язків піклувальника над заявниками. [INFO] [PERSON] помер. 23.05.2018 року заявники звернулися до Суворовської державної нотаріальної контори у м. Одеса з метою оформлення спадщини. На підставі заяв № 858, 859 від 23.05.2018 року було заведено спадкову справу № 446/2018. Листом № 440/02-14 від 19.11.2018 року Суворовська державна нотаріальна контора у м. Одеса відмовила в оформленні спадщини, оскільки відсутнє підтвердження спільного проживання заявників разом зі спадкодавцем, тому було роз`яснено про необхідність звернення до суду про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Встановлення факту проживання заявникам з померлим необхідне для прийняття спадщини, що залишилась після смерті [PERSON] . Посилаючись на те, що на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] , тобто [INFO] , заявники проживали разом із піклувальником однією сім`єю у квартирі за адресою: [ADDRESS] , вели спільне господарство, мали спільний побут, бюджет, мали взаємні права та обов`язки, заявники звернулися до суду з вказаною заявою. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 28.06.2024 року відкрито провадження у справі. В судовому засіданні заявники, представник заявників просили задовольнити заяву. Представник Одеської міської ради в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Суд дослідивши письмові матеріали справи, вислухавши учасників процесу, прийшов до наступного. Судом встановлено: Розпорядженням Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради від 27.01.2012 року № 30р опікуном над [PERSON] , [PERSON] призначено [PERSON] ( а.с.7) 29.12.2017 року [PERSON] звільнено від виконання обов`язків піклувальника над [PERSON] , [PERSON] ( а.с.8). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (повторно) Серії [NUMBER] виданим 20.04.2018 року (а.с.9) Як вбачається з копії спадкової справи № 446/2018 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , прийняли спадщину після смерті [PERSON] , шляхом подання заяви про прийняття спадщини до Четвертної одеської державної нотаріальної контори ( а.с.58,58 зворот) Згідно листа № 440/02-14 від 19.11.2018 року, Суворовська державна нотаріальна контора у м. Одеса, роз`яснила [PERSON] , [PERSON] про необхідність звернення до суду з метою встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. ( а.с.64) Судом встановлено, що інші спадкоємці, які претендують на отримання спадщини, відсутні. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Як роз`яснив Пленум Верховного суду України у постанові № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року, тощо. Згідно з п. 23 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно з п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Згідно ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. У п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" судам роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» Суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» de facto зв`язки, коли сторони проживають разом. В даному випадку, визначені ч. 3 ст. 1268 ЦК України обставини, підтверджуються належними та допустимими доказами, які вказують на те, що заявники на день смерті [PERSON] - [INFO] постійно проживали без реєстрації за його адресою: [ADDRESS] . Згідно з законом, встановлення такого факту породжує юридичні наслідки та від них залежить виникнення, зміна майнових прав заявника, а саме: встановлення факту проживання однією сім`єю заявникам з [PERSON] дає змогу заявникам реалізувати свої спадкові права. Суд, оцінивши подані заявниками докази, вважає їх належними, допустимими та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилаються заявники, а в сукупності, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи. Отже, враховуючи вищенаведене суд вважає за можливе задовольнити заяву та встановити факт, що має юридичне значення, а саме, факт проживання заявників разом зі спадкодавцем [PERSON] , померлим [INFO] , на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] , з 27.01.2012 року по день його смерті [INFO] тобто більше 5-ти років..

Outcome: approved