Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-28 00:00:00

10.09.2024 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з відповідача на його користь завдану матеріальну шкоду у розмірі 6997, 60 грн, маральну шкоду у розмірі 70000, 00 грн. Позов мотивовано тим, що слідчим відділом Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області було проведено досудове розслідування по кримінальному провадженню № 12021275470000070 від 18.07.2021 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України. В даному кримінальному провадженні позивач визнана потерпілою. Під час досудового розслідування та судового розгляду судом першої інстанції встановлено, що 18.07.2021 р. близько 01 год 10 хв [PERSON] , перебуваючи біля адміністративної будівлі Малолиственського старостинського округу Ріпкинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, діючи умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, наніс позивачу не менше одного удару рукою в область голови, чим спричинив комплекс тілесних ушкоджень у вигляді закритої черепно-мозкової травми, яка включає в себе забійну рану носа, садно в ділянці правої брови та струсу головного мозку, які виникли від дії тупого твердого предмету, і по механізму удару та струсу і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Ухвалою Куликівського районного суду Чернігівської області від 24.07.2024 р. (справа № 737/1059/21) кримінальне провадження закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України. Вказаною ухвалою суду обвинувачений [PERSON] звільнений від кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КПК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України. Позивач зазначає, що неправомірними діями відповідача їй була заподіяна моральна та матеріальна шкода. Спричинені позивачу тілесні ушкодження потягли за собою необхідність відновлення стану здоров`я. Під час лікування позивачем було витрачено: період стаціонарного лікування в Ріпкинській ЦРЛ - 3827, 60 грн; лікування деформації зуба - 800, 00 грн; витрати на проїзд до селища Ріпки та м. Чернігова - 870, 00 грн (дана сума виведена з: середніх витрат палива автомобіля ВМW 530Б 2001 р. та загального кілометражу близько 350 км). Позивач звертає увагу на те, що на момент нанесення їй тілесних ушкоджень її родина перебувала в дуже тяжкому становищі, а саме: мати, [PERSON] , перебувала на стаціонарному лікуванні в Чернігівській міській лікарні № 3 в зв`язку з проходженням реабілітації після перенесеної операції; бабуся, [PERSON] , більше року була тяжкохворою, прикутою до ліжка й потребувала безпосереднього щоденного догляду з 21.05.2021 р., коли матері позивача було зроблено операцію. Виходячи з зазначеного, за твердженням позивача, остання не мала можливості щоденно знаходитись в лікарні на стаціонарному лікуванні і була вимушена просити лікаря за першої можливості відпустити її додому. В період з 20.07.2021 р. до 27.07.2021 р. кожного дня вона приїжджала в лікарню для отримання необхідного лікування, після чого поверталась додому доглядати за важкохворою бабусею. Також в результаті отримання струсу головного мозку та обмеженням у часі в зв`язку з доглядом за бабусею вона була позбавлена можливості користування громадськими транспортними засобами. На момент отримання легких тілесних ушкоджень автомобіль її родини (BMW 530 D) був заправлений до повного баку (70 літрів дизельного пального). Також позивач зазнала збитків внаслідок пошкодження плаття та взуття у розмірі 1500, 00 грн. Моральну шкоду позивач обґрунтовує тим, що їй до цього часу болісно та тяжко згадувати про все, що сталося. Саме згадування про день, коли це все відбулося, вже призводить до хвилювання. Також завдана моральна шкода виражається в негативних емоціях, часткової періодичної втрати нормального сну та стресі, який вона пережила під час вищевказаних подій. На сьогоднішній день позивач не відчуває себе нормальною людиною, оскільки у неї відбувся рецидив псоріазу. Позивач позбавлена можливості носити гарний одяг, який підкреслить її красу та жіночність, а натомість змушена приховувати своє тіло від людей аби уникнути насміхань. Шрам на носі, який залишився внаслідок події, залишився на все життя, а струс головного мозку сповокував появу періодичного сильного головного болю. Також, за твердженням позивача, неправомірні дії відповідача призвели до необхідності тривалий час витрачати фізичні сили та час на складання документів та збирання доказів, для можливості звернення до суду за захистом своїх прав та законних інтересів, а також під час слідчих (розшукових дій), що проводилися під час досудового розслідування, із постійним згадуванням всіх обставин побиття. Справу передано головуючому судді 13.09.2024 р. 17.09.2024 р. надійшли відомості про зареєстроване місце проживання відповідача. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 19.09.2024 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Витребувано від Куликівського районного суду Чернігівської області копію справи № 743/1059/21. Проведення підготовчого судового засідання призначено на 17.10.2024 р. 09.10.2024 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, зареєстрований за вх. № 4137/24, в якому зазначено, що відповідач заявлений позов не визнає та заперечує проти його задоволення, так як ухвалою Куликівського районного суду Чернігівської області від 24.07.2024 р. суд не встановив обставини кримінального правопорушення, а також не визнав його винним у вчиненні кримінального правопорушення. На думку відповідача, згоду обвинуваченого на звільнення його від кримінальної відповідальності не можна автоматично пов`язувати з наявністю в його діях вини. Відповідач зазначає, що тілесні ушкодження позивачу не заподіював. Так 18.07.2021 р. між відповідачем та позивачем мав місце конфлікт, причиною якого стало те, що позивач без жодних реальних причин вилила в обличчя дружини відповідача, [PERSON] , рідину з вмістом алкоголю, що вкрай налякало та обурило відповідача. Дані дії позивача спровокували обопільну лайку між позивачем та відповідачем, яка супроводжувалась спільними словесними образами, штовханиною та хватанням один одного за руки. Разом з тим, жодних тілесних ушкоджень відповідач позивачу не наносив. Відповідач стверджує, що тілесні ушкодження позивач отримала внаслідок падіння, так як перебувала в стані алкогольного сп`яніння. Падіння позивача не було жодним чином пов`язане з діями відповідача. 11.10.2024 р. від Куликівського районного суду Чернігівської області надійшла копія витребуваної справи № 743/1059/21, зареєстрована за вх. № 4155/24. 14.10.2024 р. від позивача надійшла відповідь на відзив, зареєстрована за вх. № 4169/24, у якій позивач з твердженням щодо невинуватості відповідач не згодна, так як відповідач на продовженні розгляду кримінального провадження та ухваленні виправдувального вироку не наполягав, кримінальне правадження у справі закрито саме за його клопотанням, підстава закритття кримінального провадження не є реабілітуючою, а отже між протиправними діями відповідача, виною відповідача у вчиненні кримінального правопорушення та наслідками у виді заподіяння позивачу, як потерпілій, маральної шкоди є причинно-наслідковий зв`язок. При цьому, фак заподіяння тілесних ушкоджень відповідачем підтверджується матеріалами кримінального провадження. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 17.10.2024 р. клопотання відповідача про виклик свідків залишено без задоволення, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 14.11.2024 р. 11.11.2024 р. від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення судового засідання, у зв`язку з зайнятістю у кримінальному провадженні у справі № 751/8111/23, зареєстроване за вх. № 4492/24. 14.11.2024 р. від представника позивача надійшло клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку з зайнятістю у іншому судовому засіданні, зареєстроване за вх. № ЕП-1206/24-Вх. Ухвалою Ріпкинського\~районного суду\~Чернігівської області\~від 14.11.2024\~р.\~клопотання представників\~позивача та\~відповідача про\~відкладення судового\~засідання задоволено.\~Відкладено судове\~засідання до\~10.12.2024 р. Ухвалою Ріпкинського\~районного суду\~Чернігівської області\~від 10.12.2024 р., постановленою без виходу до нарадчої кімнати, клопотання представника відповідача задоволено, розгляд справи відкладено до 26.12.2024 р. У судовому засіданні 26.12.2024 р. представник позивача підтримала позовні вимоги у повному обсязі. Додатково представник позивача у ході з`ясування обставин справи повідомила суд про те, що загострення псоріазу одразу після події кримінального правопорушення підтверджується фотографіями, створеними позивачем. Медичний висновок щодо загострення хвороби відсутній, позивач лікувалася вдома, мазалася мазями. Внаслідок завданих тілесних ушкоджень у позивача і на даний час залишився шрам на носі, що також підтверджується фотографіями, який буде супроводжувати її усе життя. На придбання бензину чеків немає, оскільки на момент початку лікування автомобіль був заправлений і тому виведено середній розрахунок витрат. У позивача на момент лікування матір знаходилася у Чернігові у лікарні, а тому позивач не могла постійно знаходитися на лікуванні, так як доглядала за лежачою бабусею, яка на той час знаходилася вдома у Листвені, оскільки матір не могла здійснювати догляд. Доказів офіційного підтвердження здійснення догляду позивач не має. Пошкоджений одяг та взуття позивачем втрачені. Представник позивача зауважила, що доказів призначення для лікування медикаментів, що зазначені у чеках, сторона позивача не має, виписка та інші медичні документи не збереглися. Також представник позивача повідомила, що оригінали чеків, що підтверджують придбання ліків, не збереглися. Їх копії існують виключно у тому вигляді, що долучені до позовної заяви. Щодо дати та часу фотографування тілесних ушкоджень представник позивача повідомила, що позивач фотографувалася на інший телефон, а потім зробила скриншоти. Всі ці фото не збереглися, і лише на одному наявна дата. Під час кримінального провадження експертом дані фотознімки не оглядалися. У судовому засіданні 26.12.2024 р. представник відповідача підтримав відзив та додатково зауважив, що сторона відповідача, попри те, що вина відповідача у кримінальному провадженні не встановлювалась, розуміє наслідки закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав. Саме тому сторона відповідача вже зверталася до сторони позивача з пропозицією сплатити одну тисячу доларів, однак позивач відмовилась. Родини позивача та відповідача конфліктують між собою вже тривалий час. Позивачем не підтверджено медичною документацією (картою хворого тощо), висновком експерта призначення для лікування медичними препаратами, зазначеними у чеках. Щодо витрат на відновлення деформованого зуба, то у висновку експерта № 356, де він посилається на історію хвороби, відсутні відомості щодо його пошкодження. Витрати на пальне для проїзду у зв`язку з необхідністю догляду за бабусею представник відповідача заперечив з тих підстав, що матір позивача згідно виписки-епікрізу перебувала на стаціонарному лікуванні за один чи два місяці до події. Крім того, перебування позивача на стаціонарному лікуванні виключало можливість для неї відлучатися з лікувального закладу. Доказів, що підтверджують вибуття з лікарні у період стаціонарного лікування позивачем до матеріалів справи не долучено. Також представник відповідача просив звернути увагу суду на хибність доводів позивача про кількість ударів, отриманмх позивачем під час події, оскільки згідно висновку експерта їх було не десять, а один. Щодо псоріазу представник відповідача зауважив, що позивач хворіє цим захворюванням давно. Воно загострюється, а потім відбувається ремісія. Щодо пошкодженого плаття і взуття представником відповідача наголошено на тому, що ці речі речовими доказами не визнавались, а до матеріалів цивільного позову жодних доказів існування такого пошкодження не надано. Після пояснення представника позивача про те, що оригінали чеків на придбання ліків не збереглися, представник відповідача поставив під сумнів можливість завірення адвокатом позивача їх копій за відсутності можливості ознайомитись з оригіналами. Такі чеки не були завірені навіть у кримінальному провадженні. Відтак представник відповідача просив визнати такі докази недостовірними. Щодо фотознімків тілесних ушкоджень представник відповідача зауважив, що позивач на стадії кримінального провадження навіть не зверталася до органу досудового розслідування для огляду телефону у встановлений КПК України спосіб, а тому представник відповідача просив суд визнати такі докази недостовірними. Також представник відповідача звернув увагу суду на ту обставину, що судова медична експертиза не знайшла тілесних ушкоджень передпліччя. У судове засідання 29.01.2025 р. позивач та відповідач не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. 29.01.2025 р. від представника позивача надійшла заява, зареєстрована за вх. № ЕП-104/25-Вх, про розгляд справи без її участі із зазначенням про підтримання позовних вимог в повному обсязі. 29.01.2025 р. від представника відповідача надійшла заява, зареєстрована за вх. № 357/25, про розгляд справи без його участі, із зазначенням про невизнання позовних вимог у повному обсязі та завищенням витрат на правову допомогу. У відповідності до вимог ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши письмові докази у справі, зважає на таке. Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Куликівського районного суду Чернігівської області від 24.07.2024 р. у справі № 743/1059/21 клопотання обвинуваченого [PERSON] про звільнення його від кримінальної відповідальності задоволено. Звільнено [PERSON] , [INFO] , від кримінальної відповідальності за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України. Кримінальне провадження № 12021275470000070 від 18.07.2021 р. стосовно [PERSON] за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, закрито. Цивільний позов цивільного позивача - потерпілої [PERSON] до цивільного відповідача - обвинуваченого [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишено без розгляду. З копії висновку експерта № 356 від 04.08.2021 р. вбачається, що у [PERSON] виявлено комплекс тілесних ушкоджень у вигляді, закритої черепно-мозкової травми, яка включає в себе забійну рану носа, садно в ділянці правої брови та струс головного мозку. Діагноз «Забій інших та неуточнених частин передпліччя» не підтверджений об`єктивними даними (а. с. 79). Також у вказаному висновку експерта є посилання на медичну карту стаціонарного хворого № 1757, за даними якої 18.07.2021 р. позивачу накладено 2 шви; 21.07.2021 р. хвора направленя на консультацію до дерматолога, так як з`явились псоріатичні бляшки (а. с. 78, зворот). Надаючи правову оцінку обставинам справи в частині позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди, суд звертає увагу на таке. Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. В силу ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Згідно ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Частиною 1 статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частинами першою-третьою статті 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Так суд відхиляє доводи позивача про понесення нею витрат на пальне у зв`язку з необхідністю вибувати зі стаціонарного лікування до місця проживання та у зворотному напрямку з метою здійснення догляду за бабусею, позаяк жодними матеріалами справи не підтверджуються: витрати на пальне, згода лікувального закладу на періодичне вибуття позивача зі стаціонарного лікування, факт здійснення догляду за родичем, що його потребує. Крім того, суд вважає слушними доводи представника відповідача про те, що матір позивача, з лікуванням якої позивач пов`язує потребу у транспортуванні, перебувала на лікуванні у лікарні міста Чернігова з 21.05.2021 р. до 04.06.2021 р. згідно копії виписки-епікриза № 2319, наявного в матеріалах справи (а. с. 18), тобто поза періодом лікування самої [PERSON] . Щодо збитків, спричинених пошкодженням плаття та взуття суд зазначає, що позивачем не доведено та в матеріалах справи (в тому числі в матеріалах кримінального провадження) відсутні докази такого пошкодження. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача вартості придбаних ліків, суд звертає увагу на те, що якість долучених до позовної заяви копій чеків є у своїй переважній більшості непридатною для прочитання. Крім того, як з`ясовано у судовому засіданні, оригінали цих чеків відсутні, так само як і відсутня медична документація, з якої суд міг би встановити, що медичні препарати придбавались за призначенням. Також не можуть бути прийняті до уваги фотографії, надані позивачем, в якості доказів отримання тілесних ушкоджень, позаяк, по-перше, такі обставини встановлюються у спосіб, передбачений законодавством (у даному випадку, висновком експерта), а по-друге, у судовому засіданні встановлено, що оригінали таких електронних доказів втрачено, що виключає для суду можливість приймати ці докази в якості допустимих. Крім того, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача 800, 00 грн за стоматологічні послуги, позаяк відповідні ушкодження не підтверджуються жодними матеріалами справи, а надані позивачем докази (талон на прийом та фіскальний чек від 28.07.2021 р.) жодним чином не деталізують види цих послуг та не ідентифікують особу, якій вони надавались. Відтак суд позбавлений можливості задовольнити позовні вимоги в цій частині на заявлену позивачем суму в силу вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України. Надаючи правову оцінку обставинам справи в частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди, суд звертає увагу на таке. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої або членів її сім`ї; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі, гідності та ділової репутації особи. Частиною першою статті 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відшкодування моральної (немайнової) шкоди служить виключно меті захисту особистих немайнових прав, які є абсолютними, право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема у порушенні права власності та інших цивільних прав, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими та при настанні інших негативних явищ. При вирішені спору про відшкодування моральної шкоди суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в який матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Вказана позиція відображена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року (справа № 752/17832/14-ц). Так судом встановлено, що внаслідок події, яка мала місце 18.07.2021 р., [PERSON] було завдано фізичного болю, проведено ряд медичних маніпуляцій, в тому числі, але не виключно, накладення швів на обличчі. Певний час позивач перебувала на стаціонарному лікуванні, що суттєво змінило її звичний спосіб життя та змусило незаплановано відкоригувати свій побутовий устрій. Щодо появи у позивача 21.07.2021 р. псоріатичних бляшок, суд зауважує, що згідно МКХ-10 псоріаз відноситься до класу хвороб шкіри та підшкірної клітковини (L40.00 Псоріаз звичайний). Жодними матеріалами справи не підтверджується причинно-наслідковий зв`язок між подією та загостренням цієї хвороби, а самі причини такого загострення можуть бути різноманітними. Натомість, факт того, що загострення хвороби було діагностовано у позивача на третій день після події під час знаходження на стаціонарному лікуванні, засвідчує для суду високу ймовірність впливу зміни способу життя позивача у цей період на перебіг хронічного захворювання. Оскільки матеріалами справи достеменно підтверджується зміна способу життя позивача у вказаний період з причини події, до якої причетний відповідач, суд не вбачає підстав для виключення обставини загострення хвороби з обставин понесення позивачем моральної шкоди також через це внаслідок зміни звичного способу життя. Відтак суд вважає, що стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в еквіваленті 42000, 00 грн буде розумним, справедливим та відповідатиме ступеню її моральних та фізичних страждань. Підсумовуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 42000, 00 грн. Вирішенню підлягає питання розподілу судових витрат пропорційно до задоволених позовних вимог шляхом стягнення з відповідача на користь позивача частини понесених витрат на професійну правничу допомогу у ромірі 54, 55 %. Також вирішенню підлягає питання розподілу судових витрат пропорційно до задоволених позовних вимог шляхом стягнення з відповідача на користь держави частини судового збору, що підлягала сплаті за подання позовної заяви. При цьому, суд враховує, що згідно Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 р. № 3674-VI за подання фізичною особою позову майнового характеру ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тобто за подання позовної заяви в частині стягнення матеріальної шкоди (6997, 60 грн) ставка судового збору становила 1211, 20 грн. За подання позовної заяви про відшкодування моральної шкоди ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тобто за подання позовної заяви в частині стягнення моральної шкоди (70000, 00 грн) ставка судового збору становила 3028, 00 грн, а частка задоволених вимог про стягнення моральної шкоди становить 60 % від загального розміру позовних вимог в цій частині. Згідно ч. 4 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Outcome: partial