Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-27 00:00:00

25.10.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» через підсистему «Електронний суд» звернулося в суд з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON] в розмірі 11463,20 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовувало тим, що 30.01.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №568495666 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Зокрема, відповідач за допомогою мережі Інтернет, перейшов на офіційний сайт - www.maneyveo.ua, ознайомився в Правилами надання грошових коштів у позику, підписав Заявку, в якій вказав свої персональні дані та номер банківської картки для перерахування коштів, підписав Кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора. 30.01.2022 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 8000,00 грн. на банківську картку, реквізити якої вказані відповідачем в Заявці, а тому свої зобов`язання надати грошові кошти виконало в повному обсязі. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого закінчується 28.11.2019. 28.11.2019 ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжився до 31.12.2020. 31.12.2020 між клієнтом та фактором укладено додаткову угоду №26 від 31.12.2020 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк договору до 31.12.2021. В даній додатковій угоді договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 викладено в новій редакції, проте його дата укладання залишена як 28.11.2018 та №28/1118-01. 31.12.2021 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2022. При цьому інші умови договору залишились без змін. 31.12.2022 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №31, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2023. При цьому інші умови договору залишились без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31.12.2020. 31.12.2023 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №32, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2024. 30.10.2023 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено Договір факторингу № 30/1023-01, за умовами якого до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача. 05.07.2024, ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» уклало з позивачем ТОВ «Юніт Капітал» договір факторингу № 3009/24, за умовами якого до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 568495666 від 30.01.2022 в сумі 11463,20 грн, з яких: 8000,00 грн сума заборгованості по кредиту; 3463,20 грн сума заборгованості за відсотками. Всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення права вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «Юніт Капітал», ні на рахунки первісного кредитора. Тому позивач просить суд стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь ТОВ «Юніт Капітал» заборгованість за кредитним договором № 568495666 від 30.01.2022 в сумі 11463,20 грн, з яких: 8000,00 грн сума заборгованості по кредиту; 3463,20 грн сума заборгованості за відсотками, а також понесені судові витрати, а саме судовий збір в сумі 2422,40 та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000,00 грн. Ухвалою суду від 28.10.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судове засідання 02.01.2025 було знято з розгляду в зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді. У судові засідання 19.11.2024, 04.12.2024. 23.01.2025 представник позивача не з`явився. В прохальній частині позовної заяви зазначено, що представник позивача просить суд розгляд справи здійснювати за відсутності представника та не заперечує проти заочного розгляду справи. \~ \~ \~ \~ Відповідачка\~в судові\~засідання 19.11.2024,\~04.12.2024.\~23.01.2025\~не з`явилася. Судом вживалися заходи для повідомлення відповідачки про час та місце розгляду справи шляхом скерування судової повістки за місцем її реєстрації, однак судові повістки про призначення судового засідання на 19.11.2024, 02.01.2025, 23.01.2025 повернулися на адресу суду без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Судова повістка про призначення судового засідання 04.12.2024 була вручена відповідачці 19.12.2024. Відзив на позовну заяву, як і інші клопотання, до суду не надходили, причини неявки відповідачка не повідомила. Відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Згідно із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 25.04.2018 року у справі №800/547/17 направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому, отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Крім того отримання судової повістки відповідачкою дає підстави вважати, що відповідачка була обізнана про наявність судової справи стосовно неї. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що відповідачка про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Згідно ч. 8\~ ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на зазначені обставини, суд, у відповідності до ст. 247 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних у справі матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки усіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його оголошення. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Оскільки повне рішення виготовлено 28 січня 2025 року, то незважаючи на те, що судове засідання відбулося 23 січня 2025 року, датою ухвалення даного рішення є саме 28 січня 2025 року в силу ч. 5 ст. 268 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 30.01.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено Договір кредитної лінії №568495666 (надалі Кредитний договір) у формі електронного документа з використанням електронного підпису (а.с. 13-16). Відповідно до п. 5.4 Кредитного договору підписання аналогом цифрового підпису у формі одноразового ідентифікатора здійснювалося в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Для укладання Кредитного договору відповідачка надала кредитодавцю інформацію щодо бажання отримати кредит шляхом заповнення на вебсайті www.maneyveo.ua, 30.01.2022 заявки відповідної форми, де вказала точні та достовірні особисті дані, які необхідні для укладення договору (а.с.17). Пунктом 5.1 Кредитного договір №568495666 передбачено, що невід`ємною частиною цього договору є Правила надання грошових коштів у позику, текст яких розміщений на сайті Кредитодавця- www.maneyveo.ua, які Позичальник зобов`язався дотримуватися, уклавши цей договір. Зі змісту п. 1.1 Кредитного договору №568495666 , вбачається, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» надає [PERSON] кредитний ліміт в розмірі 8000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором. Кредит надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту, а саме до 01.03.2022. (п. 1.7 Кредитного договору №568495666). Відповідно до п.1.9 Кредитного договору №568495666, за користування кредитом нараховуються проценти в наступному порядку: - в період 30 днів нарахування процентів здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою 3,65 процентів річних, що становить 0,01 процент від суми кредиту за кожний день користування; - за умови продовження строку кредиту з наступного дня вказаного у п. 1.7 Кредитного договору проценти за користування кредитом нараховуються за індивідуальною процентною ставкою в розмірі 766,50 процентів річних, що становить 2.10 процентів від суми кредиту за кожний день користування; - за умови користування кредитними коштами після закінчення періоду, зазначеного в п. 1.7 без своєчасної оплати процентів, умови щодо їх нарахування за пільговими ставками скасовуються та застосовуються правила нарахування відсотків за Базовою процентною ставкою 766,50 процентів річних. що становить 2.10 процентів від суми кредиту за кожний день користування Крім того, додатком до Кредитного договору №568495666 від 30.01.2022 є Паспорт споживчого кредиту, який, відповідно до п. 5.1 надано позичальнику до укладення Кредитного договору, є невід`ємною частиною Кредитного договору та в якому визначено основні умови кредиту і реальну річну процентну ставку, орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача (а.с.12). В Паспорті споживчого кредиту міститься посилання на ліцензію від 14.05.2015 «Надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту» згідно Розпорядження №163 від 26.01.2017 року, ліцензія діяла на момент укладення договору. Відповідно до п. 5.2 Кредитного договору №568495666 від 30.01.2022 договір набуває чинності з моменту його підписання електронними підписами сторін та діє до повного виконання клієнтом взятих на себе зобов`язань. Отже істотні умови Кредитного договору №568495666 від 30.01.2022, укладеного між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» містяться безпосередньо у цьому договорі, який відповідачка підписала електронним підписом з допомогою одноразового ідентифікатора. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало, надало кредит шляхом перерахуванням кредитних коштів на картковий рахунок [NUMBER] відповідача в сумі 8000 грн, що підтверджується копією платіжного доручення від 30.01.2022(а.с.28). 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклало з ТОВ «Таліон Плюс» договір факторингу № 28/1118-01, за умовами клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором(а.с.31). Згідно п. 1.3 право вимоги означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Згідно п. 4.1 договору, право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі, встановленій у відповідному додатку. Згідно п. 8.2 договору, строк цього договору закінчується 28 листопада 2019 року, але в будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором. 28.11.2019 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 19 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, якою дійшли згоди продовжити строк дії договору до 31.12.2020 включно(а.с.37). 31.12.2020 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 26, якою договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 викладено в новій редакції, проте його дата укладання залишена як 28.11.2018 та №28/1118-01. Відповідно до п. 1.3 договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (в редакції від 31.12.2020) визначено, що під правом вимоги розуміються всі права грошових вимог клієнта до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.(а.с.38). Пунктом 1.2 договору визначено, що перелік кредитних договорів наводиться у відповідних додатках до договору, а саме реєстрах прав вимоги. Відповідно до п. 1.5 договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (в редакції від 31.12.2020) встановлено, що реєстр прав вимоги означає перелік прав вимоги до боржників, що відступається за договором. Форма вказаного реєстру наведена в додатку № 1 до договору. Згідно п. 4.1. договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (в редакції від 31.12.2020) наявне право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги по формі, встановленій у відповідному додатку. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до боржника та додаткового оформлення не потребує. 31.12.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 27 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, якою дійшли згоди продовжити строк дії договору до 31.12.2022 включно (а.с.43). 31.12.2022 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 31 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, якою дійшли згоди продовжити строк дії договору до 31.12.2023 включно(а.с.44). Із Реєстру прав вимоги №175 від 05.05.2022 до договору факторингу вбачається, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передало ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги до [PERSON] за договором №568495666 від 30.01.2022(а.с.46). 30.10.2023 ТОВ «Таліон Плюс» уклало з ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» договір факторингу №30/1023-01, згідно з яким ТОВ «Таліон Плюс» зобов`язалося відступити на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» зобов`язалося їх прийняти та передати грошові кошти за плату на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п. 4.1. договору факторингу №30/1023-01 право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ним відповідного реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку. Із Реєстру прав вимоги №1 від 30.10.2023 до договору факторингу №30/1023-01 вбачається, що ТОВ «Таліон Плюс» передало ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» право вимоги до [PERSON] за договором №568495666 від 30.01.2022(а.с.53). 30.09.2024 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклало з ТОВ «Юніт Капітал» договір факторингу № 3009/24. За цим договором ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» передало ТОВ «Юніт Капітал» право вимоги до [PERSON] за договором кредитної лінії №568495666 від 30.01.2022 (а.с. 60). Позивачем долучено до матеріалів позовної заяви витяг з Реєстру боржників до договору факторингу № 3009/24 від 30.09.2024, відповідно до якого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступило ТОВ «Юніт Капітал» право вимоги за кредитним договором (а.с. 60) та розрахунки заборгованості за кредитним договором №568495666 від 30.01.2022, виписку з особового рахунку за кредитним договором №568495666 від 30.01.2022 за період з 30.09.2024 по 08.10.2024 (а.с. 63-65). При ухваленні даного рішення суд керується наступними нормами. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, як передбачено статтею 11 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 510 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з п. 1 ч. 1 ст.\~512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Положеннями ст.\~514\~ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст.\~1077\~ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі №906/1174/18 зроблено правовий висновок, що правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання. Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні. За змістом статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Отже, чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак, це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою відсутність можливості укладення відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі №914/868/17, від 18 жовтня 2018 року у справі №910/11965/16. \~ \~ \~ \~Крім того, Верховний Суд у постанові від 18 жовтня 2023 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 року у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 року у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 року у справі №5026/886/2012) У постанові Верховного Суду від 4 грудня 2018 року у справі №31/160 (29/170(6/77-5/100) викладено правову позицію, згідно з якою, оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права «nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet», який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам. При цьому відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 04 червня 2020 року у справі № 910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Передати можливо лише дійсне право вимоги, тобто таке, що виникає із зобов`язання, яке не припинилось на момент передачі прав новому кредитору, та умов правочину, які не є нікчемними та не визнані судом недійними. Отже, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору (постанова Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №752/8842/14-ц, постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21 січня 2019 року у справі №909/1411/13, від 13 жовтня 2021 року у справі №910/11177/20). Обґрунтовуючи позовні вимоги, ТОВ «Юніт Капітал» посилається на те, що право вимоги від первісного кредитора\~ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», перейшло до нових кредиторів, кінцевим з яких є позивач ТОВ «Юніт Капітал», на підставі договорів факторингу, які були укладені у 2018 році, 2023 та 2024 роках. Сам же Договір кредитної лінії №568495666 від 30.01.2022 року укладений після укладення договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018\~року між\~ ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс». Умовами пункту 1.3 договору факторингу від 28.11.2018 року передбачено, що право вимоги означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Згідно з пунктом 2.1 цього договору, клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. З наведеного вище слідує, що на момент укладення договору факторингу вимога мала би бути визначеною. 30.01.2022, тобто вже після укладення зазначеного договору факторингу, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] в установленому законом порядку було укладено Договір кредитної лінії №568495666 в електронній формі про надання кредитного ліміту. Цей договір підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «MNV25QE5», який відповідно до вимог чинного законодавства був власноручно введений відповідачем для електронного підпису у відповідності до вимог частини 6 та 8 статті\~11\~і статті\~12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що відповідач ознайомився та погодився з умовами договору, а тому сторони досягли усіх істотних умов та уклали в належній формі договір про споживчий кредит. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконало зобов`язання за договором, перерахувавши кошти у визначеному розмірі на рахунок відповідачки. Однак жодної визначеної вимоги у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до [PERSON] на момент укладення договору факторингу від 28.11.2018 року не було і сторони не могли передбачити, що 30.01.2022 року буде укладено кредитний договір з відповідачкою. З врахуванням того, що майбутня вимога Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка\~фінансова допомога»\~ до відповідачки на момент укладення вказаного договору факторингу від 28.11.2018 не могла бути визначеною, оскільки її не існувало, та сторони не могли передбачити, що 30.01.2022 з\~\~відповідачкою [PERSON] буде укладено договір кредитної лінії№568495666, відповідно Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка\~фінансова допомога» право вимоги щодо [PERSON] , як боржника у зобов`язанні на момент укладення вказаного договору факторингу, не набуло, то таке право не могло бути передане цим товариством на підставі договору факторингу від 28.11.2018 ТОВ «Таліон Плюс», а в подальшому до нових кредиторів, кінцевим з яких є позивач ТОВ «Юніт Капітал»». З огляду на наведене вище, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором кредитної лінії №568495666 від 30.01.2022 у розмірі 11463,20 грн. Під час ухвалення судового рішення суд, відповідно до п. 6 ч. 1\~ст. 264 ЦПК України, вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат. Враховуючи те, що в позові відмовлено, судові витрати відшкодуванню позивачу не підлягають. \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed