Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги наступним. 05.01.2012 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Банк»та відповідачем укладений кредитний договір № 1000908810 (договір про надання споживчого кредиту). 13.10.2023 між Акціонерним Товариством «ОТП Банк» (попередня назва - Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Банк»)та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 13/10/23, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором від 05.01.2012 у розмірі 89 659,89 грн. З урахуванням наведеного, позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та понесені судові витрати. Від представника відповідача надійшла заява про застосування строків позовної давності, що обґрунтована наступним. Згідно п. 1.1 Договору про надання споживчого кредиту № 1000908810 від 05.01.2012, строк кредиту становить 12 місяців, тобто, до 05.10.2013. Згідно п. 1.4.1 Договору, відповідач зобов`язана повернути кредитору суму отриманого кредиту та виконати всі зобов`язання не пізніше 05.01.2013, отже, дія договору закінчилась 05.01.2013. 13.10.2023 між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладений договір факторингу, а до суду ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулось лише 19.07.2024. Від представника позивача в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Від представника відповідача - адвоката Усенка А.В., надійшло клопотання про розгляд справи без участі сторони відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 05.01.2012 між ТОВ «ОТП Банк»та відповідачем укладений кредитний договір № 1000908810 (договір про надання споживчого кредиту) (а.с. 5-7). 13.10.2023 між АТ «ОТП Банк» (попередня назва - ТОВ «ОТП Банк»)та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 13/10/23, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором від 05.01.2012 у розмірі 89 659,89 грн (а.с. 10-11). Відповідно до Витягу з реєстру боржників № 2 до Договору факторингу № 13/10/23 від 13.10.2023, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до [PERSON] в розмірі 88 159,89 грн, з яких: 60 538,20 грн - заборгованість за основним боргом; 27 621,69 грн - заборгованість за відсотками (а.с. 12). Згідно приписів ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомлені визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконувати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання. Згідно із ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Матеріалами справи підтверджено та не заперечується з боку відповідача отримання кредитних коштів та того факту, що внаслідок неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору, виникла заборгованість. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно змісту ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Як встановлено судом, відповідач порушила умови укладеного кредитного договору, оскільки належним чином не виконувала свого зобов`язання щодо сплати в рахунок повернення кредиту щомісячних платежів, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, стягнення якої позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ» має право вимагати в судовому порядку. Однак, розглядаючи заяву представника відповідача про застосування строків позовної давності, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Згідно частин 1, 5 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності (ст. 262 ЦК України). У законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 ЦК України). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Судом встановлено, що строк кредиту - 12 місяців, тобто, з 05.01.2012 по 05.01.2013 включно, про що також зазначено і у пунктах 1.1 та 1.4.1 Договору. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено ст. 1050 ЦК України - якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов`язання, що деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами (щомісячно) (п. 1.4.2 Договору) та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Отже, аналізуючи вищенаведені норми, суд дійшов до висновку, що перебіг строку позовної давності за вимогами до [PERSON] закінчився 06.01.2013, тобто до подання позову 29.07.2024 (а.с. 81). Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦПК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі, понесені витрати зі сплати судового збору залишаються за позивачем. На підставі статей 256, 257, 267, 1082 ЦК України,

Outcome: dismissed