Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-16 00:00:00

03.12.2024 [PERSON] звернулася до суду з позовом, який в подальшому було уточнено, до органу опіки та піклування виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області про звільнення її від сплати заборгованості по аліментах в сумі 258 398 грн, мотивуючи тим, що відповідно до рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 25.01.2017 у неї було відібрано малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , а також стягнуто з неї на користь установи або фізичної особи, де будуть перебувати діти, аліменти на їх утримання в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку до повноліття дітей, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Однак, в період з квітня 2017 року по жовтень 2024 року, станом на 08.11.2024 виникла заборгованість зі сплати аліментів в сумі 258 398 грн 53 к. Зазначила, що не сплачувала аліменти, так як опинилася у складних життєвих умовах, важко хворіла, у зв`язку з чим у 2019 році отримала ІІІ групу інвалідності, не мала свого житла. Крім того, в неї народилося ще двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , на яких вона отримує допомогу як одинока мати та як малозабезпечена сім`я. Проте, цих коштів не вистачало на достатнє забезпечення дітей, а працювати вона не може за станом здоров`я. Наразі, вона перебуває у скрутному матеріальному становищі. За таких обставин просила звільнити її від сплати заборгованості по аліментах. Ухвалою суду від 04.12.2024 позовна заява була залишена без руху, а позивачці надано строк для усунення її недоліків. 05.12.2024 позивачкою усунуто недоліки позовної заяви. Ухвалою суду від 06.12.2024 прийнято позовну заяву до свого провадження; призначено підготовче засідання на 30.12.2024, 09:30 годину. Ухвалою суду від 30.12.2024 закрито підготовче провадження та призначення справу до судового розгляду на 17.01.2025, 09:30 годину. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала повністю та пояснила, що вона не відмовляється від сплати аліментів, але в неї є ще двоє малолітніх дітей, у яких проблеми зі здоров`ям та яких також треба утримувати. Крім того, вона має інвалідність і тих коштів, які їй виплачують як допомогу та пенсію, зовсім не вистачає на життя. Зазначила, що у молодших дітей - доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , є біологічний батько, який також як і вона має утримувати їх, однак він не допомагає матеріально. З позовом про визнання батьківства та стягнення аліментів на їх утримання вона не зверталася до суду. Зазначила, що наразі, вона звернулася до державного виконавця із заявою про реструктуризацію суми заборгованості. За таких обставин просила позов задовольнити. Представниця позивачки - адвокат Рідош-Шаповал В.І. у судовому засіданні підтримала позов та зазначила, що позивачка не знала про існування рішення про стягнення з неї аліментів, а тому і не сплачувала їх. Копію такого рішення вона не отримувала, так як була відсутня під час розгляду справи. Крім того, на утриманні позивачки є ще малолітні діти, вона отримує невелику пенсію по інвалідності та допомогу малозабезпеченим сім`ям та одиноким матерям, а тому цих коштів не вистачає. За таких обставин просила позов задовольнити. Представниця відповідача - органу опіки та піклування виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області Пасічник Л.І. позов не визнала, оскільки діти позивачки заслуговують на утримання, а позивачка мала можливість сплачувати аліменти, так як отримувала пенсію по інвалідності, проте не сплачувала їх. За таких обставин заперечувала проти задоволення позову. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні у справі письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 25.01.2017 у [PERSON] , [INFO] , було відібрано малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , а також стягнуто з неї аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку до повноліття дітей, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку (а.с.21-23). Зі свідоцтв про народження [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , вбачається, що їх батьками є [PERSON] (батько) та [PERSON] (мати) (а.с.18,19). Місце поживання [PERSON] зареєстроване в [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Реєстру Тишківської територіальної громади (а.с.5). Згідно з даними довідки про внесення відомостей з Єдиного державного демографічного реєстру, сформованої 25.03.2021, місце проживання [PERSON] , [INFO] , було зареєстроване по [ADDRESS] , однак вона зняла з реєстрації 25.03.2021 (а.с.4). З довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА № 556818 від 28.05.2019 вбачається, що [PERSON] має третю групу інвалідності за загальним захворюванням і інвалідність надана їй безстроково (а.с.6). Відповідно до довідок про доходи, виданих Управлінням соціального захисту населення Первомайської міської ради Миколаївської області за 2019-2024 роки (а.с.7-12), [PERSON] у період з червня 2019 року по червень 2020 року включно та з жовтня 2022 року по вересень 2023 року включно [PERSON] отримувала допомогу малозабезпеченим сім`ям, а з жовтня 2022 року по березень 2023 року включно - допомогу на дитину одиноким матерям. Крім того, з січня 2023 року по вересень 2023 року включно, з листопада 2023 року по грудень 2023 року включно [PERSON] отримувала допомогу малозабезпеченим сім`ям, а також з січня 2023 року по березень 2023 року включно - допомогу одиноким матерям, а з січня 2024 року по листопад 2024 року включно - допомогу одиноким матерям та допомогу малозабезпеченим сім`ям. Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 12.11.2024, [PERSON] у 2020-2024 роках (а.с.15-17) отримувала державну та соціальну матеріальну допомогу та соціальні виплати з відповідних бюджетів. Зазначене підтверджує те, що позивачка була платоспроможна, а тому мала можливість сплачувати аліменти. З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виконаного головним державним виконавцем у ВП № 57639150, вбачається, що розмір заборгованості по аліментах позивачки за вищезазначеним рішенням суду станом на 08.11.2024 за період з квітня 2017 року по жовтень 2024 року становить 258 398 грн 53 к. (а.с.13-14). Із зазначеного розрахунку слідує, що позивачка не сплатила жодного платежу по сплаті аліментів на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Зазначені обставини сторонами не опорюються. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею кошів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ч.2 ст.27 Конвенції ООН «Про права дитини» батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення дітьми повноліття. Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до СК України аліменти, одержані на дитину, є її власністю. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами винятково за цільовим призначенням в інтересах дитини. Припинення стягнення аліментів можливе, якщо одержувач аліментів не витрачає отримані ним гроші на дитину. Контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей. Відповідно до положень ч.1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини», ч.7 та ч.8 ст. 7 СК України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Згідно до ч.1 ст. 188 СК України батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину, якщо дохід дитини набагато перевищує дохід кожного з них і забезпечує повністю її потреби, а частиною 2 цієї статті передбачено, що батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Положеннями ч.4 ст. 273 ЦПК України передбачено, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до ч.1 ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Згідно до ч.2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року суд, у випадках передбачених ст. 197 СК України, може частково або повністю звільнити платника аліментів від сплати заборгованості по аліментам. Вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення. Викладене вище повністю узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах № 343/860/17 від 21.11.2018 року та № 344/12158/16-ц від 01.08.2018 року. Як зазначено в постанові Верховного Суду від 29.06.2022 року у справі №596/826/21-ц щодо звільнення від сплати аліментів, з урахуванням предмета цієї категорії спорів (припинення стягнення аліментів на утримання дитини, звільнення від сплати заборгованості), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час вирішення спору судом та ухвалення рішення у справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (висновок Верховного Суду у постанові від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17). З досліджених у судовому засідання доказів вбачається, що позивачка була обізнана про стягнення з неї аліментів на утримання дітей на користь певної установи, де вони перебувають, при цьому згідно з вищезазначеним розрахунком заборгованості за період з квітня 2017 року по теперішній час вона жодного разу не здійснила сплату аліментних платежів, внаслідок чого утворилась заборгованість, доказів виникнення якої у зв`язку з тяжкою хворобою (інвалідністю) позивачки або іншою обставиною, що має істотне значення, матеріали справи не містять і на такі обставини позивачка не посилається. Отже, враховуючи те, що позивачкою не надано суду належних та допустимих доказів в обгрунтування позовних вимог, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Наявність зміни обставин, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість, припинення, чи існування обставин, що мають істотне значення, пред`являючи наданий позов, в тому числі, звільнення її як від сплати аліментів, так і за заборгованістю за ними, позивачкою не доведено та в процесі розгляду справи судом не встановлено. За таких обставин в задоволенні позову слід відмовити. На підставі наведеного, ст.ст. 141, 180-181, 188, 197, 273 СК України та,

Outcome: dismissed