Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Продан О.В., звернулася до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачка [PERSON] є рідною бабусею неповнолітньої дитини (внучки) [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з бабою, оскільки мати дитини (дочка позивачки) [PERSON] померла [INFO] . З моменту смерті дочки позивачки неповнолітня [PERSON] перебуває на повному утриманні своєї баби, яка здійснює догляд за нею та забезпечує виховання. У свою чергу відповідач своїх обов`язків по вихованню і утриманню дочки не виконує. Розвитком та станом здоров`я власної дитини не цікавиться взагалі. Батько не виявляє бажання спілкуватися з дитиною, яка в свою чергу не проявляє до нього жодних почуттів. Всі питання щодо виховання дитини вирішуються позивачкою самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. У зв`язку з цим позивачка звернулася до суду з даним позовом та просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі по 4500 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися, однак представник позивачки подала до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у їх відсутність. Відповідач належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, з невідомих суду причин в судове засідання не з`явився і від нього не надійшло жодного клопотання про відкладення слухання справи або поважні причини неявки. Відзив на позов відповідач не подав. Відповідно до ст. 223 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутність сторін на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків. У судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що позивачка [PERSON] є рідною бабусею своєї онуки - [PERSON] , [INFO] . Мати дитини, дочка позивачки [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 15.04.2021. Батьком дитини [PERSON] , [INFO] , є відповідач [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] від 09.12.2008. Після смерті дочки позивачки всі обов`язки по вихованню та утриманню онуки покладені на позивачку. Згідно матеріалів справи неповнолітня [PERSON] , [INFO] , проживає разом з позивачкою та знаходиться на її повному утриманні та забезпеченні. Відповідач, як батько, у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Суд констатує, що правовідносини, яким відповідають встановлені фактичні обставини, врегульовані нормами\~Сімейного кодексу України. За змістом\~ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тобто обов"язок утримувати дитину є рівним для обох батьків. За вимогами ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно частини 2 статті 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище\~дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей,\~непрацездатних\~чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року (далі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 1 і 2 ст. 27 Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № З "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.258 Сімейного кодексу України баба і дід мають право на самозахист внуків, баба і дід мають право звернутися за захистом прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх та повнолітніх непрацездатних внуків до органу опіки та піклування або до суду без спеціальних на те повноважень. З матеріалів справи встановлено, що в провадженні Виноградівського районного суду перебуває цивільна справа №299/575/24 за позовом баби дитини щодо позбавлення відповідача батьківських прав. Згідно ч.2 ст.141 Сімейного кодексу України окреме проживання батьків від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини. У відповідності з ч.2 ст.157 Сімейного кодексу України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні. З матеріалів справи встановлено, що відповідач є молодою, здоровою людиною, а тому суд вважає, що він, як батько зобов`язаний брати участь в утриманні дочки. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які будуть стягуватися з відповідача, як аліменти на його дитину, суд приймає до уваги встановлені у справі обставини,

Outcome: approved