Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-15 00:00:00

І. Рух провадження та процесуальні рішення Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 19 грудня 2024 року відкрито провадження у справі за позовом ТОВ «фінансова компанія Пінг-Понг» (далі -Позивач) до [PERSON] ( далі - Відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 21910 гривень та розгляд справи призначено на 16 січня 2025 року. 16 січня 2025 року в судове засідання з`явився представник Відповідач. Представник Позивача надіслав до суду 06 січня 2025 року заяву про проведення судового засідання без його участі. ІІ. Стислий виклад позиції сторін Позивач зазначає, що 27 лютого 2020 року на офіційному сайті ТОВ «Мілоан» Відповідач подав заяву на отримання кредиту №1112261, а також прийняв умови та правилами договору про споживчий кредит №1112261 від 27 лютого 2020 року, які розміщені на веб-сайті ТОВ «Мілоан», шляхом підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором прийняття пропозиції укласти кредитний договір у формі електронного правочину. На виконання укладеного договору ТОВ «Мілоан» перерахував Відповідачу кошти в сумі 8000 гривень. 01 квітня 2020 року згідно умов договору факторингу №01/04 ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за кредитним договором №1112261 від 27 лютого 2020 року на користь ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», а останнє набуло права вимоги до Відповідача. Позивач набув право вимоги до Відповідача на підставі договору, укладеного 13 грудня 2021 року між ним та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» Згідно додатку №1 до договору факторингу сума боргу перед Позивачем становить 21 910 гривень, із яких: -8000 гривень - заборгованість за тілом кредиту; -12 950 гривень - заборгованість за відсотками; -960 гривень - заборгованість за комісією. Тому, у відповідності до статей 509,525,526,530,610,612,1049,1054 Цивільного кодексу України, Позивач просить стягнути з Відповідача на його користь: - заборгованість за кредитним договором №1112261 від 27 лютого 2020 року в розмірі 21 910 гривень; - понесені судові витрати: судовий збір в розмірі 2422 гривні 40 копійок та витрати на правову допомогу у розмірі 6 000 гривень. Відповідач надіслав на адресу суду 13 січня 2025 року відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити Позивачу у задоволенні позовних вимог за спливом строків позовної давності звернення до суду. У випадку відхилення даного клопотання, позовні вимоги Позивача задовольнити частково та стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 11 520 гривень, де 8000 гривень - це основна заборгованість та 3 520 гривень - проценти за користування кредитом. Вважає, що : -належним доказом на підтвердження розміру боргу має бути виписка про рух коштів, а не тільки платіжне доручення про перерахунок коштів без відмітки банку з датою валютування платежу; -Позивачем не доведено факт відступлення боргу, а також не повідомлено Відповідача про зміну кредитора -Право кредитодавця нараховувати відсотки припиняється після спливу визначеного договором строку, який в конкретному випадку сплинув 20 березня 2020 року, тому розмір відсотків не може бути більше 3250 гривень, який становлять відсотки за період з дати укладення договору по 20 березня 2020 року; -Визначений в договорі обов`язок сплачувати комісію є нікчемним, оскільки цим пунктом перебачено сплату за надання інформації, безоплатність якої передбачена статтею 11 Закону України «Про споживче кредитування»; -Строк позовної давності сплинув 21 березня 2023 року, тобто через 3 роки після невнесення позичальником коштів, що є підставою для відмови в задоволенні позову у відповідності до статті 267 Цивільного кодексу України ІІІ. Докази, досліджені судом щодо укладення кредитного договору №111261 від 27 лютого 2020 року 1.Кредитний договір №1112261 від 27 лютого 2020 року, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» та Відповідачем укладений кредитний договір 27 лютого 2020 року на суму 8000 гривень строком на 22 дні, термін повернення кредиту 20 березня 2020 року. Проценти за користування кредитом становлять 3520 гривень, які нараховуються за ставкою 2.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. 2.Графік розрахунків, який є додатком №1 до кредитного договору, відповідно до якого розрахована сума за тілом кредиту та проценти, які Відповідач повинен сплатити до 20 березня 2020 року. 3.Анкета-заява на кредит №1112261, дата створення 27 лютого 2020 року, відповідно до якої містяться персональні дані Відповідача та інформація щодо кредиту. 4.Відомості про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором №1112261 від 27 лютого 2020 року, відповідно до якого Відповідач повинен щодня потягом строку договору сплачувати проценти у розмірі 160 гривень. 5.Платіжне доручення №15885402 від 28 лютого 2020 року, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» переказав Відповідачу кредитні кошти у сумі 8 000 гривень за договором №1112261. щодо договору факторингу №01/04 від 01 квітня 2020 року 6.Копія договору факторингу №01/04 від 01 квітня 2020 року та додатки до договору, відповідно до ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за кредитним договором №1112261 від 27 лютого 2020 року на користь ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», а останнє набуло права вимоги до Відповідача. 7.Витяг з додатку до договору факторингу №01/04 від 01 квітня 2020 року, відповідно до якого загальна сума заборгованості Відповідача становить 21 910 гривень за кредитним договором №1112261 від 27 лютого 2020 року. щодо договору факторингу №1/4 від 13 грудня 8.Договір факторингу №1/4 від 13 грудня 2021 року, відповідно до якого між ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» та Позивачем укладено договір факторингу 1/4 , у відповідності до умов якого та згідно додатку №1 до договору факторингу, Позивач набув право грошової вимоги до Відповідача за договором про споживчий кредит №1112261 від 27 лютого 2020 року. 9.Витяг з додатку до договору факторингу №1/4 від 13 грудня 2021 року, відповідно до якого загальна сума заборгованості Відповідача становить 21 910 гривень, з яких: 8000 гривень сума заборгованості за тілом, 12 950 гривень - сума заборгованості за відсотками, 960 гривень - сума заборгованості за комісією відповідно до кредитного договору №1112261 від 27 лютого 2020 року. IV. Фактичні обставини, встановлені судом В ході судового розгляду встановлено, що між ТОВ «Мілоан» та Відповідачем укладено №1112261 від 27 лютого 2020 року, відповідно до якого Відповідачу надано кредит на суму 8000 гривень строком на 22 дні, термін повернення кредиту 20 березня 2020 року. Проценти за користування кредитом становлять 3520 гривень, які нараховуються за ставкою 2.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (пункт ІІІ.1 Рішення). Підписання договору відбулось із застосуванням одноразового ідентифікатора, скерованого на номер телефону Відповідача. 28 лютого 2020 року ТОВ «Мілоан» перевело на рахунок Відповідача кошти в сумі 8000 гривень, що підтверджується платіжним дорученням ( пункт ІІІ.5 Рішення). Позивач набув право вимоги на підставі укладених договорів факторингу, що підтверджується договорами та додатками ( пункти ІІ.6-ІІІ.9 Рішення). На час розгляду справи Відповідачем не надано доказів погашення зазначеної простроченої заборгованості. V. Висновки суду Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 629 цього Кодексу Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно статті 530 цього Кодексу якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно статті 1054 цього Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит), позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено в ході розгляду справи, Відповідачем не виконано умови укладеного Договору та не повернуто Позивачеві отримані кошти. Факт отримання коштів підтверджується договором та платіжним дорученням, а також не спростовується Відповідачем та його представником в судовому засіданні. Перехід права вимоги до Позивача підтверджується договорами факторинга, предметом договору в яких є право вимоги до боржників, в тому числі стосовно Відповідача, що підтверджується витягами із додатків до договорів факторингу. У суду відсутні сумніви щодо відповідності наданих копій оригіналам документів. Відповідно до частини шостої статті 95 ЦПК України якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. Відповідачем не заявлялось клопотання про витребування оригіналів договорів та додатків, в зв`язку із чим у суду відсутні підстави не брати ці докази до уваги. Суд відхиляє доводи Відповідача щодо неповідомлення його про зміну кредитора з огляду на наступне. Відповідно до статті 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до статті 518 Боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред`явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов`язок до пред`явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання. Відповідач не надав доказів погашення заборгованості первісному кредитору, а до Позивача перейшло право вимоги, в зв`язку із чим він має право звертатись із відповідним позовом, а неповідомлення Відповідача про зміну кредитора не впливає на факти наявності у останнього заборгованості. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту підлягають задоволенню щодо розміру заборгованості за процентами Відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4528/16 ( пункти 81-85) що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга статті 1050 ЦК України). Саме за це благо - можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу - позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України. Зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України. Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. Суд бере до уваги вищевказані висновки Верховного Суду та вважає, що нарахування відсотків за користування кредитом може здійснюватись на підставі статті 1048 Цивільного кодексу України виключно протягом строку дії договору. Відповідно до умов договору ( пункті ІІІ.1 Рішення), його укладено на 22 днів. Розмір відсотків за Договором становить 2 % в день від суми кредиту за кожен день користування ним. Таким чином, нарахування відсотків за користування кредитом в цій справі становить має становити 8000 х 2% х 22= 3520 гривень. Таким чином, в частині стягнення заборгованості за процентами позовні вимоги підлягають задоволенню в частині 11520 гривень, а не 21 910 гривень, як просить Позивач. щодо комісії Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного в постанові Великої Палати від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність до засад цивільного законодавства. В цій конкретній справі комісія визначена за надання кредиту, тобто за дії, які фактично первинний кредитор здійснював на власну користь, в зв`язку із чим Суд враховує вказані висновки Верховного Суду та вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за комісією. щодо строків позовної давності Відповідно до частини шостої статті 261 Цивільного кодексу України, за кредитним договором перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання. Договір укладений 27 лютого 2020 року до 20 березня 2020 року. Перебіг позовної давності почався із 21 березня 2020 року та строк його закінчення 21 березня 2023 року. 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан, який неодноразово продовжується. Відповідно до пункту 19 Прикінцевих положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки позовної давності продовжуються на строк його дії. Воєнний стан неодноразово продовжувався та є чинним на цей час на території України Таким чином, перебіг позовної давності по даному кредитному договору не закінчився, в зв`язку із чим доводи Відповідача щодо застосування строку позовної давності та відмови на цій підставі в задоволенні позову Судом відхиляються. У відповідності до статті 12 Цивільного процесуального кодексу цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчинення чи невчиненням нею процесуальних дій. Позивачем надано суду докази на підтвердження обставин, на які він посилається. Відповідач надав до суду відзив, відповідно до якого готовий сплатити тіло кредиту 8000 гривень та 3520 гривень процентів за користування кредитом. Відповідно, справа розглянута на підставі наявних доказів, за результатами дослідження яких Суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту та процентами. VI. Щодо судового збору Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 2422,40 гривень. Позов задоволено в сумі 11520 гривень, що становить 52.57 % від суми заявлених вимог. 52.57 % від суми сплаченого судового збору становить 1273 гривні 67 копійок. Таким чином, з Відповідача на користь Позивача мають бути стягнуті судові витрати , які складаються із судового збору, в сумі 1273 гривні 67 копійок. VІI. Щодо витрат на професійну правову допомогу Пунктом 1 частини третьої статті 133 Цивільно процесуального кодексу України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу до матеріалів справи представником Позивача було надано: -Договір про надання правничої допомоги між Позивачем та адвокатом Білецьким Б.М., відповідно до якого адвокат взяв на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу по захисту прав Позивача; -Додаткова угода до цього Договору, відповідно до якої адвокат прийнято на себе зобов`язання представляти інтереси Позивача у справі за кредитним договором Відповідача; -Детальний опис наданих послуг, згідно якого Позивачеві надані послуги: складання позовної заяви -3 години, вартість 1 години становить 1000 гривень; правовий аналіз обставин 1,5 годин, вартість 1 години 1500 гривень; формування додатків до позовної заяви 1 година вартістю 750 гривень. Загальна вартість наданих послуг складає 6000 (шість тисяч) гривень. -Акт підтвердження факту надання правничої допомоги адвокатом, відповідно до якого зазначені види послуг та їх вартість за годину. Загальна вартість наданих послуг складає 6000 (шість тисяч) гривень. Відповідно до частини третьої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Суд вважає, що заявлені витрати пов`язані із розглядом справи. Одночасно із урахуванням поведінки сторін під час розгляду справи, розміру позовних вимог, що підлягають задоволенню, а також заявленого часу для надання правничої допомоги, що є надмірним для типової справи про стягнення заборгованості за одним договором на суму 21910 гривень, Суд вважає, що розмір заявлених витрат перебільшує пропорційний до предмета спору, поведінку сторін під час розгляду справи та вважає, що заявлені витрати підлягають стягненню частково, а саме у розмірі 4 000 гривень. Відповідно до пункту 3 частини другої статті 141 Цивільно процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин, витрати Позивача на правничу допомогу підлягають відшкодуванню Відповідачем в розмірі 4000 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved