Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-29 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом про стягнення з відповідача матеріальної шкоди, спричиненою дорожньо-транспортною пригодою з покладенням на відповідача судових витрат. В обґрунтування позову зазначив, що у зв`язку із нанесенням відповідачем матеріальної шкоди автомобілю позивача та відсутності у відповідача полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, з відповідача підлягає стягненню відповідна матеріальна шкода. Ухвалою від 24.10.2024 Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області направив позовну заяву за підсудністю до Ленінського районного суду м. Кіровограда. Ухвалою від 19.11.2024 зазначену позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та постановлено здійснювати розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (з повідомленням) сторін. Позивач 30.01.2025 подав заяву про розгляд справи без його участі. Позов підтримав повністю. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином в розумінні положень ст. 128 ЦПК України, про що свідчить повернутий конверт на адресу суду з відміткою "за закінченням терміну зберігання". Крім того відповідач повідомлений про розгляд даної справи судом, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення № 0610213163925. Відповідачем до суду відзив на позовну заяву не подано. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно з ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Вивчивши матеріали справи, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. \~ \~ \~ \~18.05.2024 о 13:09 год. в м. Кропивницькому на нерегульованому перехресті вул. Братів Ельворті та вул. Київська, водій [PERSON] , керував транспортним засобом «Volkswagen Golf», іноземний номерний знак [NUMBER] та при русі другорядною дорогою, що позначена дорожнім знаком 2.1, не надав переваги в русі транспортному засобу «Opel Astra», державний номерний знак для разових поїздок [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , що рухався головною дорогою, що позначена дорожнім знаком 2.3, внаслідок чого допустив з ним зіткнення, та в результаті дорожньо - транспортної пригоди транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень з матеріальними збитками. Відповідач місце події залишив. Для встановлення обставин події було проведено ряд поліцейських заходів. Відповідач вищевказаними діями, порушив вимоги п. 16.1 1,п.п. 2.10 а) Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 124, ст. 122-4 КУпАП. Вищевказані обставини встановлені в постанові Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11.07.2024 по справі №405/4052/24, якою визнано винним відповідача, у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та на підставі ст.36 КУпАП накладено на нього адміністративне стягнення шляхом поглинення менш суворого стягнення більш суворим у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн (а.с. 7-10). В результаті вищезазначеної ДТП автомобілю позивача Opel ASNRA, реєстраційний номер [NUMBER] нанесено матеріальну шкоду в розмірі 87\~180,69 грн, що підтверджується висновком експертного транспортно-товарознавчого дослідження №4213, складеного 10.06.2024 (а.с.12-23). Право власності позивача на вищевказаний транспортний засіб Opel ASNRA, реєстраційний номер [NUMBER] підтверджується договором купівлі-продажу PBRO-3289362024 від 23.02.2024 року (а.с. 11). Позивач зазначає, що у відповідача був відсутній поліс цивільної відповідальності. У позивача був наявний поліс цивільної відповідальності №ЕР-220249365, але страхова компанія «КНЯЖА» відмовила позивачу у відшкодуванні матеріальної шкоди посилаючись на те, що у Відповідача не була застрахована цивільна відповідальність, радила звернутися до МТСБУ. Листом від 31.10.2024 МТСБУ відмовило позивачу у відшкодуванні шкоди внаслідок вищезазначеної ДТП (а.с. 46). Вказані обставини й стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом до відповідача. Розглядаючи спір по суті, суд враховує таке. Згідно зі статтями 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положень статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Така підстава є юридичним фактом. Отже, завдання шкоди є підставою виникнення зобов`язання з відшкодування шкоди. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайнових правам фізичної або юридичної особа, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. За змістом вказаної норми, за загальним правилом: по-перше, в повному обсязі, а по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала, шкода підлягає відшкодуванню. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням). Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон N 1961-IV), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Згідно зі ст. 3 Закону N 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 5 Закону N 1961-IV об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону N 1961-IV). Відповідно до п. п. 9.1,9.2 ст. 9 Закону N 1961-IV страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Відповідно до пункту 39.1 статті 39 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом. Відповідно до п. п. 41.1 "а" ст. 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ за рахунок коштів Фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував цивільно-правову відповідальність. Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону N 1961-IV у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 28 Закону N 1961-IV, шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Згідно зі ст. 29 Закону N 1961-IV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. В силу ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. У п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27.03.92 року N 6, судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Вина відповідача [PERSON] у заподіяні шкоди позивачу підтверджується матеріалами справи, в тому числі, постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11.07.2024 у справі №405/4052/24, яка набрала законної сили. У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі N 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Сторона позивача вказує, що Моторне (транспортне) страхове бюро України відмовило у відшкодуванні нанесеної шкоди, що підтверджується листом від 09.10.2024 (а.с. 46). \~ \~ \~ \~ Враховуючи, що вартість відновлювального ремонту автомобіля марки Opel ASNRA, реєстраційний номер [NUMBER] , згідно з висновком експертного транспортно-товарознавчого дослідження №4213 від 06.06.2024, становить 87\~180,69 грн, суд вважає за можливе стягнути з винуватця ДТП [PERSON] 87\~180,69 грн матеріальної шкоди, яка спричинена дорожньо-транспортною пригодою. Відповідач ні в який спосіб не заперечив позовні вимоги, не скористався своїм правом на подачу відзиву та спростування доводів позивача. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України). Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. (Висновок ВС викладений у Постанові від 02.10.2018 у справі N 910/18036/17). \~ \~ \~ \~Дослідивши зібрані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача.

Outcome: approved