Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-19 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовною заявою в якій просить стягнути із відповідача заборгованість зі сплати внесків на утримання будинку, споруд та прибудинкових територій з 01.09.2023 по 01.11.2024 у розмірі 5 579, 84 грн, інфляційне нарахування у розмірір 377,04 грн та 3% річних у розмірі 105,09 грн, а всього у розмірі 6 061,97 грн; вирішити питання розподілу судових витрат. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідач є співвласником багатоквартирного (житлового) будинку [ADDRESS] , у відповідача є обов`язок своєчасно сплачувати внески на управління, утримання та забезпечення належної експлуатації багатоквартирного будинку, споруд та прибудинкової території. Позивач, як неприбуткова організація, частково шляхом самозабезпечення та частково шляхом залучення суб`єктів господарювання здійснює управління, утримання та експлуатацію багатоквартирного (житлового) будинку [ADDRESS] та утримує його прибудинкову територію за рахунок внесків співвласників будинку, напряму розраховуючи цими коштами із безпосередніми виконавцями робіт та надавачами послуг. Позивач належним чином виконує свої зобов`язання. Відповідач ухиляється від виконання обов`язку здійснювати оплату у розмірі, строки та порядку, визначених чинним законодавством. Разом із тим, оскільки відповідач неналежно виконував взяті на себе зобов`язання, а отже прострочив виконання грошового зобов`язання, а відтак такому необхідно здійснити оплату 3% річних та інфляційних втрат у відповідності до ст. 625 ЦК України. Відповідачем не подано відзив на позов, який би містив заперечення на нього. 18 листопада 2024 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. До суду представником позивача подано заяву про розгляд справи у його відсутності. Просить повністю задовольнити позовні вимоги. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце судового засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив на позовну заяву, а відтак, враховуючи що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи та враховуючи наявність умов передбачених ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу, яка внесена до протоколу судового засідання, про заочний розгляд справи з дотриманням вимог, встановлених ст. 281 Цивільного процесуального кодексу України. Згідно з ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного. [PERSON] є власником житлового приміщення - квартири [ADDRESS] , що підтверджено Інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08 листопада 2024 року номер довідки 402955847. Згідно з ст. 322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна. Об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Відповідно до п. 3 Статуту Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ПАРКОВЕ МІСТО 45» (далі - Статут) забезпечує належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території. Аналогічна правова норма міститься у п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Відповідно до п.3.2 протоколу № 1 Зальних зборів ОСББ «ПАРКОВЕ МІСТО 45» від 29 вересня 2019 року затверджено розмір щомісячних внесків з утримання будинку, споруд та прибудинкової території для власників квартири у будинку [ADDRESS] та граничний термін сплати такого внеску до 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Сплата таких внесків є обов`язковою для всіх співвласників (п. 3 Статуту). Відповідно до розрахунку заборгованості по квартирі [ADDRESS] борг по внескам на утримування багатоквартирного будинку, споруд та прибудинкової території за період з 01 вересня 2023 року по 01 листопада 2024 року становить у розмірі 5579,84 грн. Даний розрахунок відповідачем не оспорюється, а відтак приймається судом до уваги, як такий що чинний. Враховуючи встановлені обставини, суд прийшов до висновку про те, що позов у цій частині підлягає задоволення шляхом стягнення з відповідача на користь позивача боргу по внескам на утримування багатоквартирного будинку, споруд та прибудинкової території за період 01 вересня 2023 року по 01 листопада 2024 року становить у розмірі 5579,84 грн. Щодо частини позовної вимоги про відповідальність відповідача за прострочення виконання грошового зобов`язання, суд прийшов до наступного. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина 2 цієї статті). У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, який у силу ч.4 ст.264 ЦПК України враховується судом при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин. Правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовими зобов`язаннями, у яких, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України), - вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Суд зазначає, що позивач належним чином виконав умови договору, адже у строки та в порядку надав споживачеві послуги з утримання будинку та прибудинкової території. Згідно з розрахунку заборгованості по квартирі [ADDRESS] у частині нарахувань встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми за період з 01 вересня 2023 року по 01 листопада 2024 року становить у розмірі 377,04 грн інфляційні втрати та 105,09 грн - 3 % річних. Будь-яких доказів на спростування розрахунку заборгованості відповідачем не надано, а тому такий приймається судом до уваги. Таким чином, враховуючи встановлені обставини суд прийшов до переконання про те, що оскільки відповідач не виконав грошового зобов`язання у встановлені строки, а відтак з такого на користь позивача необхідно стягнути інфляційні втрати у сумі 377,04 грн та три відсотки річних розмірі 105,09 грн у відповідності до ст. 625 ЦК України, а позов в цій частині задовольнити. Отже, суд прийшов до висновку про те, що позов необхідно задовольнити повністю. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суд сплачено судовий збір у сумі 3028,00 грн, що підтверджено платіжними дорученнями, які містяться у матеріалах справи. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 3028,00 грн. Щодо стягнення судових витрат понесених на професійну правничу допомогу, суд прийшов до наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 137 цього Кодексу витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків, надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України для цілей розподілу судових витрат розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з акта прийому-передачі виконаних робіт за договором про надання правової допомоги № 2/07.2024 загальна вартість наданих послуг складає у сумі 3000,00 грн за аналіз справи та формування доказової бази у справі та підготовки позовної заяви до відповідача. Здійснення оплати підтверджено платіжними дорученнями наявними у матеріалах справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. З урахуванням наведеного, оцінюючи об`єктивно складність цієї справи, предмет спору щодо стягнення заборговнаості за житлово-комунальні послуги, вирішення справи по суті шляхом задоволення позову у порядку спрощеного позовного провадження та відсутністю судових засідань у цій справі, враховуючи, складання заяв по суті; з огляду на приписи п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, суд вбачає наявність підстав для часткового задоволення заяви позивача про стягнення з відповідача у даній справі витрат на правничу допомогу, а саме у розмірі 1000,00 грн, що відповідає критерію реальності та розумності, та є співмірним, виходячи зі складності, категорії справи, виконаних адвокатом робіт та наданих адвокатських послуг, а відтак заяву представника позивача задовольнити частково.

Outcome: approved