Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з нього на її користь аліменти на період навчання сина [PERSON] , в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 21.05.2024 і до закінчення навчання або досягненням сином двадцятитрьохрічного віку. Також просить стягнути з відповідача понесені судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що вона та відповідач по справі є батьками сина [PERSON] , [INFO] . За рішенням Козятинського міськрайонного суду у справі від 21.02.2012, відповідач сплачував аліменти на утримання сина до досягнення ним 18-річного віку. На даний час син навчається у класі №3БЛП загальноосвітнього ліцею №13 м. Торунь (Польща). У зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги, оскільки живе та навчається за кордоном. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги не надає, окрім примусової плати 800 грн., є працездатним, не є інвалідом, а тому має можливість допомагати матеріально утримувати дитину яка продовжує навчання. Ухвалою суду від 19.09.2024 провадження у цивільній справі за даним позовом відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи судом, відзив у встановлений строк суду не надав. Відповідно до положень ч. 8\~ст. 178 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на таке. Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06.10.2008. Відповідно до свідоцтва про шлюб від 25.07.2023, [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на " [PERSON] ". Згідно довідки від 22.04.2024 виданої Навчально-виховним комплексом загальноосвітніх і технічних шкіл №13, [PERSON] проживає у м. Торунь, в навчальному році 2023/2024 навчається у класі 3БЛП Загальноосвітнього ліцею №ХІІІ у м. Торунь; зарахований до школи 01.09.2021; закінчить навчання у 2025 році. Вказана довідка є посвідчений переклад з польської мови (а.с. 7). На підставі виконавчого листа у справі №2-21/12 від 21.02.2012 з [PERSON] стягувалось на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] тверда грошова сума - 800 грн., щомісячно, починаючи з 31.05.2011 до досягнення дитиною повноліття. Встановленим в суді фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України. Відповідно до частини 1\~ст. 141 СК України, мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до частини 1\~статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до частини 3\~статті 199 СК України,\~право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. Відповідно до ст. 81 ЦПК,\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 200 СК України,\~суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. Згідно із\~ст. 182 СК України,\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3\~ст. 181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі. Отже за змістом вищенаведених положень закону обов`язковими умовами стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, є потреба повнолітньої дитини у матеріальній допомозі і спроможність батьків надавати утримання з урахуванням їх матеріального, сімейного становища, стану здоров`я тощо. У правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у власній Постанові від 24.02.2016 року по цивільній справі №6-1296цс15, роз`яснено, що на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються\~главою 16 Сімейного кодексу України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті\~199,\~200,\~201 Сімейного кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Враховуючи, що повнолітній [PERSON] навчається та проживає закордоном, у зв`язку з чим позбавлений можливості працювати, а тому не може забезпечити свої потреби, пов`язані з фізичним існуванням та навчанням. Оскільки правовідносини з обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, регулюються самостійними нормами матеріального права, якими такий обов`язок встановлений щодо обох батьків і залежить від умови можливості у батьків надавати таку матеріальну допомогу, суд дійшов до висновку, що відповідач доказів неможливості сплати аліментів не надав, а тому може надавати матеріальну допомогу на утримання своєї повнолітньої доньки, яка продовжує на теперішній час навчання, Виходячи з вимог закону, обставин справи та позицій сторін, а також\~враховуючи те, що батьки обоє\~повинні приймати\~участь у\~матеріальному утриманні\~та вихованні\~дітей,суд\~вважає,\~що з\~відповідача слід\~стягнути аліменти\~на навчання\~дитини в\~розмірі 1/4\~частини зі\~всіх видів\~його заробітку\~(доходу)\~щомісячно до\~закінчення навчання або до досягнення ним двадцятитрьохрічного віку, що буде відповідати вимогам закону та принципам справедливості. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, а саме: стягнення судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 8 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Від сплати\~судового збору\~за подання\~позовної заяви\~до суду\~першої інстанції\~позивач звільнена\~на підставі\~п.3\~ч.1\~ст.\~5\~Закону України\~«Про судовий\~збір»,\~а тому,\~відповідно до\~положень ст.141\~ЦПК України\~судовий збір\~в розмірі\~1211,20\~грн.\~підлягає стягненню\~з відповідача\~на користь\~держави. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. У позовній заяві позивач зазначає, що понесла витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн., які просить стягнути з відповідача. На підтвердження вказаного, нею не надано жодного документу, окрім ордеру на надання правничої (правової) допомоги. Згідно з ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Отже, зміст наведених норм законодавства вказує на те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду №810/3213/16 від 04.08.2020, № 640/15803/19 від 05.08.2020. Упостанові від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17 Верховний Суд зауважив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зважаючи на те, що на підтвердження понесених витрат позивачем не надано належних доказів для підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, суд відмовляє позивачу у стягненні витрат на правничу допомогу. На підставі наведеного та

Outcome: approved