Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-20 00:00:00

Адвокат Єнова Л.М., яка діє в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовом до Радянської сільської ради Білозерського району Херсонської області, третя особа: Приватний нотаріус Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області Георгієва Оксана Григорівна про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, в якому вказує, що [INFO] померла [PERSON] , яка відповідно до заповіту від 15.07.2013 року, посвідченого секретарем Криничанскьої сільської ради Миколаївського району Миколаївської області Орловою С.М., заповіла [PERSON] , належне їй на праві приватної власності земельні ділянки цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташовані у межах території Радянської сільської ради Білозерського району Херсонської області, площею 4,5492га та площею 1,1612га. Таким чином, позивач є спадкоємцем після смерті [PERSON] за заповітом. Однак маючи проблеми зі здоров`ям, постійним лікуванням, потім з 24.02.2022 року почалося вторгнення військ рф на територію України та введено воєнний стан, що унеможливлювало подачу заяви про прийняття спадщини. 23.05.2024 року позивач почала вживати заходи щодо оформлення документів для прийняття спадщини, та постановою приватним нотаріусом Геогрієвою О.Г. №119/02-31 від 23.05.2024 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , роз`яснено, що [PERSON] пропустила встановлений законом шестимісячний строк на прийняття спадщини. У зв`язку із чим просила визначити додатковий строк для подачі [PERSON] заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , терміном в три місяці з часу набрання рішенням суду законної сили. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 26.06.2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 27.11.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовільнити провести розгляд справи без її участі та не заперечувала проти винесення заочного рішення. Представник відповідача в судвое засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Заяв, клопотань чи відзив на позовну заяву на адресу суду не надходило. Третя особа приватний нотаріус Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області Георгієва О.Г. в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі, при винесенні рішення поклалась на розсуд суду, також повідомила, що спадкова справа не заводилась. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалив провести заочний розгляд справи ухваливши заочне рішення. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, судом встановлені наступні обставини справи. Відповідно до заповіту від 15.07.2013 року, посвідченого секретарем Криничанскьої сільської ради Миколаївського району Миколаївської області Орловою С.М., зареєстрованого в реєстрі під №12, [PERSON] заповіла [PERSON] , [INFO] , земельні ділянки цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташовані у межах території Радянської сільської ради Білозерського району Херсонської області, площею 4,5492га та площею 1,1612га. Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого 21.03.2016 року Виконавчим комітетом Криничанської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, [PERSON] , померла [INFO] , про що зроблений актовий запис №04. Відповідно до постанови приватним нотаріусом Геогрієвою О.Г. №119/02-31 від 23.05.2024 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , та роз`яснено, що [PERSON] на час смерті спадкодавця [PERSON] разом з нею не проживала (не зареєстровано місце проживання), та пропустила встановлений законом шестимісячний строк на прийняття спадщини. У встановлений законом строк позивач не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, тому на даний час не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ст.\~263\~ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ч.1 ст.13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зміст статті 89\~ЦПК України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до частини першої\~ст. 1269 ЦК України, ч.1\~ст. 1270 ЦК України\~\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до статті\~1217,\~1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно статті\~1222,\~1223 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За життя [PERSON] склала заповіт, зареєстрований в реєстрі № 12, посвідчений секретарем Криничанскьої сільської ради Миколаївського району Миколаївської області Орловою С.М. Відповідно до статей\~1233,\~1234,\~1235,\~1236 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у\~статтях 1251 - 1252 цього Кодексу. Зі змісту заповіту вбачається, що спадкодавець\~\~ [PERSON] зробила розпорядження щодо належного їй майна, яке вона заповіла [PERSON] . Заповіт підписаний власноруч заповідачем. Проте, в зв`язку з тим, що позивач на день смерті спадкодавця проживала окремо, також мала складнощі із здоров`ям, тому, та довгий час не могла звернутися до нотаріуса через систематичні обстріли м. Херсона, що створювала реальну загрозу життю та здоров`ю позивача, а тому у встановлений законом строк не звернувся з заявою про прийняття спадщини. Відповідно до п. 24\~постанови Пленуму Верховного Суду України N 7 від 30 травня 2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування"\~особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої\~статті 1272 ЦК України. У разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга\~статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини спадкоємці звертаються до суду. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини із поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Європейський суд з прав людини в пунктах 33, 34 рішення від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основновоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до … остаточного рішення суду. Згідно з правовою позицію ЄСПЛ у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06.2000 року, при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом також враховується рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13.06.1979 року, ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнають право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає за необхідне визнати причини пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини спадкоємцем поважними, тому суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, та відповідно до вимог\~ст. 1272 ЦК України\~позивачу необхідно надати додатковий строк для прийняття спадщини після померлої [PERSON] , яка померла [INFO] .

Outcome: approved