Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-21 00:00:00

Представник позивача адвокат Васюхно В.О. звернувся до суду з даним позовом та просить визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] на домоволодіння по [ADDRESS] . Посилається на те, що [INFO] померла тітка позивача [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі й на житловий будинок по [ADDRESS] . Позивач є спадкоємцем померлої за заповітом від 12 січня 1995 року, посвідченого Лецьківською сільською радою Переяслав-Хмельницького району Київської області (реєстр № 1) та прийняла спадщину належним чином відповідно до вимог ч.1 ст. 1269 ЦК України, протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини подавши до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, а у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок було відмовлено через відсутність правовстановлюючого документу.\~Спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині, немає. За життя тітка позивача свідоцтва про право власності на вищезазначений житловий будинок не виготовила, була зареєстрована та постійно проживала в цьому будинку одна. Факт володіння померлою [PERSON] житловим будинком підтверджує в сукупності довідками про реєстрацію та місце проживання [PERSON] Лецьківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області № 626 та № 649 за серпень 2012 року; довідкою № 330 за червень 2017 року Лецьківської сільської ради щодо наявності відкритого особового рахунку на ім`я [PERSON] по [ADDRESS] ; виписками з погосподарської книги № 9 15 січня 2025; копією технічного паспорту на житловий будинок із зазначенням року його спорудження та дати спорудження господарських будівель та споруд. Своє право на спадщину позивач [PERSON] підтверджує копією свідоцтва про смерть [PERSON] ; копією заповіту від 12 січня 1995 року; копією свого паспорта; матеріалами спадкової справи відносно померлої [PERSON] № 300/2012. 23 грудня 2024 року дану цивільну справу прийнято до розгляду та відкрито провадження, призначено підготовче судове засідання. В підготовче судове засідання позивач [PERSON] та її представник адвокат Васюхно В.О. не з`явилися, останній направив заяву про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримують в повному обсязі та просять його задовольнити. Представник відповідача, Циблівської сільської ради, в підготовче судове засідання не з`явився, направив заяву про розгляд справи у відсутності представника відповідача, заявлені позовні вимоги визнає в повному обсязі, наслідки визнання позову роз`яснені та зрозумілі, просить повністю задовольнити позовні вимоги. Розгляд справи здійснюється відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України. Суд приймає до уваги подані позивачем докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. Зважаючи на те, що правовідносини, що виникли між сторонами по справі регулюються нормами глав 84, 85, 87 Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку про необхідність їх застосування. Відповідно до вимог п. 2 Постанови ПВС України № 7 від 30.05.2008 року Про судову практику в справах про спадкування, особа може звернутися до суду з вимогою про визнання права на спадщину за правилами позовного провадження у разі відмови нотаріуса в оформлення права на спадщину. В силу вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.4 ст.3 Закону України „Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, за умови, якщо державна реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення. За правилами ч.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-ІV від 01 липня 2004 року речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення та на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. За законодавством, що діяло за життя спадкодавця [PERSON] , доказом реєстрації права власності на нерухоме майно слугували записи в погосподарських книгах. Виникнення права власності на житловий будинок не залежить від державної реєстрації цього права. Державна реєстрація лише підтверджує (закріплює) право власності на нерухоме майно. З врахуванням вищезазначеного, суд дійшов висновку, що нездійснення спадкодавцем державної реєстрації права власності на будинок не позбавляє її спадкоємців права на нього, як частину спадкового майна, та оформлення такого права відповідно до вимог закону. Відповідно до п.3.2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України 24.05.2001 р. № 127, не належать до самочинного будівництва, зокрема, індивідуальні (садибні)\~ житлові будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05 серпня 1992 року. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкодавця, який не здійснив державної реєстрації права на майно. Позивач [PERSON] у належні порядок та строк прийняла спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , право спадкодавця на вказане домоволодіння не зареєстровано, однак відповідні записи в погосподарських книгах на дане домоволодіння містять інформацію про [PERSON] як голову домогосподарства, житловий будинок побудовано у 1969 році, а всі господарські будівлі та споруди у 1970 році, що свідчить про відсутність самочинного будівництва. Крім того, згідно із ч.3 та ч.4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Представник відповідача позов визнав, визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. За таких обставин і їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Питання судових витрат слід вирішити відповідно до ч. 1 ст. 141 та ч. 1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». На підставі\~викладеного,\~відповідно до\~ст.\~ст.\~328,\~1216,\~1218,\~1233,\~1235,\~1268 ЦК України,

Outcome: approved