Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-22 00:00:00

У листопаді 2024 року позивач звернулася до суду з указаним позовом, в якому просить: стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи від дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на своє утримання до досягнення сином трьох років в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що сторони перебували у шлюбі, в якому [INFO] народився син [PERSON] . Рішенням Кролевецького районного суду від 04.12.2024 у справі № 579/1977/24 шлюб сторін розірвано. Позивач доглядає та піклується про сина, перебуває у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, постійно проживає та зареєстрована у своїх батьків за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею фактично проживає син, хоча зареєстрований з батьком за адресою: [ADDRESS] . Відповідач з ними не проживає з 12 червня 2024 року, відповідач має нормальний стан здоров`я, не є особою з інвалідністю та не має хронічних захворювань, тому зобов`язаний утримувати малолітню дитину до досягнення ним повноліття. Інших непрацездатних дружини, батьків, дітей на утриманні не має. Таким чином, відповідач не виконує добровільно свій обов`язок по утриманню дитини та дружини, у зв`язку з чим позивач просить стягнути аліменти на дитину та на неї до досягнення дитиною трьох років. Представник позивача в судовому засіданні наполягала на задоволенні позову у повному обсязі, пояснила, що позивач до вагітності працювала у місті Києві, а наразі працювати у зв`язку з необхідністю догляду за сином не має можливості, отримує допомогу при народженні дитини на [PERSON] , [INFO] , в розмірі 860,00 грн і іншого доходу не має. Визнала, що відповідач дійсно надає грошові кошти в якості аліментів з достатньою регулярністю, однак оскільки він є військовослужбовцем, постійно переміщується і не завжди наявна можливість із ним зв`язатися, а до того ж, і у нього не завжди є доступ до ресурсів інтернет чи інших способів здійснити переказ коштів, вважає за необхідне, щоб аліменти стягувалися за рішенням суду. Представник відповідача позов визнав частково повністю погодившись із позовними вимогами щодо стягнення аліментів на сина сторін [PERSON] , [INFO] , визнавши, що дитина дійсно фактично проживає разом з матір`ю та перебуває на її піклуванні, заперечував проти стягнення аліментів на утримання дружини у розмірі, визначеному позивачем. Повідомив, що відповідач регулярно надає грошову допомогу дружині на утримання дитини, якої, на розсуд відповідача, достатньо і для забезпечення потреб дружини як матері, яка виховує дитину до трирічного віку. Надав квитанції про перекази коштів за 2024 рік на підтвердження такої допомоги. Пояснив, що середній розмір заробітку відповідача як військовослужбовця становить близько 50 тисяч гривень. Стягнення аліментів на сина у розмірі 1/4 частини означатиме, що позивач отримуватиме 12,5 тисяч гривень. Стягнути аліменти на утримання дружини у розмірі 1/6 частини значитиме додатково стягнути на її користь ще близько 9 тисяч гривень, що разом із аліментами на дитину становитиме непропорційно значну суму, яка не обгрунтовується необхідністю задовольняти базові життєві потреби матері та дитини, а може слугувати безпідставному збагаченню позивача за рахунок відповідача. Звернувся до бюджетного законодавства, яке визначає достатній розмір доходу (прожитковий мінімум) для працездатної особи на рівні 3028 гривень на місяць. Крім того, вважав неприпустимим не врахувати при ухваленні рішення і тієї обставини, що відповідач є військовослужбовцем і несе значні витрати на спорядження та інші потреби, пов`язані з несенням військової служби. Вважав, виходячи з викладеного, що достатнім буде розмір аліментів на утримання дружини у вигляді 1/10 частини з усіх видів доходів (заробітку) позивача. Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані докази, суд виходить з наступного. За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд установив, що сторони з 05 серпня 2022 року перебували у шлюбі, зареєстрованому в Шосткинському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Шосткинському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про що 05.08.2022 складено відповідний актовий запис № 316, згідно з свідоцтвом про шлюб виданим Кролевецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Конотопському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 25.03.2023 серії [NUMBER] , який розірвано рішенням Кролевецького районного суду від 04.12.2024 у справі № 579/1977/24 (а.с.9, 36-37). У цьому шлюбі [INFO] народився син [PERSON] , згідно з свідоцтвом про народження, виданим Кролевецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Конотопському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 13.07.2023 серії [NUMBER] , про що складено 13.07.2023 відповідний актовий запис № 57 (а.с.8). Позивач, звертаючись до суду з указаним позовом, зазначала про те, що дитина перебуває на повному її утриманні, а відповідач не надає будь-якої матеріальної допомоги. Згідно з частинами першою та другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною першою статті 51 Конституції України встановлено обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями частин першої та другої статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Частиною другою-третьою статті 181 СК України встановлено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідач належними та допустимими докази не спростував факт проживання сина [PERSON] з матір`ю. Згідно з довідкою №1213 від 12.11.2024, солдат [PERSON] перебуває на військовій службі в військовій частині [NUMBER] (а.с.33). згідно з довідкою про доходи №1464/5510 від 14.11.2024, загальна сума його доходу за період 12.08.2023 31.10.2024 за винятком утримань становить 737235,56 грн (а.с.32). Згідно з довідкою №13-06/935 від 12.11.2024, [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Конотопської районної державної адміністрації і одержує допомогу при народженні дитини на сина [PERSON] , [INFO] . Допомога призначена з 01.07.2023 р. по 31.07.2026 р. в розмірі 860,00 грн (а.с.12-13). Згідно з наданими стороною відповідача копіями квитанцій (а.с.51-71), відповідач здійснив перекази коштів на рахунок позивача у таких розмірах: 12 та 23 квітня, 27 та 31 травня, 11 та 21 червня 2024 по 10050 грн, 23 липня, 23 серпня, 12 та 27 вересня, 09 та 22 листопада, 09 та 24 грудня 2024 року, 13 та 22 січня 2025 року по 5025,13 грн, 09 жовтня 2024 року 9045,23 грн, 19 жовтня 2024 року 5545,64 грн, 23 листопада 2024 року 502,51 грн (а.с.51-71). При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (частина перша статті 182 СК України). При цьому, як передбачено частиною другою статті 182 СК України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років з 01 січня 2024 року встановлено у розмірі 2 563 грн (стаття 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік»). Згідно з частинами першою-третьою статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує вік дитини, розмір прожиткового мінімуму для дитини, а також те, що малолітній [PERSON] перебуває на утриманні матері, доказів протилежного відповідачем суду не надано, відповідач є особою працездатного віку, та зобов`язаний утримувати сина до досягнення ним повноліття і створювати необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації життя. Доказів того, що відповідач не має можливості чи не здатен допомагати дитині в матеріалах справи відсутні, навпаки [PERSON] не заперечує свій обов`язок утримувати сина до досягнення ним повноліття. Відповідно до статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У такому випадку, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 листопада 2024 року до досягнення [PERSON] повноліття. Щодо стягнення аліментів на дружину, суд виходить з наступного. Згідно з частиною другою статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. За частиною першою статті 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до частини другої статті 80 СК України розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу (Постанова Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). Отже, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Разом з тим, зі змісту вказаних вище норм слідує, що визначальною умовою стягнення аліментів на дружину є та обставина, чи може платник аліментів надавати таку матеріальну допомогу. Як вже було встановлено судом, дитина проживає з матір`ю. Відповідач є військовослужбовцем. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не було надано до суду будь-яких доказів, які б спростовували твердження позивача про те, що дитина перебуває на її утриманні та батько не надає матеріальної допомоги на її як матері утримання. З огляду на викладене, враховуючи положення частини першої статті 80 СК України, яким передбачено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі, а також його працездатний вік та встановлений факт проживання дитини з матір`ю, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача в частині стягнення аліментів на її утримання в розмірі, що складає 1/8 частину від усіх видів доходу. У зв`язку з вищевикладеним, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та їх часткове задоволення. Крім того, суд роз`яснює сторонам у справі, що згідно зі статтею 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Крім того, частиною п`ятою статті 265 ЦПК України передбачено, що у резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат. Вирішуючи питання про розподіл між сторонами судових витрат суд керується положеннями ст. 141, 142 ЦПК України: Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Крім того, у зв`язку з визнанням відповідачем частини позовних вимог до початку розгляду справи по суті та відповідним клопотанням представника відповідача суд також застосовує положення частини 1 статті 142 ЦПК України, відповідно до змісту якої у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивачка звільнена від сплати судового збору пункту 2) частини1 статті 5 Закону України «Про судовий збір». Тому на підставі положень частини1статті 142ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню 50% судового збору, що підлягають сплаті при поданні позову в частині вимоги про сплату аліментів на дитину. Кошти судового збору у сумі 1211 грн. 20 коп., що підлягають сплаті при поданні позову в частині вимоги про сплату аліментів на дитину підлягають стягненню з відповідача на користь держави. З огляду на викладене та

Outcome: partial