Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-19 00:00:00

Позивач через свого представника - адвоката Зіменко О.В. звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , виконавчий комітет Вільнянської міської ради Запорізької області як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 19 січня 2002 року між [PERSON] та [PERSON] , укладено шлюб, від якого мають доньку [PERSON] , [INFO] (відповідач по справі), що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим відділом РАЦС Вільнянського РУЮ Запорізької області від 15.06.2006. У тринадцятирічному віці відповідач по справі [PERSON] народила доньку, [PERSON] , [INFO] , актовий запис про народження за № 97, складений 22 травня 2020 року Вільнянським районним відділом ДРАЦС ПС МУ МЮ (м.Дніпро), що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Реєстрацію народження малолітньої дитини [PERSON] в органі реєстрації актів цивільного стану було здійснено за заявою родичів: [PERSON] та [PERSON] , відповідно до п.2 ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України, батьком малолітньої дитини зі слів записано [PERSON] , який за родинними відносинами є дідусем відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно до п.2 ч.1 ст.135 СК України передбачено, що за неможливості встановити місце проживання чи перебування матері, запис про матір та батька дитини провадиться відповідно до цієї статті, за заявою родичів, інших осіб або уповноваженого представника закладу охорони здоров`я, в якому народилася дитина. Починаючи з народження малолітньої дитини [PERSON] , фактично всіма процесами утримання, виховання, доглядом тощо займались позивач [PERSON] та [PERSON] (тобто дідусь та бабуся). Відповідач по справі [PERSON] після народження малолітньої дитини [PERSON] питаннями виховання доньки не цікавилась, материнських почуттів до новонародженої доньки не мала, вела аморальний спосіб життя (непоодинокими були випадки вживання алкогольних напоїв), покинула навчання в школі, а в лютому 2021 року покинула адресу свого місця реєстрації, та проживає із чоловіком на території Павліської сільської ради в с.Спасівка (точна адреса невідома) - [PERSON] , відносно якого складено протокол про притягнення до адміністративної відповідальності за розпивання алкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів (справа 314/1015/2023 суддя Кіяшко В.О.). Вільнянським районним судом Запорзької області направлено за підсудністю до Шевченківського районного суду м.Запоріжжя. Також, відносно [PERSON] порушено кримінальну справу за ч.1 ст.263, ч.1 ст.309 КК України, яка перебуває в провадженні судді Вільнянського районного суду Капітонова Є.М., №314/6013/23. Наприкінці жовтня 2021 року в родині [PERSON] сталась сварка, [PERSON] завдала ударів в живіт свій матері [PERSON] , що призвело до госпіталізації останньої. Батьки до поліції не звертались, побоюючись публічного осудження та розповсюдження інформації про таке, проте, відповідно до виписного епікризу з хірургічного відділення КНП «Вільнянський районна багатопрофільна лікарня Вільнянської міської ради» [PERSON] перебувала на госпіталізації у період з 24.10.2021 по 29.10.2021 з діагнозом защемлена пупкова грижа з защемленням ділянки тонкої кишки. Після перенесеної операції (хірургічного втручання) [PERSON] перебуває під наглядом хірурга та терапевта, що також підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного хворого, виданої 26.02.2024 лікарем КНП «Вільнянський центр первинної та медико соціальної допомоги» Вільнянської міської ради [PERSON] . Таким чином, у зв`язку із тяжким станом здоров`я бабусі, починаючи із 24.10.2021 усі обов`язки щодо утримання, виховання, догляду стосовно малолітньої дитини [PERSON] (онуки) здійснює [PERSON] , який годує, купає, грається із малолітньою дитиною [PERSON] . Відповідно до довідки закладу дошкільної освіти «Ясла-садок №6 «Дзвіночок» Вільнянської міської ради від 28.02.2024 №01-11/34 дитина [PERSON] виховується в дитячому садку з 02.06.2023, з перших днів перебування дитини в закладі її вихованням займаються близькі родичі, [PERSON] та [PERSON] . Саме вони звернулись до дошкільного закладу щодо влаштування дитини, тримають постійний зв`язок із вихователями групи, з медичним персоналом та директором закладу. Завдяки їм дитина постійно бере участь у онлайн-заняттях та виконує домашні завдання. Результати домашніх завдань надсилаються з акаунтів телефонів [PERSON] та [PERSON] , які роблять все необхідне для повноцінного розвитку та виховання [PERSON] : допомагають виконувати домашні завдання, дослухаються порад вихователів групи, цікавляться її успіхами, матеріально забезпечують. Мати малолітньої [PERSON] - [PERSON] жодного разу не відвідала ЗДО «Я/с №6 «Дзвіночок», успіхами дитини не цікавиться, зворотнього зв`язку з вихователями групи чи адміністрацією закладу не підтримує. Також відповідно до довідки від 26.02.2024 №01-11\\33 виданої [PERSON] , повідомлено, що [PERSON] , [INFO] , дійсно знаходиться на вихованні в ЗДО «Я/с №6 «дзвіночок» в групі «Журавка» та регулярно відвідує онлайн заняття. Відповідно до відповіді на адвокатський запит КПН «Вільнянський ЦПМСД» Вільнянської міської ради від 27.02.2024 №215 за підписом головного лікаря [PERSON] , повідомлено про те, що батьківські обов`язки, відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , мати дитини [PERSON] не виконує та не приймає участі в забезпеченні належного стану здоров`я. Дитина проживає за адресою: [ADDRESS] , з [PERSON] , який повністю займається утриманням та вихованням дитини, вирішенням усіх питань з приводу забезпечення належного стану здоров`я дитини, обстеження та проведення щеплень. Картку профілактичних щеплень [PERSON] та довідку висновок про стан здоров`я дитини позивач утримує в себе. Щодо намагань позивача налагодити стосунок із [PERSON] повідомли, що позивач, починаючи з 31.03.2021, забезпечував лікування [PERSON] в лікаря психоневролога. У подальшому, з причини отримання побиття від свого співмешканця, [PERSON] 06.02.2023 було обстежено лікарем-травматологом, та виявлено скарги на болі в грудній клітині, ссадани на тілі, набряки. 26.06.2023 здійснено консультацію із лікарем-неврологом. Діагноз №99 неврологічні захворювання [PERSON] . Проте, усі намагання позивача, як батька [PERSON] , налагодити стосунки із донькою, вмовляння завершити навчання та проживати в родині виявились марними. До батьків [PERSON] зверталась виключно для вирішення особистих фінансових питань (неодноразово прохала великі суми грошей, при цьому не пояснювала обставини, навіщо вони їй потрібні). Починаючи із лютого 2021 року, [PERSON] проживає окремо від своєї малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , будь-якого спілкування із донькою не підтримує, та навіть не намагається виконувати батьківські обов`язки, жодного інтересу до дитини не виявляє, її долею не цікавиться, повідомила у телефонній розмові, що створила сім`ю з іншим чоловіком та наміру повернутись не має. Вищевикладеними обставинами підтверджується те, що відповідач не виконує батьківські обов`язки, не займається станом здоров`я доньки [PERSON] , не займається її вихованням, тобто фактично й свідомо протягом тривалого часу самоусунулась від виховання малолітньої дитини, участі в її вихованні та розвитку не приймає, матеріально дитині не допомагає, жодного контакту з донькою не підтримує, материнських почуттів не виявляє. Позивач [PERSON] разом із [PERSON] , спільними зусиллями неодноразово пропонували відповідачеві по справі - [PERSON] «одуматись та взятись за розум», отримати освіту, працевлаштуватись та проживати за адресою місця реєстрації, а не в с.Спасівка із незрозумілим чоловіком, проте позитивного результату не досягли, після розмов із відповідачкою остання влаштовувала сварки, мотивуючи таке тим, що батьки не надають їй грошових коштів у тому обсязі, який їй, на її думку, необхідний. Просили суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , та призначити [PERSON] опікуном малолітньої дитини. У судове засіданні представник позивача адвокат Зіменко О.В. та позивач [PERSON] не з`явились, подали через канцелярію суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягали. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце слухання справи повідомлена належним чином. Третя особа - [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутності, ролти задоволення позову незаперечувала. Представник третьої особи - виконавчого комітету Вільнянської міської ради Запорізької області в судове засідання не з`явився. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Ухвалою суду від 19.06.2024 відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 04.07.2024 витребувано з Вільнянського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) повний витяг актового запису реєстрації народження [PERSON] за № 97, складеного 22.05.2020. 12.08.2024 до суду від виконавчого комітету Вільнянської міської ради направлено висновок від 12.08.2024 №02-02-12/784, з якого вбачається, що до Служби у справах дітей не надходило повідомлень, звернень щодо ухилення від виконання батьківських обов`язків [PERSON] відносно малолітньої доньки; на етапі виявлення сімейної кризи з метою надання необхідної допомоги у вирішенні проблеми родина [PERSON] буде взята Вільнянським центром соціальних служб під соціальний супровід, як соціально неадаптована сім`я з метою допомоги у набутті навичок відповідального батьківства та пошуку власних ресорсів для самостійного розв`язання життєвих проблем. Виконавчим комітетом Вільнянської міської ради як органом опіки та піклування вирішеном недоцільним позьавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . У подальшому ухвалою суду від 13.12.2024 за результатами розгляду клопотання представника позивача про повторне витребування з Вільнянської міської ради Запорізької області як органу опіки та піклування висновку про доцільність позбавлення [PERSON] , [INFO] батьківських прав стосовно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , оскільки з часу надання суду попереднього такого висновку змінилися обставини, зокрема, [PERSON] неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обов`язків, судом вирішено витребувати у Вільнянської міської ради Запорізької області як органу опіки та піклування : - висновок щодо доцільності позбавлення [PERSON] , [INFO] (зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] ) батьківських прав стосовно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] ); - висновок щодо доцільності призначення [PERSON] , [INFO] опікуном над малолітньою [PERSON] , [INFO] , та відповідне подання. 08.01.2025 виконавчим комітетом Вільнянської міської ради надано висновок від 07.01.2025 №02-02-12/34 щодо доцільності позбавлення [PERSON] [INFO] , батьківських прав відносоно малолітньої [PERSON] [INFO] , та висновок від 07.01.2025 за №01-20/08 про можливість призначення [PERSON] , [INFO] , бути опікуном над малолітньою онукою, [PERSON] , [INFO] . Висновки обгрунтовані тим, що питання позбавлення [PERSON] батьківських прав відносино малолітньої дитини [PERSON] розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 06.08.2024. Комісією було прийнято рішення взяти родину [PERSON] під соціальний супровід Вільнянським міським центром соціальних служб під соціальний супровід. Упродовж серпня-грудня 2024 року до Служби у справах дітей неодноразово надходили звернення [PERSON] про ухилення [PERSON] від виконання батьківських обов`язків відносно малолітньої доньки [PERSON] . Службою у справах дітей Вільнянської міської ради 04.09.2024 спільно із поліцейським громади [PERSON] та івнспектором СЮП ЗРУП ГУНП в Запорізькій області [PERSON] , в ході перевірки та рейду було встановлено, що за адресою: [ADDRESS] [PERSON] тривалий час не з`являлась. Зі слів бабусі її місце проживання невідоме. У телефонному режимі [PERSON] було запрошено до Служби у справах дітей для здійснення профілактичної роботи. Під час зустрічі із інспектором СЮП ЗРУП ГУНП в Запорізькій області Босенко О.О. на [PERSON] складено протокол про притягнення до адміністратвиної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП та попереджено про наслідки в разі ухилення від виконання батьківських обов`язків. За результатами розгляду вказаного протоколу постановою Вільнянського районного суду [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності та оголошено усне зауваження (справа 314/4154/24, провадження 3/314/2113/2024). 13.11.2024 представниками Служби у справах дітей Вільнянської міської ради спільно з поліцейським громади Несторовим О.О. та інспектором СЮП ЗРУП ГУНП в Запорізькій області Никоненко Ю.Ю., була відвідана родина [PERSON] . Остання повідомила, що з дитиною не проживає, участі в житті доньки не приймає. За даним фактом вдруге складено протокол про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП. За результатми розгляду протоколу Вільнянським районним судом 11.12.2024 притягнуто [PERSON] до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу (справа 314/5258/24 провадження 3/314/2587/2024). Розгляд питання про невиконання батьківських обов`язків [PERSON] було винесено на засідання комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Вільнянської сміської ради 07.01.2025 року, та комісією прийняте рішення про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , та призначення опікуном [PERSON] , який може бути опікуном малолітньої онуки, яка залишилась без піклування батьків. Відповідно до довідки закладу дошкільної освіти «Ясла-садок №6 «Дзвіночок» Вільнянської міської ради від 28.02.2024 №01-11/34 дитина [PERSON] виховується у дитячому садку з 02.06.2023. З перших днів перебування дитини в закладі її вихованням займаються близькі родичі [PERSON] та [PERSON] . Саме вони звернулись до дошкільного закладу щодо влаштування дитини, тримають постійний зв`язок із вихователями групи, з медичним персоналом та директором закладу. Завдяки їм дитина постійно бере участь у онлайн-заняттях та виконує домашні завдання. Результати домашніх завдань надсилаються з акантів телефонів [PERSON] , та [PERSON] , які роблять все необхідне для повноцінного розвитку та виховання [PERSON] : допомагають виконувати домашні завдання, дослухаються порад вихователів групи, цікавляться її успіхами, матеріально забезпечують. Мати малолітньої [PERSON] - [PERSON] жодного разу не відвідала ЗДО «Я/с №6 «Дзвіночок», успіхами дитини не цікавиться, зворотнього зв`язку з вихователями групи чи адміністрацією закладу не підтримує. Відповідно до довідки від 26.02.2024 №01-11/33 виданої [PERSON] , повідомлено, що [PERSON] [INFO] , дійсно знаходиться на вихованні в ЗДО «Я/с №6 «Жзвіночок» в групі «Журавка» та регулярно відвідує онлайн заняття. Відповідно до відповіді на адвокатський запит КПН «Вільнянський ЦПМСД» Вільнянської міської ради від 27.02.2024 №215 за підписом головного лікаря [PERSON] , повідомлено про те, що батьківські обов`язки, відносно малолітньої доньки [PERSON] [INFO] , мати дитини [PERSON] не виконує та не приймає участі у забезпеченні належного стану здоров`я. дитина проживає з [PERSON] за адресою [ADDRESS] , який повністю займається утриманням та вихованням дитини, вирішенням усіх питань з приводу забезпечення належного стану здоров`я дитини, обстеження та проведення щеплень. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи рівний обов`язок батьків щодо утримання дитини, а також виходячи з положень частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.1-3 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладенні на них відповідальності, встановленої законом (ч.4 ст.155 Сімейного кодексу України). Названі дії у відповідності до ст.164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення Відповідача батьківських прав у зв`язку з ухиленням від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Зокрема, відповідно до роз`яснень, викладених в пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Частиною 7 ст. 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню. Статтею 3 Конвенції про права дитини встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці Конвенції зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки батьків, які відповідають за неї за законом. Держави-учасниці Конвенції забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї (ст.9 Конвенції про права дитини). Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" із підстав, передбачених п. п. 2, 4, 5 ч. 1 статті 164 СК України, особи можуть бути позбавлені батьківських прав тільки в разі досягнення ними повноліття. Станом на 02.06.2024 відповідач досягла повноліття. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ст.ст. 8, 11,12 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. У постанові Верховного Суду від 29.09.2021 по справі № 459/3411/18, провадження № 61-10531св21, Верховний Суд дійшов висновку, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Суд на перше місце ставить «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, правові наслідки позбавлення батьківських прав визначено ст. 166 СК України. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. Відсутність протягом тривалого часу піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя; незабезпечення необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, що надалі може негативно вплинути на її фізичний розвиток як складову частину виховання; недостатнє спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; ненадання дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; несприяння засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі є підставами для позбавлення батьків/одного з батьків батьківських прав (постанова Верховного Суду від 26.01.2022 року у справі № 203/3505/19). Таким чином, з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини, відповідача [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав з причино повного ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання малолітньої дитини. Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України, з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно з ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Пунктом 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України передбачено, що батько може бути позбавлений батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно зі ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основної уваги. Вимогами ст. 27 даної Конвенції передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, нести основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей рівень життя, необхідний для розвитку дитини. Статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За вимогами ч.3 ст.60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. За встановлених обставин суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Враховуючи, що позивач не просив стягнути з відповідача понесені судові витрати, суд залишає за ним сплачений судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved