Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-28 00:00:00

Виклад позиції позивача 27.11.2024 року на адресу Немирівського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, яка мотивована тим, що батьком позивача є [PERSON] , який 02 лютого 1982 року уклав шлюб із [PERSON] . На момент одруження [PERSON] мала двох дітей від попереднього шлюбу: Виник [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] . [INFO] [PERSON] померла в Республіці Молдова, куди її на лікування забрала донька [PERSON] . [PERSON] постійно проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] . На момент відкриття спадщини станом на 01.03.2002 року за даною адресою були зареєстровані: [PERSON] та батько позивачки і чоловік спадкодавиці [PERSON] , який помер [INFO] . У довідці, яка видана виконавчим комітетом Муховецької сільської ради № 455 від 13.05.2005 року зазначено, що позивачка, [PERSON] і її батько, [PERSON] постійно проживали разом до дня його смерті [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на земельну ділянку кадастровий номер якої 0524385200:04:000:0141 в розмірі 1,98 гектарів в межах згідно з планом, яка розташована на території Печерської сільської ради та передана [PERSON] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю Серія ІІ-ВН № 005329. Відповідно до довідок які видані виконавчим комітетом Муховецької сільської ради спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] являються: син [PERSON] , 1964 року народження, житель м. Немирів Вінницької області та дочка [PERSON] 1957 року народження жителька м. Кишинів, Республіка Молдова. 26.01.2018 року [PERSON] подала до нотаріуса Снєгур Лідії заяву про відмову від спадщини після смерті своєї матері [PERSON] померлої [INFO] . Син спадкодавця [PERSON] , у заяві зазначений як відповідач, 27 грудня 2019 року звернувся до державного нотаріуса Немирівської нотаріальної контори Кнап Л.П. для отримання свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно належне його матері [PERSON] померлій [INFO] та отримав відмову у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку тим, що Державний акт серії ІІ-ВН 005329 був виданий Тульчинською РДА 01 лютого 2003 року на ім`я померлої [INFO] [PERSON] , а отже ніяк не може бути використаний як підтвердження вступу у фактичне володіння спадковим майном, а саме земельною ділянкою площею 1,98 га розташованої на території Печерської сільської ради, оскільки такі дії мали бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Державний акт був виданий на підставі розпорядження Тульчинської РДА від 09 вересня 2002 року № 339-р, яке було видано також після смерті [PERSON] . Отже не можливо встановити факт набуття права власності на об`єкт нерухомого майна у даної особи, оскільки на момент виникнення права власності [PERSON] була мертвою. На зберіганні у позивачки знаходилися ощадні книжки на ім`я [PERSON] . Внаслідок цього, позивач просить встановити факт прийняття спадщини [PERSON] , який помер [INFO] після смерті його дружини [PERSON] , померлої [INFO] , шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, в розумінні ст. 549 ЦК УРСР. Виклад позиції відповідача Відповідач [PERSON] відзив на позов із викладенням своїх заперечень щодо заявлених позовних вимог до суду не подав, не дивлячись на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 28.11.2024 року. Заяви, клопотання позивача, відповідача 29.01.2025 року від відповідача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Процесуальні дії у справі Ухвалою судді від 28.11.2024 року прийнято до розгляду вище вказану позовну заяву та призначено підготовче засідання по справі. В підготовче судове засідання сторони по справі не з`явилися, від представника позивача, адвоката Примакової В.В. 29.01.2025 року на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Згідно з частиною 3\~статті 211 ЦПК України\~особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2\~статті 247 ЦПК України, не здійснюється. Згідно ч.1\~ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно ч. 3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд вирішив здійснювати підготовче засідання у відсутність сторін. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази Так як від відповідача подана заява про визнання позову, тому суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи та ухвалення судового рішення у підготовчому судовому засіданні, відповідно до вимог ч. 4\~ст. 206 ЦПК України,\~немає. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] в м. Ладижин, Тростянецького району Вінницької області. ЇЇ батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). [PERSON] народилася [INFO] . ЇЇ батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.13). [PERSON] народився [INFO] в с. Печера, Тульчинського району Вінницької області. Його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.28). [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 02 лютого 1982 року. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища чоловікові: « [PERSON] », дружині « [PERSON] » (а.с.8). [PERSON] померла [INFO] в м. Кишинів, Республіки Молдова (а.с.25-26). Як вбачається із державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ВН № 005329, [PERSON] на підставі розпорядження Тульчинської районного державної адміністрації від 09 вересня 2002 року № 339-р, передається у приватну власність земельна ділянка, площею 1,98 гектарів, яка знаходиться на території Печерської сільської ради. Землю передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.33) [PERSON] помер [INFO] в с. Мухівці, Вінницького району Вінницької області (а.с.21). На зберіганні [PERSON] знаходилися ощадні книжки на ім`я [PERSON] (а.с.16,18-20). Як вбачається із свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28 лютого 2001 року, виданого державним нотаріусом Немирівської державної нотаріальної контори Люлько Л.М., на підставі заповіту посвідченого виконкомом Печерської сільської ради народних депутатів 11 вересня 1989 року, спадкоємицею зазначеного частки в заповіті майна гр. [PERSON] , померлої [INFO] , є [PERSON] . Спадкове майно на яке видане це свідоцтво складається з права на земельну частку (пай) розміром 3,69 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (а.с.12). 14.01.2011 року [PERSON] подала заяву до публічного нотаріуса Республіки Молдова, із змісту якої вбачається, що [PERSON] відомо про спадщину, яка залишилася після смерті її матері [PERSON] , що померла [INFO] , останнє місце проживання: Україна, Вінницька область, Немирівський район, с. Мухівці. На спадок не претендує і претендувати не буде, так як пропустила шестимісячний термін для отримання спадщини, до суду для продовження цього терміну звертатися не буде (а.с.10-11). Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Муховецької сільської ради Немирівського району Вінницької області 18 травня 2017 року № 536, після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , яка постійно проживала та була прописана в с. Мухівці Немирівського району Вінницької області, залишилося спадкове майно. Спадкоємцями за законом являються: син [PERSON] , 1964 року народження, житель м. Немирів Вінницької області та дочка [PERSON] , 1957 року народження, жителька м. Кишинів, Молдова (а.с.9). Постановою державного нотаріуса Немирівської державної нотаріальної контори Кнап Л.П. від 27.12.2019 року відмовлено гр. [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 1,98 га, розташовану на території Печерської сільської ради Тульчинського району Вінницької області після померлої [INFO] гр. [PERSON] . Підставою для відмови у видачі свідоцтва є не прийняття спадщини на протязі встановленого законом строку для прийняття спадщини та відсутність факту прийняття спадщини шляхом спільного проживання з померлим чи вступу у фактичне володіння спадковим майном, а також не можливість встановити факт набуття права власності на земельну ділянку площею 1,98 га, розташовану на території Печерської сільської ради, оскільки на момент виникнення власності дана особа була мертвою (а.с.15) Як вбачається із довідки, виданої виконкомом Немирівської міської ради 17 вересня 2021 року, [PERSON] на день смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , яка померла [INFO] . На момент відкриття спадщини станом на 01.03.2002 року за даною адресою були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.27). Як вбачається із витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, [PERSON] є власником земельної ділянки, кадастровий номер 0524385200:04:000:0141, площею 1,9829 га, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.30) Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Згідно із ч. 1\~ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3\~ст.12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкування здійснюється за законом і за заповітом. З положень ст. 549 Цивільного кодексу УРСР (в редакції Закону, який діяв на момент відкриття спадщини) вбачається, що для оформлення права на спадщину необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, тобто протягом шести місяців з дня відкриття спадщини після смерті спадкодавця, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно п. 2 ч. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином, Цивільний кодекс УРСР 1963 року передбачав фактичне прийняття спадщини. Відповідно до статті 549 ЦК УРСР спадщина вважалася прийнятою, якщо спадкоємець фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном. Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, слід мати на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо. Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Аналіз вказаних норм та судової практики дає підстави вважати, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути зокрема наявність у спадкоємця протягом шестимісячного терміну після смерті спадкодавця оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно чи права на нього. Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджена наказом Міністерства юстиції України N18/5 від 14.06.1994 р., яка діяла на час відкриття спадщини, передбачала, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що, набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. За ч.1 ст.77, ч.2 ст.78, ч.1 ст.80\~цього\~Кодексу\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно з положеннями ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Висновки суду З огляду на викладене, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши всі доводи сторін, суд дійшов висновку про наявність підстав для встановлення факту прийняття спадщини [PERSON] , який помер [INFO] після смерті його дружини [PERSON] , померлої [INFO] шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, в розумінні ст. 549 ЦК УРСР. Оскільки сторонами не заявлені вимоги щодо розподілу між ними судових витрат, то їх розподіл відповідно до ст.\~141\~ЦПК України судом не здійснюється. На підставі вище викладеного,

Outcome: approved