Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-20 00:00:00

ОСББ «Лобановського 6-В» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Посилається на те, що 23 квітня 2019 року власниками житлових та нежитлових приміщень, які розташовані за адресою: [ADDRESS] прийнято рішення про створення ОСББ «Лобановського 6-В» для забезпечення належного утримання будинку. Установчими зборами ОСББ «Лобановського 6-В» прийнято рішення про затвердження тимчасового кошторису та розмір внеску на утримання будинку та прибудинкової території. Забезпечення будинку тепловою енергією та гарячим водопостачанням здійснюється за рахунок власної котельні ОСББ «Лобановського 6-В». Відповідач є власником 1/2 частини квартири [ADDRESS] . Інша 1/2 частина цієї квартири належить на праві власності [PERSON] . [PERSON] як власнику 1/2 частини квартири нараховані внески на утримання будинку та прибудинкової території, ремонтного фонду, які вона своєчасно та в повному обсязі сплачує. Відповідач не виконує обов`язки по оплаті своєї частини витрат на утримання будинку та прибудинкової території, ремонтного фонду, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за період з травня 2019 року по червень 2024 року у загальному розмірі 61346 гривень 07 копійок. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість, що складається з: - 61346 гривень 07 копійок - заборгованість за утримання будинку та прибудинкової території, ремонтного фонду та фонду консьєржів; - 15085 гривень 63 копійки - інфляційні нарахування; - 4399 гривень 85 копійок - три проценти річних. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 14 серпня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Третя особа пояснення щодо позову у встановлений строк до суду не надала. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідач є власником 1/2 частини квартири [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 09 липня 2024 року. Власником іншої 1/2 частини цієї квартири є третя особа - [PERSON] 23 квітня 2019 року власниками житлових та нежитлових приміщень, які розташовані за адресою: [ADDRESS] прийнято рішення про створення ОСББ «Лобановського 6-В» для забезпечення належного утримання будинку. Установчими зборами ОСББ «Лобановського 6-В» прийнято рішення про затвердження тимчасового кошторису та розмір внеску на утримання будинку та прибудинкової території. Забезпечення будинку тепловою енергією та гарячим водопостачанням здійснюється за рахунок власної котельні ОСББ «Лобановського 6-В». З позову вбачається, що відповідач не виконує обов`язки по оплаті своєї частини витрат на утримання будинку та прибудинкової території, ремонтного фонду, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за період з травня 2019 року по червень 2024 року у загальному розмірі 61346 гривень 07 копійок. Позивач звернувся в суд з позовом про стягнення з відповідача заборгованості та просить суд стягнути з останнього: - 61346 гривень 07 копійок - заборгованість за утримання будинку та прибудинкової території, ремонтного фонду та фонду консьєржів; - 15085 гривень 63 копійки - інфляційні нарахування; - 4399 гривень 85 копійок - три проценти річних. Відповідно до статей 156, 162 ЖК України власник та члени його сім`ї зобов`язані своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки. Згідно зі ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і при будинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992 року зі змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45 власники квартир зобов`язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги. Відповідно до статей 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Утримання майна власників квартир (будинку та прибудинкової території) здійснюється ними шляхом оплати всіх витрат по утриманню експлуатуючій організації. У ст. 526 ЦК України зазначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначено, що до виключної компетенції загальних зборів співвласників відноситься визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників. Згідно зі ст. 15 цього закону співвласник зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів. Судом безспірно встановлено, що фактично, на час звернення до суду з позовом, відповідач має заборгованість перед позивачем, що підтверджується наданими суду Актами звіряння взаємних розрахунків. Доказів на спростування наданих позивачем Актів звіряння взаємних розрахунків відповідачем суду не надано. Оцінивши надані позивачем докази щодо наявності заборгованості, суд вважає, що позивач обґрунтовано нарахував зазначені суми і вважає за можливе покласти їх в основу рішення суду. Також, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, тому суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача суму інфляційних втрат в розмірі 15085 гривень 63 копійки та три проценти річних у розмірі 4399 гривень 85 копійок. Розрахунки інфляційних втрат та трьох процентів річних надані суду та відповідають вимогам закону. З урахуванням наведеного та вимог закону, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача заборгованість по обов`язковим внескам на утримання будинку та прибудинкової території, ремонтного фонду та фонду консьєржів. З урахуванням задоволення позовних вимог, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3028 гривень. Позивач також просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч. 3 цієї статті визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надано суду письмові докази. 26 липня 2024 року між ОСББ «Лобановського 6-В» та адвокатом Шевчуком Д.І. укладено договір № 23/24 про надання правничої допомоги. У матеріалах справи також міститься додаток № 1 до договору від 26 липня 2024 року, рахунок № 19 від 26 липня 2024 року, копія платіжної інструкції № 1820 від 29 липня 2024 року на суму 6000 гривень, акт приймання-передачі про надання правової допомоги від 30 липня 2024 року, копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Шевчука Д.І., копія ордеру від ОСББ «Лобановського 6-В» на адвоката Шевчука Д.І., детальний опис наданих послуг. Згідно з частинами 4-6 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Стороною відповідача не заявлялося клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. За таких обставин, вимога про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 6000 гривень з відповідача на користь позивача підлягає задоволенню.

Outcome: approved