Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-19 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. Представник позивача адвокат Прокоф`єв Б.І. в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до територіальної громади м. Чернігова в особі Чернігівської міської ради, Городнянської територіальної громади в особі Городнянської міської ради про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , терміном 3 місяці з дня набрання рішенням законної сили. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер [PERSON] , який був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] . Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі на квартиру за вище зазначеною адресою, а також на земельні ділянки з кадастровим номером 7421485600:04:000:0205 площею 0,4126 га, з кадастровим номером 7421485600:04:000:0204 площею 0,3192 га та з кадастровим номером 7421485600:04:000:0203 площею 4,1953 га, які розташовані за межами с. Лемешівка Городнянського району Чернігівської області. За життя 16 листопада 2018 року [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого все своє майно заповів позивачці. Саме позивачкою було організовано поховання спадкодавця. На похоронах вона дізналася про існування другого заповіту, складеного Другою чернігівською державною нотаріальною конторою 15 січня 2020 року, відповідно до якого [PERSON] заповів все своє майно [PERSON] . У лютому 2022 року позивачка звернулася до суду з позовом про визнання заповіту недійсним, оскільки на час складання другого заповіту [PERSON] хворів, та мала намір звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Однак, до спливу шестимісячного строку на подання заяви про прийняття спадщини, що закінчувався 28 березня 2022 року, розпочалося повномасштабне вторгнення РФ на територію України та було запроваджено воєнний стан. Позивачка змушена була залишити м. Чернігів і переїхати в інший населений пункт Чернігівської області. Жодні державні нотаріальні контори та приватні нотаріуси в той час не працювали. Як наслідок з 24 лютого 2022 року по 28 березня 2022 року вона не могла з об`єктивних причин подати відповідну заяву. Лише 15 жовтня 2024 року Новозаводським районним судом міста Чернігова було прийнято рішення, яким визнано недійсним заповіт складений [PERSON] на користь його сусіда [PERSON] . Таким чином, після набрання чинності вказаного рішення, попередній заповіт складений на ім`я позивачки відновив свою дію. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 19 грудня 2024 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 06 січня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, подали заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують та простять їх задовольнити. Від представників відповідачів Чернігівської міської ради та Городнянської міської ради надійшли заяви про розгляд справи без участі їх представників, позовні вимоги визнають та не заперечують проти їх задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), актовий запис № 3176, [PERSON] , помер [INFO] (а.с.9). Згідно із довідкою Управління адміністративних послуг від 09 грудня 2021 року № 17195 до складу зареєстрованих осіб за адресою: [ADDRESS] входить одна особа [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] (а.с. 59 на звороті). Поховання померлого організовано [PERSON] , що підтверджується договором-замовлення від 28 вересня 2021 року № 4054 на організацію та проведення поховання, накладними від 28 вересня 2021 року № 4217 та № 4218 на отримання ритуальних атрибутів та послуг (а.с.11, 12). Згідно із заповітом від 16 листопада 2018 року, посвідченим приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Баглаєм А.І., [PERSON] заповів все своє майно [PERSON] (а.с. 14). Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 01 жовтня 2002 року [PERSON] купив трикімнатну квартиру загальною житловою площею 70,3 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.15). Право власності на об`єкт нерухомості зареєстровано за [PERSON] (а.с. 60 на звороті). Згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку [PERSON] на праві приватної власності належать земельні ділянки з кадастровими номерами 7421485600:04:000:0205 площею 0,4126 га, 7421485600:04:000:0204, площею 0,3192 га, 7421485600:04:000:0203 площею 4,1953 га, які розташовані за межами с. Лемешівка Городнянського району Чернігівської області (а.с. 16-21). Рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 15 жовтня 2024 року у справі № 751/1488/23 задоволені позовні вимоги [PERSON] , визнано недійсним заповіт від 15 січня 2020 року, складений [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , посвідчений державним нотаріусом Другої чернігівської державної нотаріальної контори Панченко О.І., зареєстрований в реєстрі за № 4-86 (а.с. 22-24). ІV. Норми права, які застосував суд, та оцінка аргументів сторін Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з положеннями ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Відповідно до частин 1, 2 ст. 1223 ЦК України право на\~спадкування мають\~особи,\~визначені у\~заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно з частинами 1, 2, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до положень частин 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Частиною першою статті 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ч. 1 ст. 1272 ЦК України). Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. У постанові Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17 зроблено висновок, що «право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними». При цьому, суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 11 липня 2018 року у справі № 381/4482/16-ц (провадження № 61-12844св18), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19). Крім того, оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18, від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18, від 21 квітня 2022 року у справі № 296/12109/18, від 17 серпня 2023 року у справі № 626/274/22. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року у зв`язку з військової агресією Російської Федерації проти України на території України введено воєнний стан, який продовжується і на теперішній час. Відповідно до\~п.\~3\~Постанови Кабінету\~Міністрів України\~від 28\~лютого 2022\~року №164\~«Деякі питання\~нотаріату в\~умовах воєнного\~стану» перебіг\~строку для\~прийняття спадщини\~або відмови\~від її\~прийняття зупиняється\~на час\~дії воєнного\~стану,\~але не\~більше ніж\~на чотири\~місяці. Вказаний пункт виключено з 18 червня 2023 року відповідно до підпункту 2 пункту 3 змін, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 9 травня 2023 року № 469 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату, державної реєстрації та функціонування державних електронних інформаційних ресурсів в умовах воєнного стану». Судом встановлено, що позивач у встановлений законом строк не зверталася до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадкового майна, через наявність другого заповіту. Крім того, строк для прийняття спадщини позивачем пропущено в результаті військового вторгнення РФ на територію України 24 лютого 2022 року та встановленням обмежувальних заходів у зв`язку з цим, що в сукупності свідчить про поважність причин пропуску строку, встановленого статті 1270 ЦК України. Позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , заповіт складений 16 листопада 2018 року на ім`я позивача, не змінений та не скасований. Враховуючи, що заповіт складений 15 січня 2020 року [PERSON] на ім`я [PERSON] визнаний судом недійсним, суд дійшов до висновку, що позивач з поважних причин пропустив строк для прийняття спадщини, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved