Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-20 00:00:00

14.08.2024 позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 08.12.2023 ТОВ «Бізнес Позика» направило [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір № 482639-КС-001 про надання кредиту. Того ж дня [PERSON] прийняла (акцептувала) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору № 482639-КС-001 про надання кредиту на умовах, визначених офертою. В подальшому ТОВ «Бізнес Позика» направили [PERSON] через телекомунікаційну систему - на номер телефону [NUMBER] , який позичальник вказав у своїй анкеті в особистому кабінеті - одноразовий ідентифікатор UA-9389, котрий було введено/відправлено боржником. Таким чином, 08.12.2023 між ТОВ «Бізнес Позика» та відповідачем [PERSON] було укладено Договір № 482639-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному ст. 12 Законом України «Про електронну комерцію». На виконання умов укладеного Договору кредиту № 482639-КС-001 від 08.12.2023 року ТОВ «Бізнес Позика» надало [PERSON] грошові кошти в розмірі 30000,00 грн. шляхом перерахування цієї суми на банківську картку позичальника № [NUMBER] , номер якої був зазначений відповідачем в анкеті в його особистому кабінеті. Також, 11.12.2023 між позивачем та відповідачем укладено Додаткову угоду № 1 до Договору № 482639-КС-001. Відповідно до умов Додаткової угоди ТОВ «Бізнес Позика» надало [PERSON] додатково кредит в розмірі 10000,00 грн. Позичальник зобов`язувалася повернути отримані грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. Однак, відповідач не виконала взятих на себе за Договором кредиту зобов`язань, не здійснювала погашення заборгованості за кредитом у встановленому порядку та строки, у зв`язку з чим станом на 25.07.2024 [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «Бізнес Позика» за Договором кредиту № 482639-КС-001 від 08.12.2023 року у розмірі 131985,09 грн., з яких: 39497,12 грн. - сума прострочених платежів по тілу кредиту, 92487,97 грн. - сума прострочених платежів по процентах. Ухвалою від 02.09.2024 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача просив справу слухати у його відсутність. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних у справі доказів з винесенням заочного рішення по справі, так як згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08.12.2023 року відповідач [PERSON] виявила бажання отримати кредит у ТОВ «Бізнес Позика». З цією метою вона, використовуючи номер свого телефону [NUMBER] , ідентифікувалася в інформаційно-телекомунікаційній системі (далі ІТС) та зайшла в особистий кабінет на сайті https://my.bizpozyka.com, де заповнила анкету клієнта і вказав суму бажаного кредиту 30 000,00 грн. Того ж дня - 08.12.2023 року [PERSON] отримала від ТОВ «Бізнес Позика» для ознайомлення у своєму особистому кабінеті паспорт споживчого кредиту, де була викладена інформація з основних умов кредитування з урахуванням побажань позичальника, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для позичальника і порядок повернення кредиту, а також отримала пропозицію (оферту) ТОВ «Бізнес Позика» на укладення Договору № 482639-КС-001 про надання кредиту, що містила умови надання кредиту. З матеріалів справи установлено, що відповідач [PERSON] прийняла (акцептувала) пропозицію (оферту) щодо укладання договору про надання кредиту та 08.12.2023 року підписала Договір № 482639-КС-001 своїм електронним підписом, використавши одноразовий ідентифікатор UA-9389 (а.с. 25-33). За умовами п.1 Договору № 482639-КС-001 про надання кредиту від 08.12.2023 року (далі - Договір), кредитодавець надає позичальнику грошові кошти у розмірі 30 000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правилами надання споживчих кредитів. Сторонами відповідно до умов договору кредиту погоджено, що кредит є споживчим і надається строком на 24 тижні; плата за користування кредитом є фіксованою та становить 2,00000000 процентів за кожен день користування кредитом; комісія за надання кредиту становить 4 500 грн; термін дії договору до 24.05.2024 року; орієнтовна загальна вартість наданого кредиту становить 780000,00 грн; орієнтовна реальна річна процентна ставка становить 9168,16 процентів (а.с. 25). Сторони погодили «Графік платежів», відповідно до якого визначено розмір та дату внесення позичальником платежів. Підписанням Договору [PERSON] підтвердила, що до укладання Договору отримала від кредитодавця інформацію, надання якої передбачено законодавством України, зокрема, передбачену ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», Паспорт споживчого кредиту, ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а також примірник Правил (у формі електронного документа), що розміщені на сайті кредитодавця. 08.12.2023 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено Додаткову угоду № 1 до Договору № 482639-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку визначеному ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію". Відповідно до умов Додаткової угоди ТОВ «Бізнес Позика» надало [PERSON] додатково кредит в сумі 10 000 грн. (а.с. 57). Сторонами відповідно до умов Додаткової угоди погоджено, що суму кредиту збільшено: загальна суму отриманого кредиту становить 40 000 грн; орієнтовна загальна вартість наданого кредиту становить 103474,98 грн; орієнтовна реальна річна процентна ставка становить 11139,46 процентів (а.с. 57). 08.12.2023 року ТОВ "Бізнес Позика" на картку Monobank № [NUMBER] було перераховано кошти згідно з кредитним договором № 482639-КС-001 від 08.12.2023 року та Додаткової угоду № 1 до Договору № 482639-КС-001 від 11.12.2023 року трьома платежами: 25000,00 грн., 5000,00 грн., та 10000,00 грн. що в загальному розмірі становить 40000,00 грн. (а.с. 63, 64, 91). Відповідно до наданого позивачем розрахунку, заборгованість відповідача [PERSON] перед кредитором ТОВ «Бізнес Позика» за Договором № 482639-КС-001 від 08.12.2023 та Додаткової угоду № 1 до Договору № 482639-КС-001 від 08.12.2023 року становить 131985,09 грн., з яких: 39497,12 грн. - сума прострочених платежів по тілу кредиту, 92487,97 грн. - сума прострочених платежів по процентах. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис». Статтею 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Відповідно до ст.3 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа. Згідно зі ст. 4 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі. Статтею 6 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що сертифікат ключа містить такі обов`язкові дані: найменування та реквізити центру сертифікації ключів (центрального засвідчувального органу, засвідчувального центру); зазначення, що сертифікат виданий в Україні; унікальний реєстраційний номер сертифіката ключа; основні дані (реквізити) підписувача - власника особистого ключа; дату і час початку та закінчення строку чинності сертифіката; відкритий ключ; найменування криптографічного алгоритму, що використовується власником особистого ключа; інформацію про обмеження використання підпису. Посилений сертифікат ключа, крім обов`язкових даних, які містяться в сертифікаті ключа, повинен мати ознаку посиленого сертифіката ключа. Інші дані можуть вноситися у посилений сертифікат ключа на вимогу його власника. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 6 ст. 11Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. На підтвердження укладення Договору кредиту № 482639-КС-001 від 08.12.2023 року та Додаткової угоду № 1 до Договору № 482639-КС-001 від 11.12.2023 року позивачем надано послідовність укладення цих договорів, з якої вбачається, що клієнт, використовуючи номер телефону ідентифікувався в ІТС та зайшла у особистий кабінет на сайті https://my.bizpozyka.com; клієнт надала усю необхідну інформацію для формування товариством належної пропозиції клієнту; клієнту в особистому кабінеті надано паспорт споживчого кредиту на ознайомлення, а також на її номер телефону відправлено смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором для підписання паспорта споживчого кредиту; клієнт ознайомилася і підписала паспорт споживчого кредиту; товариство направило (розмістило) клієнту в ІТС індивідуальну оферту, яка містить істотні умови Договору; клієнту відправлено смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором для підписання Договору; клієнт ознайомився з офертою товариства та прийняв її умови шляхом надсилання товариству акцепту та підписання Договору одноразовим ідентифікатором після укладення Договору, товариством направлено клієнту в ІТС підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа; Договір та Правила кредитування відправлені клієнту на електронну пошту, вказану як електронний засіб зв`язку з позичальником, а також розміщені в особистому кабінеті. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитні договори між позивачем та відповідачем не були б укладені. Тому встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено договір у формі електронного документу з електронними підписами сторін та із запропонованими умовами відповідач ознайомився та погодився з ними. Доказів протилежного матеріали справи не містять. Наведене узгоджується з правовим висновком, сформованим у постановах Верховного Суду від 12 січня 2021 року № 524/5556/19, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, від 23 березня 2020 року № 404/502/18. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як убачається із матеріалів справи, 08.12.2023 року та 11.12.2023 року ТОВ «Бізнес Позика» надало [PERSON] кредит шляхом перерахування коштів на картковий рахунок відповідача у розмірі 30 000, 00 грн. та 10 000,00 грн. Однак, станом на день подачі позову до суду відповідачем борг за кредитним договором не повернуто. Відповідно до умов укладеного Договору та наданого розрахунку заборгованість відповідача [PERSON] перед кредитором ТОВ «Бізнес Позика» за кредитним договором № 482639-КС-001 від 08.12.2023 року та Додаткової угоду № 1 до Договору № 482639-КС-001 від 11.12.2023 року становить 131985,09 грн., з яких: 39497,12 грн. - сума прострочених платежів по тілу кредиту, 92487,97 грн. - сума прострочених платежів по процентах. Тобто, проведений позивачем розрахунок заборгованості, заявлений до стягнення з відповідача, вірний. Відповідач не спростував наданий позивачем розрахунок заборгованості, доказів належного виконання взятих зобов`язань перед позивачем за умовами договору не надав. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову. Також відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати.

Outcome: approved