Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-26 00:00:00

До Заводського районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , треті особи: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради, Департамент з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради, про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без згоди другого законного представника. Позовні вимоги вмотивовано тим, що 05.01.2019 між позивачем та [PERSON] було зареєстровано шлюб. [INFO] у сторін народився син [PERSON] . Дитина проживає разом із позивачем і знаходиться повністю на її утриманні за адресою: [ADDRESS] та має бажання зареєструвати малолітнього [PERSON] за вказаною адресою. Власником квартири є [PERSON] , яка йому належить на праві приватної власності, на підставі договору купівлі продажу, останній не заперечує проти реєстрації дитини за вказаною адресою. Однак, 31.01.2024 позивач звернулася до Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради з заявою про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , проте, їй було відмовлено, у зв`язку з ненаданням письмової згоди батька про реєстрацію дитини за місцем реєстрації матері. Відповідач зв`язок з дитиною не підтримує, навчанням та розвитком не цікавиться. Позивач неодноразово зверталася до відповідача про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини за її адресою, однак відповідач таку згоду надати відмовляється, що і стало підставою для звернення до суду із вказаним позовом. Ухвалою суду від 13.09.2024 по справі відкрито загальне позовне провадження та призначено справу на 09.00 год 31.10.2024. 31.10.2024 підготовче засідання не відбулося у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю головуючої судді. 13.11.2024 у підготовчому судовому засіданні представник позивача - адвокат Мутьєв Д.В. з урахуванням інформації щодо підтвердженого місця реєстрації відповідача [PERSON] у с. Світле, Чортківського району, Тернопільської області, висловив доцільність продовження строку підготовчого судового засідання з метою належного повідомлення відповідача про розгляд даної справи та забезпечення йому його права на відзив, у зв`язку із чим строк підготовчого провадження було продовжено. Ухвалою суду від 13.12.2024 продовжено строк підготовчого засідання. Ухвалою суду від 26.12.2024 закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду. Станом на день розгляду справи прізвище головуючої судді змінено. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Рекомендовані поштові повідомлення 06 009 922 420 40, 06 009 687 282 85, 06 009 975 165 56, надіслані на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача, повернулися з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Тобто, спосіб повідомлення судом відповідача є належним (постанова Верховного Суду від 10 травня 2023 року в справі № 755/17944/18, провадження № 61-185св23; постанова Верховного Суду від 13 травня 2024 року в справі №755/4829/23). Однак, правом на відзив відповідач не скористався. Згідно з висновком Європейського суду з прав людини в рішенні в справі "Пономарьов проти України" сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Ураховуючи неодноразові надходження на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача рекомендованих поштових повідомлень, надісланих судом, відповідач був поінформований про розгляд справи, однак, не вжив заходів щодо з`ясування обставин справи та висловлення своєї позиції щодо позовних вимог. Відповідач [PERSON] був належним чином повідомлений судом про розгляд справи, однак рекомендовані поштові повідомлення 06 009 922 405 79, 06 009 975 168 82 повернулися з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», «за закінченням терміну зберігання». Тобто, спосіб повідомлення судом відповідача [PERSON] з аналогічних підстав є належним. Відповідач до суду не з`явився, правом на надання відзиву не скористався. Однак через канцелярію суду надійшла заява відповідача у якій він зазначив, що не заперечує проти реєстрації місця проживання свого внука [PERSON] у його будинку за адресою [ADDRESS] . Третя особа Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Миколаївської міської ради у судове засідання явку свого представника не забезпечив, однак наявна заява про розгляд справи за відсутності представника та відсутності заперечень проти позову. Третя особа Департамент з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради у судове засідання явку свого представника не забезпечив, про причини неявки суд інформації не має. Повідомлення судом про місце, дату та час розгляду справи було належним. Позивач [PERSON] у судові засідання не з`явилася. Представник позивача - адвокат Мутьєв Д.В., який діє на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги 014-01100071 від 07.02.2024, позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності та вирішуючи питання чи підлягає позов задоволенню, суд ураховує наступне. Відповідно до ч.3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. У частинах 1,2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно положень ч.1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ч.4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Статтею 242 ЦК України встановлено, що батьки є законними представниками своїх малолітніх та/чи неповнолітніх дітей. Положеннями п.п. 16-17 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022 року №265, місце проживання дитини віком до 14 років може бути задекларовано за адресою місця проживання одного з батьків або інших законних представників, зокрема одночасно із зняттям з попереднього задекларованого/зареєстрованого місця проживання, за декларацією, поданою одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників дитини. Згода іншого з батьків або законних представників дитини підтверджується електронним підписом, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису. У разі ненадання одним із батьків згоди відповідно до вимог цього пункту реєстрація місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, здійснюється відповідно до пункту 33 цього Порядку. Відповідно до п. 33 вищевказаного Порядку подання заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особи віком до 14 років здійснюється одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Згода батьків або інших законних представників може бути надана у присутності особи, яка приймає заяву про реєстрацію місця проживання, або засвідчена нотаріально в установленому законодавством порядку. Як вбачається з матеріалів справи, малолітній [PERSON] фактично проживає з матір`ю за її зареєстрованим місцем проживання, а саме за адресою: [ADDRESS] . Департаментом з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради 31.01.2024 їй було відмовлено у реєстрації місця проживання сина за її зареєстрованим місцем проживання у зв`язку з відсутності згоди на це батька дитини - відповідача у справі. Чинним законодавством передбачено право одного з батьків, у разі відсутності згоди іншого, вирішити це питання в судовому порядку. Суд вважає, що відсутність реєстрації місця проживання малолітньої дитини за місцем фактичного проживання матері суперечить інтересам дитини та обмежує реалізацію її прав, гарантованих Конституцією та законами України, зокрема, права на охорону здоров`я та соціальний захист. Отже, з урахуванням фактичних обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] , заявлені до [PERSON] , підлягають задоволенню. Водночас суд вважає, що не підлягають задоволенню заявлені вимоги позивача до відповідача [PERSON] з наступних підстав. Матеріали справи містять заяву [PERSON] , згідно якої він не заперечує проти реєстрації місця проживання сина позивачки - свого внука, у його будинку. Вказана заява подана разом із позовною заявою. Отже, станом на час звернення до суду між позивачкою та відповідачем [PERSON] був відсутній спір, що свідчить про безпідставність зазначення [PERSON] відповідачем у справі та заявлення до нього вимог. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Разом із тим, установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначенні процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача. Такий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18), від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (провадження № 14-178цс18), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (провадження № 14-392цс18), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (провадження № 14-512цс18), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18), від 05 травня 2019 року у справі № 554/10058/17 (провадження № 14-20цс19). Оскільки вимоги до відповідача [PERSON] не обгрунтовані, не доведені та фактично, як слідує зі змісту позову та його прохальної частини, не заявлені, суд приходить до висновку, що в цій частині позов задоволенню не підлягає.

Outcome: approved