Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-22 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та відповідача. 25.08.2023 року до Херсонського міського суду Херсонської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК», підписана представником, який діє на підставі довіреності адвокатом Павленко С.В. до [PERSON] , [PERSON] , в якій позивач просить стягнути солідарно з відповідачів на користь Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» заборгованість за кредитним договором № CL-334635 у розмірі 282\~526,66 грн. та витрати на професійну правову допомогу. Судові витрати просить покласти на відповідачів. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 17 вересня 2021 року між АТ «Кредобанк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № CL-334635, відповідно до умов якого Банк зобов`язувався надати позичальнику кредит у розмірі та на умовах обумовленим Договором, а позичальник зобов`язувався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, комісії та інші передбачені платежі, визначені цим кредитним договором. Відповідно до п. 2.1 Договору банк видає позичальнику кредит у розмірі 200000.00 гривень на строк до 16.09.2026 на поточні потреби. Банком виконано повністю умови договору, надано кредит, а позичальник тривалий час свої зобов`язання за договором не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 13.06.2023 р. становить 282\~526,66 грн. 16.09.2021 р. між АТ "Кредобанк" та [PERSON] підписано анкету-заяву № CL-334635 фізичної особи на отримання кредиту, в якій зазначено інформацію про фактичні сімейні відносини та про факт зареєстрованого шлюбу.\~ Вважає, що якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя, незважаючи на відсутність в законі прямої вказівки на солідарну відповідальність. Тому, вбачає можливість застосувати до даного спору солідарним відповідачем іншого з подружжя: чоловіка [PERSON] . Досудову вимогу про дострокове стягнення заборгованості через неналежне виконання грошових зобов`язань не відправлено, оскільки адреса проживання відповідачів є тимчасово окупованою територією. З огляду на викладене вище, банк змушений звернутися до суду. Відповідачі\~своїм правом на подання відзиву не скористалися, заяв та клопотань у зв`язку з судовим розглядом не подавали. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, ч.2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. ІІ. Процесуальні дії суду у справі. 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб (який неодноразово продовжувався і триває на даний час).\~Відповідно до частини сьомої статті 147\~Закону України "Про судоустрій і статус суддів",\~враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Вища рада правосуддя рішенням\~від 30.05.2023 № 566/0/15-23\~змінила територіальну підсудність судових справ Цюрупинського районного суду Херсонської області на\~Херсонський міський суд Херсонської області. Ухвалою суду від 05.10.2023 року відкрито провадження у цивільній справі та вирішено розглядати цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначенням судового засідання. Ухвалою суду від 05.02.2024року вирішено перейти до розгляду цивільної справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 03.04.2024 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. Представник позивача\~в судове засідання не з`явився, однак в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі\~повторно в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином шляхом розміщення оголошення на сайті Херсонського міського суду Херсонської області, про причини своєї неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за їхньої участі не заявляли, заперечень проти позову не надавали, тому на підставі ст. 280 ЦПК України, за згоди позивача,\~суд постановив\~здійснювати заочний розгляд справи. Згідно відповідей від 21.09.2024 року УДМС України в Херсонської області, зареєстроване місце проживання [PERSON] : [ADDRESS] ; зареєстроване місце проживання [PERSON] : [ADDRESS] , що станом на день розгляду справи є тимчасово окупованою територією України. Відповідно до\~п. 19\~Перехідних положень ЦПК України\~особливості судових викликів та повідомлень, направлення копій судових рішень учасникам справи, у разі якщо адреса їх місця проживання (перебування) чи місцезнаходження знаходиться на тимчасово окупованій території України або в районі проведення антитерористичної операції, визначаються\~Законами України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України"\~та «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції". Відповідно до\~ч.1\~ст. 12-1 ЗУ "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України"\~якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться на тимчасово окупованій території, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають офіційної електронної адреси, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Враховуючи, що відповідачі про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади, а також те, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, відповідачі відзиву не подавали, наявні всі умови, встановлені\~ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення, тому на підставі ст. 280 ЦПК України, за згоди позивача,\~суд постановив\~здійснювати заочний розгляд справи. Суд, розглянувши заяву позивача про розгляд справи у його відсутність, постановив: розглядати справу у відсутність позивача. За приписами ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. 17 вересня 2021 між АТ «Кредобанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № CL-334635 (надалі - Договір), відповідно до умов якого, Банк надав позичальнику кредит у розмірі 200\~000,00 грн. на поточні\~потреби на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання на строк до 16 вересня 2026 року. Положеннями п. 2.2. Договору визначено, що датою видачі кредиту вважається день списання коштів з позичкового рахунку з наступним переказом кредитних коштів в сумі та на цілі вказані в п. 2.5 Кредитного договору. Умовами п. 4.1. Договору визначено, що за користування кредитом Позичальник сплачує Банку відсотки за процентною ставкою 35 % річних Пунктом 4.2. Кредитного договору визначено, що проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/360» (фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів), за ставкою, визначеною у п. 4.1 Кредитного договору з дня видачі кредиту до дня повернення кредиту в повному обсязі, якщо інше не випливає з умов Договору. Відповідно до п. 4.5 Кредитного договору, орієнтована реальна річна процентна ставка 41,19 % річних. Умовами п. 4.8 Кредитного договору у випадку повного погашення кредиту (погашеня його останньої частини) Позичальник зобов`язаний одночасно ( в межах одного банківського дня), сплатити проценти, нараховані за останній місяць ( частину останнього місяця) користування кредитом, встановлені Договором комісії, незалежно від настання кінцевої дати погашення щомісячного платежу, згідно із Графіком платежів (Додаток № 1 до Кредитного договору). Відповідно до умов п. 6.1. Договору позичальник зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в порядку і строки (терміни), передбачені договором та/або додатками до нього. Згідно з умовами п. 6.3. Договору повернення суми кредиту здійснюється щомісячно разом із нарахованими процентами за користування кредитом, у вигляді рівних сум ануїтентного платежу ( розмір якого визначається п. 6.2 Договору). Відповідно до п. 6.6. Кредитного договору погашення заборгованості за Кредитним договором здійснюється у наступній черговості: у першу чергу: прострочені платежі по сплаті процентів користування Кредитом; прострочені платежі по поверненню кредиту (основного боргу); у другу чергу: поточні платежі по сплаті нарахованих процентів за користування Кредитом; поточні платежі по поверненню Кредиту (основного боргу); у третю чергу: прострочені платежі по сплаті комісії та інших платежів, які передбачені Кредитним договором; поточні платежі по сплаті комісії та інших платежів, які передбачені Кредитним договором; пеня, штрафи та інші види неустойки; дострокові платежі по поверненню Кредиту (основного боргу) на наступний місяць/місяці. Сторони не мають права самостійно змінювати встановлену черговість погашення заборгованості, в тому числі шляхом зазначення в платіжних документах призначення платежу, що порушує черговість визначену в п. 6.6 Кредитного договору. Умовами п. 6.9 Кредитного договору визначено, що Банк у випадку, передбаченому п. 3.3 Кредитного договору, вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за Кредитним договором, про що письмово повідомляє Позичальника. Згідно з п. 6.10. Договору позичальник зобов`язаний після отримання повідомлення банку, передбаченого п. 6.9. Договору, усунути порушення умов кредитного договору, вказаних у повідомленнях, протягом 30 календарних днів з дня отримання такого повідомлення. Якщо позичальник не усунув вказані порушення, то він зобов`язаний достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші належні до сплати платежі за кредитним договором не пізніше 31 календарного дня після отримання письмового повідомлення банку (п. 6.9. Договору). Відповідно до п. 8.1 кредитного договору, за невиконання зобов`язань за цим договором Позичальник несе повну відповідальність усім належним йому майном, у тому числі, грошовими коштами, на які може бути звернуто стягнення. Відповідно до п. 9.2 Кредитного договору кредитний договір набуває чинності з дня підписання його обома сторонами та діє до повного виконання ними своїх зобов`язань. Також, [PERSON] підписала графік платежів за кредитним договором та розрахунок сукупної вартості кредиту та анкету-заяву. У Анкеті-заяві № CL-334635 фізичної особи на отримання готівкового кредиту від 16.09.2021, у відомостях про клієнта [PERSON] зазначена інформація про [PERSON] , [INFO] . Вказана анкета-заява підписана працівником банку, [PERSON] та [PERSON] . Підпису [PERSON] не містить. Відповідно до меморіального ордеру № 53676897 від 17 вересня 2021 року на рахунок відповідача [PERSON] було зараховано кошти в сумі 200 000,00 гривень, призначення платежу: видача кредиту згідно договору CL- 334635. Отже, позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надав відповідачу [PERSON] кредитні кошти на умовах, передбачених Договором. Заборгованість за Кредитним договором № CL- 334635 від 17 вересня 2021 року станом на 13.06.2023 року перед АТ «Кредобанк» становить 282\~526,66 грн., з яких 192\~803,49 грн. заборгованість за тілом кредиту, 89 723, 17 грн. заборгованість за відсотками, що підтверджується долученим до матеріалів справи розрахунком заборгованості З метою досудового врегулювання спору 31.07.2023 року представник АТ «Кредобанк» намагався направити вимогу про дострокове стягнення заборгованості через неналежне виконання грошових зобов`язань за Кредитним договором, яка не була відправлена, оскільки адреса проживання відповідачів є тимчасово окупованою територією. ІV. Оцінка Суду. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до\~частини першої\~статті 1054\~ЦК України\~за кредитним\~договором банк\~або інша\~фінансова установа\~(кредитодавець)\~зобов`язується\~надати грошові\~кошти (кредит)\~позичальникові у\~розмірах та\~на умовах,\~встановлених договором,\~а позичальник\~зобов`язується\~повернути кредит\~та сплатити\~проценти (частина\~перша статті\~1048\~ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення ст. 1046-1053, якщо інше не встановлено зазначеними статтями і не випливає із суті кредитного договору. Договір є\~обов`язковим\~для виконання\~сторонами (ст. 629 ЦК України) Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). У відповідності до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного Кодексу. Згідно зі ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов`язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Розрахунком заборгованості за кредитним договором, поданим позивачем, підтверджується, що за відповідачем [PERSON] рахувалась прострочена заборгованість, розмір якої збільшувався до кінця періоду. Викладені факти підтверджують прострочення сплати відповідачем кредиту щонайменше на один календарний місяць . Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування наведених вище висновків, як і не надано належних доказів на підтвердження відсутності боргу перед позивачем. Отже, суд доходить висновку про наявність підстав у позивача для дострокового повернення кредиту. Щодо солідарного\~стягнення заборгованості\~слід зазначите\~таке. За змістом частин 1 та 2 ст.543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Звертаючись до суду з даним позовом позивач, як на підставу своїх позовних вимог про солідарне стягнення із відповідачів заборгованості за кредитним договором, покликався на те, що даний кредит був отриманий позичальником [PERSON] , яка перебуває у зареєстрованому шлюбі, а відтак в інтересах сім`ї, а тому подружжя має нести солідарну відповідальність по погашенню вказаного кредиту. Відповідно до ч. ч. 2, 3,4\~ст. 65 СК України\~при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Правовий аналіз ч.4\~ст. 65 СК України\~дає підстави для висновку, що той з подружжя, хто не брав безпосередньо участі в укладенні договору, стає зобов`язаною стороною (боржником), за наявності двох умов: 1) договір укладено другим із подружжя в інтересах сім`ї; 2) майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Тільки поєднання вказаних умов дозволяє кваліфікувати другого з подружжя як зобов`язану особу (боржника). Тобто, на рівні закону закріплено об`єктивний підхід, оскільки він не пов`язує виникнення обов`язку другого з подружжя з фактом надання ним згоди на вчинення правочину. Навіть якщо другий з подружжя не знав про укладення договору він вважатиметься зобов`язаною особою, якщо об`єктивно цей договір було укладено в інтересах сім`ї та одержане майно було використано в інтересах сім`ї. Такий підхід в першу чергу спрямований на забезпечення інтересів кредиторів. Тягар доведення обґрунтованості вимог позову за загальними правилами процесуального закону покладається саме на позивача, а не реалізовується у спосіб спростування доводів пред`явлених вимог стороною відповідача, як беззаперечних. Якщо позивач, розпоряджаючись своїми правами на власний розсуд, доведе суду обґрунтованість пред`явлених вимог, то у випадку їх не спростування стороною відповідача у спосіб, визначений законом, такі вимоги підлягають задоволенню. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя. Вказане узгоджується із позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові N 6-163цс12 від 20 лютого 2013 року та в постанові від 14 вересня 2016 року у справі N 334/5907/14-ц (провадження N 6-539цс16). Матеріали справи не містять належних, достатніх, достовірних та допустимих доказів, що відповідачем [PERSON] кредитний договір укладено в інтересах сім`ї, а грошові кошти одержані за договором, використані в інтересах сім`ї, відсутня згода на отримання кредиту іншим із подружжя, отож відсутні правові підстави кваліфікувати другого з подружжя ( в даному випадку відповідача [PERSON] ) як зобов`язану особу (боржника). Посилання позивача на судову практику висловлену у постанові Верховного Суду від 07.10.2020 у справі №205/5882/18, суд вважає хибними, оскільки правовідносини не є подібними. Отже, оцінивши в сукупності надані суду докази, суд прийшов до переконання, що позивачем не доведено, що отримані відповідачем [PERSON] грошові кошти за кредитним договором від 17 вересня 2021 року були використані в інтересах сім`ї, а тому вказаний договір не створює будь-яких обов`язків для відповідача [PERSON] , відтак у задоволенні позову в частині солідарного стягнення боргу за кредитним договором із останнього слід відмовити. Тому позов підлягає задоволенню в частині вимог про стягнення заборгованості в сумі 282\~526,66 грн. до відповідача [PERSON] . Щодо решти доводів позивача суд відзначає, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). У зв`язку з чим судом надане обґрунтування рішення саме за конкретними обставинами справи та аргументами позивача, які мають правове значення для вирішення спору. Інші доводи позивача, наведені ним у справі, не спростовують встановлені судом та наведені вище обставини. V. Заходи забезпечення позову (заяви). Заходи забезпечення позовної заяви судом не вживались, відповідні клопотання від учасників справи не поступали. VI. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно ч. 1\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в розмірі 4 237,90 гривень. Крім того, у позові представник позивача просить суд стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 % від ціни позову, а саме 28\~252,66 гривень. Відповідно до ч. 3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому, постанові Верховного Суду від 21.10.2021 у справі №750/2055/20 визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має врахувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 14.04.2021 №757/60277/18-ц. Позивачем до позовної заяви додано копію витягу із договору про надання правової допомоги від 11.02.2019 року, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЧН №000531 та копію посвідчення адвоката України, копію довіреності № 12783. Водночас, матеріали справи не містять доказів узгодженого розміру правової (правничої) допомоги в рамках даного позову, детального опису робіт (наданих послуг), оплати витрат на професійну правничу допомогу позивачем (квитанції до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), а отже такі витрати є не доведеними позивачем, тому у задоволенні вимоги позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: partial