Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-21 00:00:00

Представник позивача Комунального підприємства «Харківводоканал» звернулась до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] вимоги якого уточнила та стягнути з відповідачів на користь позивача за послуги з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення за період з 01.02.2015 по 31.01.2022 у сумі 55655 грн. 97 коп., з яких: за надані\~послуги з\~централізованого водопостачання\~за період\~з 01\~лютого 2015\~року по\~31\~січня 2022\~року -\~у розмірі\~34162\~грн.\~30\~коп.,\~за надані\~послуги з\~централізованого водовідведення\~за період\~з 01\~лютого 2015\~року по\~31\~січня 2022\~року -\~у розмірі\~18800\~грн.\~41\~коп.,\~за абонентське\~обслуговування за\~період з\~01\~квітня 2020\~року по\~31\~січня 2022\~року -\~454,43\~грн,\~за абонентське\~обслуговування внутрішньобудинкових\~систем холодного\~водопостачання за\~період з\~01\~квітня 2020\~року по\~31\~січня 2022\~року у\~сумі 374,11\~грн,\~за абонентське\~обслуговування внутрішньобудинкових\~систем водовідведення\~за період\~з 01\~квітня 2020\~року по\~31\~січня 2022\~року у\~сумі 269,61\~грн,\~інфляційні втрати\~ 1250\~грн.\~71\~коп.,\~3%\~річних від\~простроченої суми\~ 344\~грн.\~40\~коп. та судовий збір у сумі 1921 грн. 00 коп. В обґрунтування\~позовних вимог,\~представник позивача\~посилається на\~те,\~що відповідачі\~зареєстровані та\~проживають за\~адресою:\~ [ADDRESS] та є споживачами послуг централізованого водопостачання та водовідведення КП «Харківводоканал», облік нарахувань та оплат за які здійснюються за абонентським особовим рахунком № [NUMBER] . Відповідачі отримували надані послуги водопостачання і водовідведення та неналежним чином виконували зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати послуг, внаслідок чого перед позивачем утворилася заборгованість на вищевказану суму, яку і просять стягнути в судовому порядку. Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 19.04.2024 року скасовано заочне рішення суду по вказаній справі, призначено справу до розгляду в судове засідання. Представником відповідача 23.05.2024 на адресу суду подано відзив, в якому міститься вимога про застосування наслідків спливу строків позовної давності щодо вимог про стягнення з відповідача заборгованості за опалення та гарячу воду та відмовити в задоволенні позовних вимог, заперечення проти позову через неврахування строків позовної давності, вимога про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу, а також заява про розгляд дано справи без участі відповідачів та їх представника. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 15.10.2024 прийнято до розгляду уточнений позов у даній справі. В судове засідання представник позивача Панасенко І., не з`явилась, подала на адресу суду клопотання про розгляд справи без участі представника позивача. Відповідачі та їх представник про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, через систему «Електронний суд» надійшла заява в якій просив застосувати строки позовної давності. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного. Судом встановлено та не оспорювалося що відповідачі проживали та зареєстровані в квартирі, що розташована адресою:\~\~ [ADDRESS] з централізованою системою теплопостачання, яке здійснює КП\~«Харківводоканал» за о/р № [NUMBER] , користуються послугами, що надаються позивачем. Так, згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, за адресою:\~\~ [ADDRESS] зареєстровано місце проживання відповідачів [PERSON] , [PERSON] . \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно матеріалів справи, КП\~«Харківводоканал» надавались послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, а відповідач, в свою чергу, споживав зазначені послуги, що свідчить про наявність між ними взаємних зобов`язань. Статтею 67\~ЖК України визначено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст.\~20\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» та п.п. 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, споживач повинен своєчасно у встановлений термін сплачувати надані послуги. Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року N 1875-IV, який діяв на час виникнення спірних правовідносин. Згідно статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу; комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Згідно зі ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальними послугами є, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо). Відповідно до ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст.20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно рішення ХМР від 16.05.2017року №286 «Про визначення виконавців послуг у житловому фонді» КП «Хаківводоканал» визначено виконавцем послуг централізованого водопостачання та водовідведення. Наявними у справі доказами встановлено, що між позивачем та відповідачами фактично склалися правовідносини з приводу надання послуг по водовідведенню та водопостачанню в будинку, де знаходиться квартира відповідачів. У Правилах надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», установлено, що договір про надання послуг укладається між виконавцем послуг і споживачем. Відсутність укладеного договору не звільняє споживачів від сплати за фактично надані послуги. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» № 2918 від 10.01.2002 р. споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Згідно п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місць; плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Несплата боргу призводить до погіршення стану комунальних мереж централізованого водопостачання та водовідведення, погіршує можливості щодо забезпечення екологічного добробуту міста і негативно впливає на впровадження природоохоронних заходів. Проживаючи у багатоквартирному будинку, відповідачі користуються житлово-комунальними послугами, які надаються позивачем. Доказів на спростування зазначеного відповідачами не надано. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» суб`єктами відносин у сфері питної води та питного водопостачання є споживачі питної води. Статтею 22 цього Закону передбачено, що споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів та послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Згідно ст. 16 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» - послуга по централізованому водопостачанню надається своєчасно, безперервно, належної якості та підлягає оплаті. Відповідно до ст.13,14 Закону №1875-IV та ст.5 Закону №2189-VIII послуги з централізованого водопостачання та водовідведення віднесено до комунальних. За ч.1 ст. 1 Закону №1875-IV споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Згідноп.6ч.1ст.1Закону №2189-VIII індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Приписами п. 5 ч. 3ст.20 Закону №1875-IV та ч.2 ст.7Закону №2189-VIII встановлено, споживач, серед іншого, зобов`язаний укласти договір про надання послуг та оплачувати надані житлово-комунальні послуги в строки, встановлені договором або законом. Як передбачено ст. ст. 67, 68 ЖК України, оплата за комунальні послуги стягується крім квартирної плати по затвердженим у встановленому законом порядку тарифам і повинна вчасно вноситися споживачем - наймачем і членами його родини, які на підставі ч.1 ст. 64 ЖК України, користуються нарівні з наймачем всіма правами й несуть разом з ними солідарну майнову відповідальність по зобов`язаннях, що випливає з договору житлового наймання. Як вбачається з уточненого розрахунку, наданого КП «Харківводоконал» відповідачами не була сплачена сума заборгованості за отримані послуги водопостачання та водовідведення, яка на час розгляду справи не погашена. Згідно наданих позивачем розрахунків, відповідачам нарахована заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 березня 2015 року по 31 серпня 2021 року - у розмірі 16877 грн. 72 коп., за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 березня 2015 року по 31 серпня 2021 року - у розмірі 9280 грн. 83 коп. Наданими послугами водопостачання та водовідведення відповідачі користувалися, зі скаргами у зв`язку із ненаданням послуг не зверталися. Крім того, відповідачами не було надано будь - яких доказів, які свідчать про те, що позивач не надає такі послуги або інших доказів, що спростовують твердження позивача. Суд зазначає, що хоча у ч.1 ст.19 Закону №1875-IV й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином,згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги,якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (правова позиція ВСУ у справі № 6-2951цс15). У випадку небажання сплачувати послуги водопостачання та водовідведення, відповідачі не були позбавлені можливості відмовитись від цієї послуги КП «Харківводоканал», однак не скористалися даною можливістю та не звертались до відповідача з будь-якими заявами щодо якості надання послуг водопостачання або відключення від постачання води. Доказів на підтвердження того, що відповідачі не користувались послугами КП «Харківводоканал» суду не надано. Крім того, відповідно до ст. 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до дня його ліквідації. Питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належить до компетенції його власника або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів. При цьому підприємство самостійно визначає облікову політику підприємства, обирає форму бухгалтерського обліку як певну систему регістрів обліку, порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них з додержанням єдиних засад, встановлених цим Законом, та з урахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки облікових даних: розробляє систему та форми внутрішньогосподарського (управлінського) обліку, звітності та контролю господарських операцій, визначає права працівників на підписання бухгалтерських документів, затверджує правила документообігу і технологію обробки облікової інформації, додаткову систему рахунків і регістрів аналітичного обліку. Згідно ч.1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Заборгованість за надані послуги рахується за особовим рахунком і списання, переведення, розподіл з цього внутрішньогосподарського документа будь-яких сум є правом кредитора і ніхто не може втручатися в порядок ведення внутрішньогосподарського обліку господарських операцій підприємства. Особовий рахунок є номерним, що дозволяє ідентифікувати його відповідно до конкретного житлового приміщення та являє сукупність даних про житлове приміщення. Особовий рахунок оформлюється на житлове приміщення, а не на особу, їх відкриття відбулося за часів СРСР. Після проголошення Незалежної України особові рахунки не змінювались, тобто залишились попередніми, які були відкриті за адресами. Виходячи з цього, відкриття особового рахунку відбувається шляхом переоформлення вже відкритого номерного особового рахунку на іншого квартиронаймача або власника. У зв`язку з тим, що особовий рахунок відкривається не за особою, а за житловим приміщенням переоформлення відбувається лише за прізвищем ім`ям по-батькові власника або квартиронаймача. Суд наголошує, що зміна власника нерухомого майна не може бути підставою для виключення заборгованості за житлово-комунальні послуги згідно до норм діючого законодавства України. Виключення або стягнення такої заборгованості є правом суб`єкта господарювання при здійсненні ним господарської діяльності, що охоплюється загальними засадами цивільного законодавства щодо свободи підприємницької діяльності. Оскільки відповідачі офіційно, у встановленому чинним законодавством порядку не відмовились від послуг, які надавало йому КП «Харківводоканал», то в них виник обов`язок сплатити цих послуги. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України. Відповідно частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частина 2 статті 77 ЦПК України. Згідно частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Частиною 1 статті 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Як вбачається з положень частини 1 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Доказів того, що послуги відповідачам не надавались, або відповідачі не користувалися наданими послугами і потреби в таких послугах не мали, належними та допустимими доказами не доведено та матеріалами справи не підтверджено. Крім того, відповідачами тривалий час не сплачувалися послуги КП «Харківводоканал», згідно даних у розрахунку заборгованості, долученому до уточненого позову. З огляду на зазначене, суд, за результатами розгляду справи, вважає доведеним позивачем факт не виконання відповідачами обов`язку щодо своєчасної оплати вартості отриманих послуг з централізованого водопостачання та водовідведення. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. До спірних правовідносин застосовується загальна позовна давність. Згідно до ч.3, ч.4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідачі у відзиві заявили про застосування строку позовної давності, тому в даному випадку підлягає стягненню з відповідачів на користь позивачів у солідарному порядку, заборгованість за централізоване водопостачання холодної води та водовідведення в загальній сумі 53817 грн. 60 коп., яка виникла за період з 01 жовтня 2016 року по 31 січня 2022 року, з урахуванням дати звернення до суду позивача з цим позовом 15.10.2019 та обов`язок сплати заборгованості, передбачений п.25 Правил №690- за поточний місяць не пізніше останнього дня місяця. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі ст. 625 ЦК України позивачем за прострочення виконання грошового зобов`язання на основну суму були нараховані інфляційні втрати 1250 грн. 71 коп., 3% річних від простроченої суми 344 грн. 40 коп., дані вимоги відповідають чинному законодавству та підлягають задоволенню. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог частково. Суд розподіляє судові витрати відповідно до положень ст. 141 КПК України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог та стягує з відповідачів на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 1863 грн. 37 коп (1921*97%). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно вимог ч. 8 ст. 141Цивільного процесуального кодексу України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. За приписами ч.ч. 1, 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справ. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:на професійну правничу допомогу;пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. В частині першій статті 59 Конституції України закріплено право кожного на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України таке право є гарантованою Конституцією України можливістю фізичної особи одержати юридичні (правові) послуги (абзац другий пункту 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000). Це право є одним із конституційних, невід`ємних прав людини і має загальний характер; реалізація права на правову допомогу не може залежати від статусу особи та характеру її правовідносин з іншими суб`єктами права; вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати; конституційне право кожного на правову допомогу за своєю суттю є гарантією реалізації, захисту та охорони інших прав і свобод людини і громадянина, і в цьому полягає його соціальна значимість (абзаци третій, четвертий, п`ятий підпункту 3.1, абзац перший підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009). Кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, визначених законом, держава забезпечує надання професійної правничої допомоги безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав та особи, яка надає правничу допомогу. Для надання професійної правничої допомоги діє адвокатура. Забезпечення права на захист від кримінального обвинувачення та представництво в суді здійснюються адвокатом, за винятком випадків, установлених законом. Витрати учасників судового процесу на професійну правничу допомогу відшкодовуються в порядку, визначеному законом (стаття 10 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року). Пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» визначено, що адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником відповідача було надано: рішення №13/1/7., договір про надання правової допомоги від 07.09.2021, детальний обсяг робіт адвоката; акт прийому-передачі, копію ордера та свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю. З огляду на викладене суд вважає, що заявлена вимога про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. підлягає частковому задоволенню, пропорційно до відхиленої частини позовних вимог 3%, тобто в сумі 210 грн. Також судом враховано, при стягненні судових витрат з відповідачів представлені до суду відомості щодо підстав звільнення відповідача [PERSON] від сплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial