Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-15 00:00:00

Позивач через свого представника звернулась у Рівненський районний суд Рівненської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Рівненської області Папроцький Андрій Андрійовичпро визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Представник позивача в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що [PERSON] 18 липня 2024 року стало відомо про перебування у приватного виконавця Папроцького Андрія Андрійовича, виконачого провадження№[NUMBER], відкритого на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича, зареєстрованого в реєстрі за №41991 від 17 травня 2021 року, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал", на підставі кредитного договору №2981499 від 27 вересня 2020 року суми заборгованості в розмірі 23890 грн 00 коп. Вказаний виконавчий напис вважає незаконним та таким, що не підлягає виконанню. Позивач та представник позивача, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, представник позивача подала заяву відповідно до якої просить розгляд справи проводити без її участі та участі позивача, позовні вимоги підтримує повністю та просить позов задоволити. Відповідач ТзОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал", будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, явку свого представника в судове засідання не забезпечило. 04 листопада 2024 року представник відповідача подав до суду клопотання, в якому позовні вимоги позивача не визнає в повному обсязі, просить зменшеншити розмір заявлених судових витрат на правничу допомогу, розгляд справи проводити без участі їх представника. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи без його участі не подав. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватний виконавець виконавчого округу Рівненської області Папроцький Андрій Андрійович, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи без його участі не подав. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Ознайомившись із позовною заявою, дослідивши докази подані сторонами на підтвердження своїх обґрунтувань та заперечень, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Так, 17 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., на підставі статі 87 Закону України "Про нотаріат" та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №41991, про стягнення з [PERSON] заборгованості в розмірі 23890 грн 00 коп за невиплачені в строк грошові кошти на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал", якому ТзОВ "Авентус Україна" відступлено право вимоги на підставі договору відступлення прав вимоги №ККАУ-21042021 від 21 квітня 2021 року за кредитним договором №2981499 від 27 вересня 2020 року укладеного між ТзОВ "Авентус Україна" та [PERSON] . Згідно копії постанови ВП №[NUMBER] від 17 вересня 2021 року про відкриття виконавчого провадження, винесеної приватним виконавцем виконавчого округу Рівненської області Папроцьким Андрієм Андрійовичем постановлено стягнути з боржника [PERSON] на користь ТзОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" заборгованість в розмірі 23890 грн. 00 коп., з яких: 7000 грн. 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 15960 грн. 00 коп. - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками; 930 грн. 00 коп. - плата за вчинення виконавчого напису. Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Згідно ст. 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 цього ж Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172 (далі Перелік документів). Постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" вищевказаний Перелік документів доповнений п. 2, який передбачав стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів з підстав, що випливають з кредитних відносин. За умовами вказаного пункту Переліку документів, для одержання виконавчого напису по кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Поряд з цим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року (справа № 826/20084/14), яка залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року та постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року, а відповідно набрала законної сили в день її прийняття, постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", серед іншого, в частині доповнення Переліку документів пунктом 2 визнано незаконною та нечинною. За таких обставин, пункт 2 Переліку документів, який передбачає стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів з підстав, що випливають з кредитних відносин втратив чинність з 22 лютого 2017 року. З цього часу, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Таким чином, вчиняючи 17 травня 2021 року виконавчий напис, зареєстрований за №41991, приватний нотаріус Остапенко Є.М. неправомірно керувався пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови КМУ № 662 від 26 листопада 2014 року, яка на той час уже була нечинною. Зазначене вище дає підстави для визнання спірного виконавчого напису, зареєстрованого за №41991 таким, що не підлягають виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час його вчинення вимог статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" та Переліку документів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Такий висновок суду повністю узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду викладеною у постанові від 21 вересня 2021 року по справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21). Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, позовна заява підлягає задоволенню повністю сплата судового збору та інших судових витрат покладається на відповідача. У відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Як вбачається із квитанції №9350-6467-3536-3046 від 07 серпня 2024 року позивач при подачі даної позовної заяви сплатила судовий збір у розмірі 968 грн. 96 коп. Також, позивачем при подачі заяви про забезпечення позову був сплачений судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп., що підтверджується квитанцією №9350-6466-5122-2268 від 07 серпня 2024 року. Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами у порядку, визначеному статтею 137 ЦПК України. Як зазначено у ч. 4-6 вказаної статті розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження здійснених позивачем витрат на професійну правничу допомогу останньою надано: копію договору №1008 про надання правничої допомоги адвокатом від 17 липня 2024 року; ордер про надання правничої допомоги, копію детального опису робіт (наданих послуг) до договору про надання правничої допомоги від 17 липня 2024 року у якому вказано, що витрати на правничу допомогу щодо розгляду даної справи становлять 11000 грн. 00 коп. та квитанція про сплату частини зазначеної суми. Таким чином, судом встановлено, що позивач поніс витрати на правничу допомогу в розмірі 11000 грн. 00 коп., що доведено належними доказами. На думку суду, заявлений розмір витрат не суперечить складності справи та часу, витраченого на надання послуг. Отже, суд доходить висновку про покладення на відповідача обов`язку компенсувати позивачу витрати на правничу допомогу в розмірі 11000 грн. 00 коп. За таких обставин, суд приходить до переконання про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати на загальну суму 12574 грн. 56 коп., з яких: 968 грн. 96 коп - судовий збір сплачений при подачі позовної заяви, 605 грн. 60 коп. - судовий збір сплачений при подачі заяви про забезпечення позову та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 11000 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved