Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-20 00:00:00

28.08.2024 представник [PERSON] - адвокат Писко С.І. звернулася до Старосамбірського районного суду Львівської області із зазначеною позовною заявою, в якій просить суд позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , та стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на її утримання, щомісячно, в розмірі 1 /4 частини з усіх видів її заробітку/доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що [INFO] у м. Варшава Республіки Польща народилась [PERSON] . Батьками [PERSON] є [PERSON] , [INFO] та [PERSON] . Прізвище та ім`я батька записані у свідоцтві про народження на підставі заяви матері. [PERSON] фактично проживає з бабусею [PERSON] , [INFO] за адресою [ADDRESS] . Стверджує, що [PERSON] , яка є мамою [PERSON] , фактично не проживає сім`єю зі своєю дитиною, не спілкується з нею в обсязі достатньому для її виховання, не забезпечує її матеріально. Відповідно, жодного з покладених законом на батьків обов`язків відповідач не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової або будь-якої іншої участі її вихованні, не цікавиться життям дитини. Всі питання щодо виховання вирішуються тіткою [PERSON] спільно із бабусею [PERSON] без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному утриманні тітки. Для її розвитку [PERSON] не прикладає жодних зусиль. Відповідач ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в п подальшій долі, не цікавиться її успіхами, станом здоров`я, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема - не забезпечує їй необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з нею взагалі; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини; не створює умов для отримання нею дошкільної та шкільної освіти - таким чином створивши умови, які шкодять інтересам її дитини. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини мамою, свідомого нехтування нею своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків. Зазначає, що 05 червня 2024 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Хирівської міської ради було розглянуто питання про надання висновку органу опіки та піклування Хирівської міської ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . На засіданні комісії служби у справах дітей Хирівської міської ради [PERSON] повідомила той факт, що з мамою дуже напружені стосунки, постійні сварки, конфлікти. Мама забрала від неї всі речі, що купляла: комп`ютер, ноутбук, одяг. Кошти до школи, на лікування зубів, одяг, все це оплачує тітка. Мама не цікавиться, що їй потрібно, не готує їй їсти, нічого не купляє. І коли потрібно було подати документи на паспорт після чотирнадцятирічного віку відмовилась їхати, пояснюючи це, що вона не хоче. Старший дільничний офіцер, [PERSON] , підтвердив той факт, що неодноразово з патрульною поліцією приїжджали на виклики до [PERSON] , яка вчиняла домашнє насильство психологічного характеру, ображала нецензурними словами свою маму та сестру, погрожувала їм фізичною розправою в присутності своєї доньки. Жила сама по собі, готувала їсти тільки для себе і купляла продукти і речі лише для себе. На зауваження чому не піклується про доньку, відповідала що має погане самопочуття, хоче відпочити, немає сили. Як в розмові їй заперечити починала кричати, сваритися та проявляти агресію. Враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини Хирівської міської ради з метою захисту прав та інтересів дітей, орган опіки та піклування Хирівської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.08.2024 року справа визначена для розгляду судді Кушніру А.В. Ухвалою судді від 11.10.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання по справі. Ухвалою суду від 19.12.2024 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду. В судове засідання представник позивача - адвокат Писко С.І. не з`явилася, проте подала до суду заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд справу розглянути у відсутності позивача та її представника. Відповідачка [PERSON] була своєчасно і належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, однак в суд не з`явилася і не повідомила про причини своєї неявки, а також від неї не надходило відзиву на позовну заяву, клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляду справи за її відсутності. Представник третьої особи Хирівської міської ради Самбірського району Львівської області як орган опіки та піклування в судове засідання не з`явився, проте подав до суду клопотання про розгляд справи без їхньої участі. Оскільки в судове засідання не з`явилися всі учасники справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. Ухвалою суду від 21.01.2025 року постановлено провести заочний розгляд даної цивільної справи. Враховуючи наведене, суд вважає, що у справі є в наявності достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін для розгляду справи за відсутності відповідача і постановлення заочного рішення, оскільки прийняття такого рішення не суперечить закону та відповідає вимогам ст.281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] у м.Варшава Республіки Польща, її батьками є: мати - [PERSON] , [INFO] , батько - [PERSON] , прізвище та ім`я батька записані у свідоцтві про народження на підставі заяви матері, що підтверджується копією свідоцтва про народження номер [NUMBER] (з перекладом на українську мову) - а.с.6-8. Відповідно до довідки №325/02/21 від 19.04.2024р. (а.с.9), виданої Хирівською міською радою Самбірського району Львівської області [PERSON] , [INFO] , зареєстрована в [ADDRESS] , а фактично проживає з бабусею [PERSON] , [INFO] за адресою [ADDRESS] . Відповідно до характеристики (а.с.9) учениці 10-А класу Опорного закладу загальної середньої освіти І - III ступенів м. Хирів Хирівської міської ради Самбірського району Львівської області [PERSON], народилась [INFO] у Польщі, м. Варшава, на даний момент проживає у [ADDRESS] . Навчається у ОЗЗСО І-ІІІ ступенів м. Хирів з 1 класу. Систематично відвідує заклад освіти. Забезпечена усім необхідним для навчання. Зарекомендувала себе як наполеглива, старанна, дисциплінована та комунікабельна учениця. Володіє навчальним матеріалом на високому рівні. Має здібності до вивчення як до гуманітарних так і до точних наук. На уроках завжди уважна, старанно виконує домашнє завдання, допомагає товаришам. Має добрий загальний розвиток. Багато читає, захоплюється малюванням. До виконання громадських доручень ставиться сумлінно. Була обрана старостою класу. Бере активну участь у громадському житті школи та класу. Щорічно є учасницею та неодноразовою переможницею шкільних, районних олімпіад, з математики, історії, біології, хімії, англійської мови, географії, інформатики, нагороджена почесними грамотами. Скромна, стримана, врівноважена, розсудлива, не піддається чужому впливу. Користується повагою серед вчителів. Має авторитет серед однокласників. Має небагато друзів, підтримує дружні стосунки з багатьма учнями. Сім`я [PERSON] складається з мами [PERSON] , тітки [PERSON] та бабусі [PERSON] . Мама у вихованні дитини участі не бере, з класним керівником на зв`язок не виходить, на батьківські збори не з`являється. Натомість, дівчинкою опікується тітка, а саме: старається усіляко брати участь у шкільному житті дитини, спілкується з вчителями, класним керівником, хвилюється за її навчання та виховання. Згідно висновку виконавчого комітету Хирівської міської ради Самбірського району Львівської області №56 від 10.06.2024 (а.с.10) орган опіки та піклування Хирівської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Як слідує зі змісту вищевказаного висновку, 05 червня 2024 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Хирівської міської ради було розглянуто питання про надання висновку органу опіки та піклування Хирівської міської ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . На засіданні комісії була присутня мама - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] - тітка. Відповідно до характеристики Хирівської міської ради від 19.04.2024 року №17 на жительку м. Хирів Самбірського району Львівської області громадянка [PERSON] , [INFO] «зарекомендувала себе переважно з негативної сторони. До виконавчого комітету Хирівської міської ради часто надходять листи, щодо вчинення нею психологічного насильства відносно її рідних, а саме: доньки та матері. [PERSON] не бере участі у вихованні своєї доньки, [PERSON] , не цікавиться її навчанням та не забезпечує матеріально». Виконавчим комітетом Хирівської міської ради від 19.04.2024 року №225/02-30 було подано клопотання головному лікарю Львівської психіатричної лікарні. «Госпіталізувати [PERSON] , [INFO] жительку м.Хирів СамбІрського району Львівської області, яка поводить себе неадекватно, а саме: чіпляється до людей, несе загрозу життю та здоров`ю близьких, родичів та сусідів». Відповідно до листа від 20.10.2023 року №7951/59/03-2023 Самбірським районним відділом поліції на громадянку [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.173 КУпАП. На неї складено терміновий заборонний припис стосовно кривдника від 02.04.2024 року серія АА №338657. На засіданні комісії служби у справах дітей Хирівської міської ради [PERSON] повідомила той факт, що з мамою дуже напружені стосунки, постійні сварки, конфлікти. Мама забрала від неї всі речі, що купляла: комп`ютер, ноутбук, одяг. Кошти до школи, на лікування зубів, одяг, все це оплачує тітка. Мама не цікавиться, що їй потрібно, не готує їй їсти, нічого не купляє. І коли потрібно було подати документи на паспорт після чотирнадцятирічного віку відмовилась їхати, пояснюючи це, що вона не хоче. Старший дільничний офіцер, [PERSON] , підтвердив той факт, що неодноразово з патрульною поліцією приїжджали на виклики до [PERSON] , яка вчиняла домашнє насильство психологічного характеру, ображала нецензурними словами свою маму та сестру, погрожувала їм фізичною розправою в присутності своєї доньки. Жила сама по собі, готувала їсти тільки для себе і купляла продукти і речі лише для себе. На зауваження чому не піклується про доньку, відповідала що має погане самопочуття, хоче відпочити, немає сили. Як в розмові їй заперечити починала кричати, сваритися та проявляти агресію. Відповідно до виписки Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» [PERSON] проходила курс лікування з 27.04.2024 року по 17,05.2024 року. Отримала рекомендації: спостереження у районного психіатра та медикаментозне лікування. 10.06.2024 виконавчий комітет Хирівської міської ради прийняв рішення №56 (а.с.11) про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] , [INFO] відносно неповнолітньої доньки [PERSON] . [INFO] . Правовідносини, наявні між сторонами, мають наступне правове регулювання. Із змісту преамбули Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України - 27 вересня 1991 року (далі Конвенція) вбачається, що держави учасниці Конвенції визнають, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Частина 1 ст. 3 Конвенції вказує, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 1 ст. 7 цього ж акту передбачено, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Згідно із ч.1 ст. 8 Конвенції держави-учасниці зобов`язуються поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи громадянство, ім`я та сімейні зв`язки, як передбачається законом, не допускаючи протизаконного втручання. Частина 1 ст. 9 Конвенції передбачає, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Стаття 16 Конвенції вказує, що жодна дитина не може бути об`єктом свавільного або незаконного втручання в здійснення її права на особисте і сімейне життя, недоторканність житла, таємницю кореспонденції або незаконного посягання на її честь і гідність. Дитина має право на захист закону від такого втручання або посягання. Статтею 18 Конвенції, визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Ч. 3 ст. 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до частин першої та другої статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено у статті 7 СК України, згідно з якою жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ч.ч. 1-3 ст. 150 СК України, яка передбачає обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Відповідно до ст.153 Сімейного Кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. За змістом ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Статтею 157 СК України встановлено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. За заявою батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні із нею того з батьків, хто проживає окремо. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим для виконання (ст.158 Сімейного кодексу України). Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ст. 166 СК України передбачає, що позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Пунктами 15, 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Зазначений висновок узгоджується з правовим висновком Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, який міститься у постанові від 13 березня 2019 року в справі № 631/2406/15-ц. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного суду від 27 лютого 2023 року в справі № 443/643/21. Відповідно до статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до висновку органу опіки і піклування Хирівської міської ради орган опіки і піклування Хирівської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Суд погоджується із даним висновком органу опіки та піклування, оскільки такий є обґрунтований, повністю узгоджується з іншими матеріалами справи та відповідає інтересам дитини. На підставі вищевикладеного, аналіз наведених обставин у сукупності свідчить, що відповідач [PERSON] тривалий час не дбає про свою дитину, про її фізичний, духовний та моральний розвиток, не готує її до самостійного життя, тобто без поважних причин ухиляється від виконання батьківських обов`язків, а тому суд приходить до висновку про доцільність позбавлення її батьківських прав відносно її неповнолітньої доньки, оскільки таке позбавлення батьківських прав буде в повній мірі відповідати інтересам дитини, її належному догляду та вихованню. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів, то суд зазначає наступне. Відповідно до ч.3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до вимог ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. На підставі ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно вимог ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи те, що предметом даного судового спору є стягнення аліментів на утримання однієї малолітньої дитини, а також вимоги ст. 182 СК України, суд вважає, що стягнення аліментів у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача відповідатиме вимогам закону щодо визначення розміру аліментів як необхідного та достатнього для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а також вимогам розумності і справедливості та установленій судовій практиці. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні підлягають до задоволення в повному обсязі. Виходячи з вимог ст.430 ЦПК України, суд вважає, що слід допустити до негайного виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 1211,20 гривень.

Outcome: approved