Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-28 00:00:00

У червні 2024 року представник ТОВ «Експлуатаційна компанія» звернувся до суду в порядку цивільного судочинства зі позовною заявою у якій просили стягнути з [PERSON] заборгованість за надані житлово-комунальні послуги у розмірі 147 140,96 грн. та понесені судові витрати. Вимоги обґрунтовані тим, що ТОВ «Експлуатаційна компанія» була виконавцем послуг з утримання будинку та прибудинкової території за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] є власницею нежитлових приміщень 10,11,14 загальною площею 163,6 кв.м. та нежитлових приміщень 12,13,15 загальною площею 429,6 кв.м. у будинку за адресою: [ADDRESS] , та споживачем послуг, що надаються позивачем. Як стверджував представник позивача, ТОВ «Експлуатаційна компанія» належним чином виконувала взятий на себе обов`язок з надання відповідачеві послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Натомість відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання щодо своєчасної та у повному обсязі оплати за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та допустила заборгованість з їх оплати за період з січня 2020 року по жовтень 2023 року включно. З цих підстав представник позивача просив суд стягнути заборгованість, яка згідно їх розрахунку становить 147 140,96 грн. 13.08.2024 року представником відповідача надано відзив на позовну заяву, у якому заперечують проти позову та вказують наступне: позивач не повідомляв відповідача про нові тарифи; матеріали справи не містять доказів надання вказаних послуг; розрахунок заборгованості здійснено за межами строків позовної давності. Представник позивача у судовому засіданні просила позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні просив в задоволенні позову відмовити. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив наступне. [PERSON] є власницею нежитлових приміщень 10,11,14 загальною площею 163,6 кв.м. та нежитлових приміщень 12,13,15 загальною площею 429,6 кв.м. у будинку за адресою: [ADDRESS] , та споживачем послуг, що надаються позивачем. Між позивачем та відповідачем було укладено договір №141 Н від 01 вересня 2007 року про надання послуг та виконання робіт. Відповідно до п.п 1.1, 1.2. розділу 1 договору №141 Н, замовник доручає, а виконавець зобов`язується забезпечити обслуговування нежитлових приміщень за адресою [ADDRESS] , загальною площею 429,6 кв.м і прилеглої території, а саме, надати всі комунальні послуги. Відповідно до п.п 2.2. розділу 2 договору №141 Н, замовник, зобов?язується, серед іншого: своєчасно вносити плату на рахунок Виконавця, згідно з пред`явленими рахунками, вносити оплату не пізніше 10 числа наступного місяця. Відповідно до розділу 4, цей договір діє з часу його підписання сторонами і до часу його розірвання в установленому порядку. Також, між позивачем та відповідачем було укладено договір №142 Н від 01 вересня 2007 року про надання послуг та виконання робіт. Відповідно до п.п 1.1, 1.2. розділу 1 договору №142 Н замовник доручає, а виконавець зобов`язується забезпечити обслуговування нежитлових приміщень за адресою [ADDRESS] .,загальною площею 163,6 кв.м і прилеглої території, а саме, надати всі комунальні послуги. Відповідно до п.п 2.2. розділу 2 договору №142 Н, замовник, зобов`язується, серед іншого: своєчасно вносити плату на рахунок виконавця, згідно з пред`явленими рахунками, вносити оплату не пізніше 10 числа наступного місяця. Відповідно до розділу 4, цей договір діє з часу його підписання сторонами і до часу його розірвання в установленому порядку. Станом на жовтень 2023 року Договори № 141 Н та № 142 Н, були чинними, адже жодна зі сторін не заявляла про намір їх розірвання. Разом з тим, у зв`язку з невиконанням відповідачем свого зобов`язання з оплати отриманих ним послуг, виникла заборгованість. Додатково зазначаємо, що на підставі ст. 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відповідач претензій щодо ненадання послуг чи неякісного їх надання не заявляв. Всіма наданими послугами відповідач користувався, що підтверджується також здійсненням оплат ним за цим договором (згідно наведеного нижче розрахунку). 3 01.11.2023 року функції забезпечення належного утримання будинку та прибудинкової території за адресою: [ADDRESS] . Згідно з п. З ч. 2 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором, форма та зміст (умови) якого затверджені постановою КМ України від 20.05.2009 №529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій». Згідно із ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Відповідно до ч. 1, 2 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Пунктом 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Частинами 1,2 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Тарифи та структура тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надаються виконавцями цих послуг по кожному будинку окремо для здійснення розрахунків із споживачами, в залежності від оплати останніми не пізніше або після 20 числа місяця, що настає за розрахунковим були затверджені Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 10.04.2012 №579 (з внесеними змінами). Відповідно до положень ст.ст. 319, 322 ЦК України, власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до розрахунку позивача, заборгованість відповідача з січня 2020 року по жовтень 2023 року включно становить 147 140,96 грн. Зважаючи на викладене, суд вважає, що в даній справі зобов`язання відповідача оплатити послуги з утримання будинку та прибудинкової території виникає внаслідок фактичного отримання власником квартири наданих житлово-комунальних послуг, ціни/тарифи на житлово-комунальні послуги встановлені відповідно до закону, які затверджено органом місцевого самоврядування. Відповідачем не надано доказів сплати грошей за фактично отримані житлово-комунальні послуги з утримання будинку у зазначений період на погашення заборгованості, тому суд вважає належним виконаний позивачем розрахунок заборгованості за надані комунальні послуги за вказаний період. Об`єктивних доказів ненадання та (або) надання житлово-комунальних послуг неналежної якості до суду не надано і судом не встановлено. Відповідно п. 12 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Згідно п. 13 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. З огляду на зазначене, суд не вбачає підстав для застосування строків позовної давності, оскільки станом на момент подачі позову їх перебіг не минув. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості є законними і обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. На думку суду, розмір заявлених витрат на професійну правничу допомогу у сумі 5 000,00 грн. є співмірним зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторони. У зв`язку з чим суд вважає правильним та доцільним стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 3028,00 грн.

Outcome: approved