Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-19 00:00:00

У жовтні 2024 року ТОВ «Санфорд Капітал» через систему «Електронний суд» звернулося до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 12.10.2016 між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено угоду № С03.173.76306 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки Відповідно до преамбули даної Угоди, вона укладається згідно з умовами Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі - ДКБО), що затверджено розпорядженням банку і розміщений на інтернет-сторінці www.ideabank.ua. Пунктом 5.1 Угоди Клієнт надав підтвердження ДКБО та згоду з ними. Крім того, Позичальник власним підписом під текстом ознайомився з Тарифами Банку та згоду з ними. Таким чином, Угода, Тарифи та Договір комплексного банківського обслуговування сукупності складають договірну основу, яка закріплює домовленості Банку і Позичальника що регулювання правовідносин, які виникли між ними, і відповідно до приписів ст.633, 634 7 України є за своєю суттю публічним договором та договором приєднання. Згідно з п.2 Угоди банк відкриває Клієнту поточний рахунок ,яким можуть здійснюватись за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу, та випускає Клієнту платіжну картку. Пунктом 3 Угоди визначено, що Банк надає кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по рахунку на наступних умовах: максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200 000,00 грн. - ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладання угоди, становить 1250 грн. - процентна ставка за користування коштами кредитної пінії становить 48 000 - розмір обов?язкового мінімального платежу. Банку. - дата сплати (ОМП) за попередній розрахунковий період: до оста платіжного періоду, який починається з дня, наступного за останнім днем попереднього розрахункового періоду, і закінчується на 30 день з моменту закінчення попереднього розрахункового періоду. У пункті 4 Угоди сторонами погоджено, що повернення заборгованості та сплата за користування кредитною лінією та/або інших платежів за Угодою згідно умов ДКБО, Типового графіку та Розрахунку сукупної вартості кредиту, а також Тарифи розміщені на сайті Банку за адресою www.ideabank.ua. Підписанням Угоди Клієнт підтвердив, що він ознайомлений з Типовим графіком та розрахунком сукупної вартості кредиту. Крім того, Клієнт в день укладення Угоди особисто підписав довідку-повідомлення про ознайомлення з детальним розписом сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки. Таким чином, Банк свої зобов?язання перед Клієнтом виконав у повному обсязі, відкривши поточний рахунок у валюті гривня користуватись кредитними коштами в сумі 12500,00 грн. в межах кредитного договору. Клієнт здійснював користування грошовими коштами кредитного ліміту, що відображається у виписці з його рахунку. Однак, свої зобов?язання за Угодою щодо повернення заборгованості та сплаті відсотків користування кредитною лінією Відповідач не виконує. Останній платіж здійснено 02.10.02019. Внаслідок чого у Позичальника сформувалась заборгованість перед банком 23 357,07 гривень, що складається 3: - заборгованості за основним боргом в сумі 9 344,11 гривень, - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 14 012,96 гривень. 16 листопада 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Санфорд Капітал» було укладено договір факторингу № 16/11-23, у тому числі за кредитним договором № С03.173.76306 від 12.10.2016. Відповідно до Додатку N?2 «Друкований Реєстр Боржників» до вказаного договору факторингу серед інших, до ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» перейшло і право вимоги до [PERSON] за Угодою про відкриття кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки N? C03.173.76306 від 12/10/2016 року. Згідно до Довідки-розрахунку заборгованості [PERSON] за Угодою N?C03.173.76306 від 12.10.2016 , сформованої Первісним Кредитором (АТ «Ідея Банк») станом на 16.11.2023 заборгованість Боржника/Позичальника становить: заборгованість за основним боргом в сумі 9 344,11 гривень; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 14 012,96 гривень, що разом становить 23 357,07 гривень. Банк не проводив нарахування процентів на заборгованість, штрафних санкцій та пені. Кредитором було нараховано індекс інфляції та три відсотки річних від простроченої суми за період починаючи з наступного дня з дати закінчення строку кредитного договору 13.10.2019 і до 23.02.2022 включно у сумі: 4576,50 гривень- інфляційні витрати; 1660,59 гривень- три відсотки річних. Тому позивач просить стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість у розмірі 29 594 грн. 16 коп., а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422 грн. 40 коп., витрати на оплату поштового відправлення та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5200 грн. Ухвалою суду від 21.10.2024 відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача адвокат Маслюженко М.П. у судове засідання не з`явився. 04.11.2024 через систему «Електронний суд» надійшло клопотання, у якому просив розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Не заперечував проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] не з`явилася за невідомих суду причин, про день, час і місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, проте до суду не прибула, відзиву на позов не надала, будь-яких заяв (клопотань) від неї не надходило, тому суд за наявності письмової згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, доходить висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 12.10.2016 між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено угоду № С03.173.76306 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки. Пунктом 3 Угоди визначено, що Банк надає кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по рахунку на наступних умовах: - максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200 000,00 грн. - ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладання угоди, становить 7000,00 грн. - процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 48.00% річних. - розмір обов`язкового мінімального платежу встановлюється згідно з тарифами Банку та ДКБО (а.с.30) В матеріалах справи міститься виписка по рахунку відповідача з 12.10.2016 по 16.11.2023, якою підтверджується факт надходження коштів за угодою № С03.173.76306 (а.с.14-18) 16 листопада 2023 року між АТ «Ідея Банк» (Клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОНАТІ» (Фактор) був укладений договір факторингу №16/11-23. (а.с.35-38 ). Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОНАТІ» (Клієнт) 29 грудня 2023 року уклало з Товариством з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» (Фактор) договір факторингу №29/12-23. (а.с.39-42). Згідно до Довідки-розрахунку заборгованості [PERSON] за Угодою №С03.173.76306 від 12.10.2016, сформованої Первісним Кредитором (АТ «Ідея Банк») станом на 16 листопада 2023 року заборгованість Боржника/Позичальника становить: - заборгованість за основним боргом в сумі 9 344,11 гривень; - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 14 012,69 гривень, що разом становить 23 357,07 гривень. (а.с.26). В матеріалах справи міститься розрахунок інфляційних витрат та 3% від суми боргу. (а.с.27-29). Всі нарахування, що відбувались до дати отримання ТОВ «Санфорд Капітал» права грошової вимоги, здійснювались безпосередньо AT «Ідея Банк» станом на день відступлення права вимоги 16 листопада 2023 року. ТОВ «Санфорд Капітал» та ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» не здійснювали жодних додаткових нарахувань, умови кредитного договору в односторонньому порядку не змінювали. В силу ч.1 ст.14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Як зазначено в ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У відповідності до ст.ст.526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно із вимога ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ч.1 ст.627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно із вимогами ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Як зазначено в ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За правилами ч.2 ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. При оформленні кредиту заява на отримання кредиту підписується повнолітньою , дієздатною особою (здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання.ч.1 ст. 30 ЦК України). Даючи правову оцінку дослідженим судом доказам, суддя доходить висновку, що в дійсності у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість за кредитним договором № С03.173.76306 від 12.10.2016, оскільки відповідач не в повному обсязі виконала прийняті на себе, відповідно до укладеного договору зобов`язання, у зв`язку з чим вимога позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором № С03.173.76306 від 12.10.2016 у сумі 23 357,07 гривень є обґрунтованою, а отже підлягає задоволенню. Стосовно стягнення з відповідача інфляційних витрат та 3 % річних суд зазначає таке. Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач зазначає, що відповідно до наведених ним розрахунків, заборгованість відповідача перед позивачем становить: -Інфляційні втрати 4 576,50 грн.; -Три відсотки річних 1 660,59 грн. Суд також враховує, що інфляційні витрати та 3% річних нараховувались до лютого 2022 року. Європейський Суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, №63566/00 §23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення. Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн. Відносно вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5200 грн., суддя доходить наступних висновків. Витрати на правову допомогу підтверджуються договором про надання правничої допомоги №1/04 від 01 квітня 2024 року (а.с.46-47 зворот.), прайс листом (а.с.48), актом приймання-передачі послуг з правничої допомоги №2 від 10 травня 2024 року. (а.с.52-53). Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до п.2 ч.1ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. За змістом норм ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. При цьому згідно статті 30 згаданого Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір -обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ усправі «East/WestAllianceLimited»проти України»). Сума заявлених позивачем до відшкодування відповідачем судових витрат на правничу допомогу адвоката не співмірна із складністю справи, оскільки адвокат особисто не з`являвся в судові засідання та подав заяву про розгляд справи без його участі, тому визначені представником позивача витрати на правничу допомогу в сумі 5 200 грн є неспівмірними зі складністю справи та фактично вчиненими діями адвоката у цій справі. Виходячи з принципу розумності, суд доходить висновку про доцільність стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 3 000,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved