Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-29 00:00:00

ПАТ "Страхова компанія "ВУСО" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої вимоги мотивує тим, що між ПАТ "Страхова компанія "ВУСО" та ТОВ "ЦЕНТР УПРАВЛІННЯ ВІДХОДАМИ" було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №21172910-02-10-02 від 30.08.2023 року, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб BMW 520d д.н.3. [NUMBER] . 23.04.2024р. в с. Іванковичі по вул. Соборній сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля BMW 520d д.н.з. [NUMBER] та автомобіля DAF XF 460 FT д.н.з. [NUMBER] в єдиному зчеплені з напівпричепом KOEGEL SN24 д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . В результаті ДТП зазначені транспортні засоби отримали механічні ушкодження. Згідно з Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22.07.2024 року, винним у вчиненні ДТП є [PERSON] , якого притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до рахунку-фактури №AC-00001370 від 25.04.2024 року, вартість відновлювального ремонту складає 225 369,90 грн. На підстав заяви страхувальника ПрАТ "СК "ВУСО" було здійснено перерахування грошових коштів на рахунок СТО у розмірі 225 369,90 грн. Факт проведення зазначеної виплати підтверджується страховим актом №2361459-1 від 08.05.2024 року та платіжним дорученням №28546 від 08.05.2024 року. Відповідно до інформації, отриманої з ЄЦБД МТСБУ на момент ДТП цивільно-правова відповідальність автомобіля DAF XF 460 FT д.н.з. [NUMBER] в єдиному зчеплені з напівпричепом KOEGEL SN24 д.н.з. [NUMBER] на момент настання страхової події була застрахована у Товариства з додатковою відповідальністю СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ГАРДІАН» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР 220123815, за яким ліміт за шкоду, заподіяну майну становить 160 000,00 грн., франшиза 3 200,00 грн. Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ВУСО" звернулося до Товариства з додатковою відповідальністю СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ГАРДІАН» із заявою на виплату страхового відшкодування на користь ПрАТ "СК "ВУСО" у розмірі 225 369,90 грн. у відповідності до умов полісу ЕР 220123815 в межах ліміту відповідальності за шкоду заподіяну майну в межах 160 000,00 грн. за мінусом франшизи 3 200,00 грн. Таким чином, оскільки сума понесених збитків (з урахуванням ліміту Поліса ЕР 220123815 за шкоду заподіяну майну, який становить 156 800,00 грн. в повному обсязі не була сплачена ТДВ СК «ГАРДІАН» то з огляду на приписи ст. 1194 ЦК України різниця між сумою страхового відшкодування за Полісом та сумою фактично завданих збитків, а саме 68 569,90 грн. = (225 369,90 фактичний розмір шкоди - 156 800,00 сума страхового відшкодування виплачена ТДВ СК «ГАРДІАН») підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного, позивач просив суд стягнути з [PERSON] на користь приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" суму завдано матеріальної шкоди у розмірі 68 569,90 грн. та судові витрати у розмірі 3 028,00 грн. Ухвалою судді від 13.12.2024 року постановлено позовну заяву прийняти до розгляду та відкрити провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання з розгляду даної справи не з`явився повторно, хоча про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином. У зв`язку із неявкою відповідача, який був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, без поважних причин в судове засідання, оскільки про поважність причин неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав, то зі згоди позивача суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування умов, передбачених ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, суд констатує наступне. Судом встановлено, що 30.08.2023 року між Приватним акціонерним товариством СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ВУСО» та ТОВ "ЦЕНТР УПРАВЛІННЯ ВІДХОДАМИ" було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №21172910-02-10-02, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб BMW 520d, державний реєстраційний номер [NUMBER] . 23.04.2024р. в с. Іванковичі по вул. Соборній сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля BMW 520d, державний реєстраційний номер [NUMBER] та автомобіля DAF XF 460 FT державний реєстраційний номер [NUMBER] в єдиному зчеплені з напівпричепом KOEGEL SN24 державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] . У результаті ДТП зазначені транспортні засоби отримали механічні ушкодження. Згідно з постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22.07.2024 року, винним у вчиненні ДТП є [PERSON] , якого притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у вчинені ДТП є встановленою та не підлягає доведенню. Відповідно до рахунку-фактури №AC-00001370 від 25.04.2024 року, вартість відновлювального ремонту складає 225 369,90 грн. На підстав заяви страхувальника ПрАТ "СК "ВУСО" було здійснено перерахування грошових коштів на рахунок СТО у розмірі 225 369,90 грн. Факт проведення зазначеної виплати підтверджується страховим актом №2361459-1 від 08.05.2024 року та платіжним дорученням №28546 від 08.05.2024 року. Відповідно до інформації, отриманої з ЄЦБД МТСБУ на момент ДТП цивільно-правова відповідальність автомобіля DAF XF 460 FT державний реєстраційний номер [NUMBER] в єдиному зчеплені з напівпричепом KOEGEL SN24 державний реєстраційний номер [NUMBER] на момент настання страхової події була застрахована у Товариства з додатковою відповідальністю СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ГАРДІАН» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР 220123815, за яким ліміт за шкоду, заподіяну майну становить 160 000,00 грн., франшиза 3 200,00 грн. Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ВУСО" звернулося до Товариства з додатковою відповідальністю СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ГАРДІАН» із заявою на виплату страхового відшкодування на користь ПрАТ "СК "ВУСО" у розмірі 225 369,90 грн. у відповідності до умов полісу ЕР 220123815. Згідно довідки-підтвердження надходження коштів від 01.10.2024 року вбачається, що 06.08.2024 року надійшло 156\~800,00 грн. від ТДВ СК «ГАРДІАН». Таким чином, оскільки сума понесених збитків (з урахуванням ліміту Поліса ЕР 220123815 за шкоду заподіяну майну, який становить 156 800,00 грн.) в повному обсязі не була сплачена ТДВ СК «ГАРДІАН» то з огляду на приписи ст. 1194 ЦК України різниця між сумою страхового відшкодування за Полісом та сумою фактично завданих збитків, а саме 68 569,90 грн. = (225 369,90 фактичний розмір шкоди - 156 800,00 сума страхового відшкодування виплачена ТДВ СК «ГАРДІАН») підлягає стягненню з відповідача. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»). Відповідно до статті 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (частина перша статті 10 Закону України «Про страхування»). Згідно з приписами статті 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Учасники справи згідно з її матеріалами мають зобов`язання: договірне зобов`язання між позивачем і потерпілим - за договором добровільного майнового страхування; деліктне зобов`язання між потерпілою та відповідачем - із завдання шкоди внаслідок ДТП. Вимога позивача (страховика потерпілої) до завдавача шкоди не є регресною та заснована на інших приписах законодавства. Відповідно до пункту четвертого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою. Отже, кредитор у деліктному зобов`язанні (потерпілий) може бути замінений його страховиком (позивачем) внаслідок виконання ним обов`язку завдавача шкоди (відповідача) з відшкодування останньої. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. У п. 27 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття регрес та суброгація. У випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176цс18 (пункти 68-70): вказано, що стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону № 1961-IV, з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом № 1961-IV порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 зазначеного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілої страхового відшкодування, є засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілої у деліктному зобов`язанні. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідач на час розгляду справи відзив по справі та докази на підтвердження своїх заперечень не надав, не заявив клопотань про витребування доказів у разі складнощів в їх отриманні, не повідомив про причини неможливості подати такі докази. А відтак фактично не заперечував проти фактичних обставин справи. Отже, ураховуючи встановлені обставини та вищенаведені положення цивільного закону, вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» суд вважає обґрунтованими і доведеними. Згідно з ч. ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Звертаючись до суду позивач сплатив судовий збір в розмірі 3 028,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved