Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину. В обґрунтування позивач [PERSON] посилається на те, що від шлюбу з відповідачем народився син [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що син проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Вказує, що шлюб між сторонами розірвано у 2015 році, відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, чим ставить їх сім`ю у важке матеріальне становище. Відповідач є працездатним та має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання сина, інших стягнень за виконавчими документами з відповідача не проводиться. Відтак, просить стягнути аліменти на дитину щомісячно в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до повноліття дитини. 08.10.2024 ухвалою Вишгородського районного суду Київської області відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін, встановлено строк для реалізації учасниками справи процесуальних прав на подачу заяв по суті справи. Позивач до судового засідання не з`явилася, про дату та час була належним чином повідомлена, подала заяву про розгляд справи без її участі. (а.с. 22, 33) Відповідач у судове засіданняне з`явився, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується реєстрами вихідної кореспонденції Вишгородського районного суду Київської області, трекінгами із сайту Укрпошти, поштовими відправленнями із відміткою про невручення «за закінченням терміну зберігання», оголошенням про виклик до су дуду на офіційному веб-порталі «Судова влада» (а.с. 20-21, 26-а, 27,37-39). Відповідно до пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до інформації про підтверджене зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON] , останній 14.06.2016 знятий з реєстрації за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 14) Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що всі сторони по справі були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, зважаючи на наявність клопотання представника позивача про розгляд справи за його відсутності, а також враховуючи відсутність клопотань відповідача про відкладення судового розгляду, суд приходить до висновку про можливість здійснення судового розгляду за відсутності сторін по справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно частини 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Судом встановлено, що у сторін є дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 27 лютого 2010 року. (а.с. 4) Відповідно до копії рішення Вишгородського районного суду Київської області від 21 липня 2015 року у справі №363/2286/15-ц, шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. (а.с. 9) Із витягу №1076 про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, позивач [PERSON] зареєстрована за [ADDRESS] разом із сином [PERSON] (а.с. 10). Стосовно позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дитини, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що сторони мають дітей, донька проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, син проживає з батьком та знаходиться на утриманні батька. Ці обставини підтверджені сторонами в суді. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що передбачено\~ст. 81 ЦПК України. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно зі ст. ст.\~180,\~181 СК України\~\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищезазначені обставини, а також обов`язок обох батьків утримувати дитину, суд вважає, що позов про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина, підлягає задоволенню, а з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду та досягнення дитиною повноліття. Згідно ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на рахунок держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1211, 20 грн.

Outcome: approved