Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-29 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. Позивачка звернулася до суду з позовом до Старовижівської селищної ради, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, а саме: на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та земельну ділянку, площею 0,30 га, що знаходиться на [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Свої вимоги обґрунтовує тим, після смерті матері - [PERSON] відкрилась спадщина, в тому числі на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку, площею 0,30 га за цією ж адресою. За життя [PERSON] склала заповіт, згідно з яким грошові заощадження, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , земельну ділянку, площею 0,30 га, що знаходиться в с. Мизове, заповіла дітям: [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] спадщину не приймала, померла [INFO] . Позивачка [PERSON] прийняла спадщину шляхом вступу в оперативне управління майном. Оскільки правовстановлюючі документи на будинковолодіння та земельну ділянку у спадкодавиці на момент смерті були відсутні, то позивачці нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане нерухоме майно про що нотаріус винесла відповідну постанову. Також зазначає, що інших спадкоємців за законом, та таких які мають право на обов`язкову частку, у спадкодавиці немає. Рух справи в суді. Позовна заява надійшла до суду 24.06.2024 року. 25.06.2024 року хвалою судді позовну заяву залишено без руху та надано позивачці строк для усунення недоліків заяви - десять днів з дня вручення копії ухвали. 24.07.2024 року надійшла заява позивачки про усунення недоліків. 24.07.2024 року ухвалою судді відкрито провадження у справі, визначено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та витребувано спадкову справу. 04.09.2024 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 14.10.2024 року позивачка подала уточнену позовну заяву, згідно з якою просила визнати за нею право власності в порядку спадкування на житловий будинок, позовні вимоги щодо визнання права власності за земельну ділянку - залишити без розгляду. Позиція учасників провадження. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, уточнені позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача Старовижівської селищної ради у підготовче судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій вказує, що селищна рада просить провести судове засідання за його відсутності. Враховуючи, що в підготовче засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України суд розглядає справу без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Враховуючи визнання відповідачем позову, суд відповідно до положень ч.4 ст.206 ЦПК України за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Згідно з свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 16.08.2002 року, виданого Мизівською сільською радою Старовижівського району Волинської області, [PERSON] померла [INFO] (а.с. 8). За життя спадкодавця склала заповіт, посвідчений посвідчений 19.08.1998 року головою Мизівської сільської ради Старовижівського району Волинської області, згідно з яким грошові заощадження, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та земельну ділянку, площею 0,30 га, що знаходиться по [ADDRESS] , заповіла дітям: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). З довідки, виданої виконавчим комітетом Старовижівської селищної ради №090 від 05.06.2024 року та Виписки з погосподарської книги №1, встановлено, що за [PERSON] значиться житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , та земельна ділянка, площею 0,30 га, що знаходиться по [ADDRESS] . Заповіт від імені [PERSON] , посвідчений виконкомом Мизівської сільської ради 19.08.1998 року Р№ 25 не змінено та не відмінено. Спадщину прийняла дочка спадкодавиці - [PERSON] (а.с. 10, 11). Згідно з матеріалами спадкової справи №69/2016 до майна померлого [INFO] [PERSON] , вбачається, позивачка прийняла спадщину за законом шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (а.с. 82 - зворот), отримала свідоцтво про право на спадщину на частину спадкового майна (91). 11.07.2024 року приватним нотаріусом Ковельського районного нотаріального округу Мороз Л.К. винесена постанова про відмову позиваці у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок по [ADDRESS] та земельну ділянку, площею 0,30 га, що знаходиться по [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на це майно (а.с. 35). Технічний паспорт на нерухоме спадкове майно, а саме на житловий будинок [ADDRESS] позивачкою виготовлений (а.с. 19-26). Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання про задоволення позову. Відповідно до пунктів 4, 5 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), який набрав чинності з 1 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, які виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким зі спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Спадкодавиця [PERSON] померла [INFO] . Отже, до спірних правовідносин слід застосовувати законодавство, що діяло на час відкриття спадщини, тобто Цивільний Кодекс, прийнятий 1963 року (далі - ЦК УРСР). Згідно зі статтями 524, 527, 529 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Спадкоємцям, що прийняли спадщину, видається свідоцтво про право на спадщину (стаття 560 ЦК УРСР України). Згідно з Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, яка затверджена наказом Міністра юстиції Української РСР від 31.10.1975 № 45/5, у свідоцтві про право на спадщину вказуються спадкоємці, склад і місце знаходження спадкового майна, його оцінка, частка, належна кожному із спадкоємців. Свідоцтво видається всім спадкоємцям разом або кожному з них окремо в залежності від їх бажання. Отже, свідоцтво про право на спадщину є тим правовстановлюючим документом, на підставі якого в подальшому відповідно до постанови Ради Міністрів Української РСР від 11березня 1985року №105«Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР» проводилася державна реєстрація права власності. Відповідно до вимог ст.68 Закону України «Про нотаріат» та п.4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, свідоцтво про право на спадщину не може бути видано у разі відсутності у спадкодавця правовстановлюючих документів на нерухоме майно. За таких обставин спадкове право позивачки може бути реалізовано лише в судовому порядку. Враховуючи час побудови нерухомого майна, яке спадкується, відсутність ознак самовільного будівництва, а також той факт, що за життя спадкодавиця правовстановлюючих документів на житловий будинок не мала, в суді не встановлено обставин, які б вказували, що спадкодавиця за життя набула право власності на житловий будинок та земельну ділянку неправомірно або, що на спадкове майно, окрім позивачки, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, а також враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявність у позивачки права на спадкування за законом після смерті [PERSON] (в силу вимог статті 549 ЦК УРСР), та з огляду на те, що захистити свої права позивачка може лише шляхом звернення до суду, позов слід задовольнити, визнавши за позивачкою право власності на вказане спадкове майно.

Outcome: approved