Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до Оболонського районного суду міста Києва з заявою, в якій просив встановити факт родинних відносин зі [PERSON] , а саме факт того, що заявник є сином [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . В обґрунтування заяви зазначив, що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , є його матір`ю. Після смерті матері заявник звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини та в подальшому з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на майно, що належало спадкодавцю, проте йому було відмовлено, оскільки з наданих ним документів неможливо встановити родинні відносини між ним та [PERSON] у зв`язку з різним написанням їхніх прізвищ. З урахуванням наведеного заявник змушений звернутися до суду з вказаною заявою. Ухвалою судді від 22.07.2024 заяву залишено без руху, заявнику наданий строк ддля усунення недоліків. Ухвалою суду від 30.09.2024 року відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду; витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Трач Г.М. завірену копію спадкової справи № 10/2023, заведеної щодо майна [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Ухвалою суду від 29.11.2024 залучено до участі у справі у якості заінтересованої особи Київську міську раду. У судовому засіданні заявник та його представник підтримали заявлені вимоги та просили їх задовольнити. Представники Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації та Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації у судове засідання не з`явилися, справу просили розглянути без їх участі. Представник Київської міської ради у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона проживає з заявником однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. Вона була знайома з матір`ю заявника - [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , знаходились у дружніх стосунках. Після смерті матері [PERSON] заявник звернувся до нотаріуса за прийняттям спадщини, проте внаслідок розбіжності у написанні їхніх з матір`ю прізвищ йому було відмовлено в оформленні спадщини. Свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] є її двоюрідним братом, тому їй відомо, що померла [PERSON] , яка була дружиною її рідного дядька, є матір`ю заявника. Зі [PERSON] вони були знайомі, перебували у гарних стосунках, про розбіжності у написанні прізвищ заявника та його матері дізналися дише після смерті останньої. Свідок [PERSON] , допитаний у судовому засіданні, пояснив, що померла [PERSON] була його дружиною, з якою вони перебували в зареєстрованому шлюбі, заявник є їхнім сином. Вислухавши заявника, предстаника заявника, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про народження заявника [PERSON] , серії [NUMBER] від 31.10.2023, останній народився [INFO] у м. Києві, його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 2000. Згідно з паспортом громадянина України [PERSON] серії [NUMBER] , виданого 18.07.2000 Мінським РУ ГУ МВС України в місті Києві, на другій сторінці паспорта прізвище заявника російською мовою зазначене як « [PERSON] ». Зі свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого Дарницьким відділом РАЦС м. Києва, яке заповнене російською мовою вбачається, що 22.01.1985 шлюб між « [PERSON] » та « [PERSON] » розірвано, актовий запис № 77. Вказана інформація підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00044997870 від 14.05.2024, з якого крім іншого вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , розірваний 22.01.1985 року. З повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 25.02.2023 № 00038651987, наявного у матеріалах спадкової справи № 10/2023, убачається, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , яка народилась у м. Ялуторовск, Тюменська обл., рф та проживала за адресою: [ADDRESS] . На підставі вказаного актового запису Київським відділом державної реєстраціїсмерті видане свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , де прізвище померлої зазначене як " [PERSON] ". Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 25.06.1997, виданого згідно з розпорядженням № 13498 від 04.06.1997, квартира [ADDRESS] , де проживала на час смерті пормерла [PERSON] , на праві спільної власності належить [PERSON] , [INFO] , та члену її сім`ї - [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Трач Г.М. від 16.11.2023 заявнику відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на майно, яке належало померлій [INFO] [PERSON] , 1954 року народження, у зв`язку з неможливістю встановити родинні відносини між спадкодавцем та спадкоємцем через розбіжності у написанні прізвищ українською мовою. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1222 Цивільного кодексу України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Пунктом 4.1. Наказу Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 «Про затвердження порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» встановлено, що при видачі свідоцтва на спадщину за законом нотаріус перевіряє наявність підстав для закликання до спадкування за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва. Відповідно до п. 4.2. Наказу Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 «Про затвердження порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних відносин. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, справу про встановлення факту, що має юридичне значення, суд розглядає в порядку окремого провадження. За змістом ч. 4 ст. 294 ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження розглядаються за участю заявника і заінтересованих осіб. Частиною 2 ст. 315 ЦПК України встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші (крім наведених у ч.1 ст.315 ЦПК України) факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як роз`яснено в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно абз. 2 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Аналогічно, згідно п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Встановлення факту родинних відносин між спадкодавцем та заявником необхідне останньому для підтвердження свого права на спадщину та належного її оформлення. З урахуванням наданих заявником доказів суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] та встановлення факту що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , є матір`ю [PERSON] , [INFO] . На підставі викладеного,

Outcome: approved