Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-20 00:00:00

У квітні 2023 року представник позивача адвокат Кравчуновська Ю.Ю. звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування позову представник позивача зазначила, що батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Відомості про батька до актового запису про народження дитини внесені на підставі ч. 1 ст. 135 СК України. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.11.2019 року, залишеного без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 24.06.2020 року, [PERSON] було позбавлено батьківських прав у відношенні до її дитини [PERSON] . Відповідно до рішення виконавчого комітету Новокодацької районної у місті Дніпрі ради від 24.07.2020 року № 279 «Про надання статусу малолітньому [PERSON] , [INFO] », Мирону було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. За розпорядженням голови адміністрації Новокодацького району ДМР дитину було влаштовано до КЗО «Навчально-реабілітаційного центру «Горлиця» ДОР на повне державне забезпечення, а починаючи з 06.05.2021 року дитина була зарахована до групи дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування на підставі направлення (путівки) № 15 від 30.04.2021 року, а також продовжено його перебування у зазначеному закладі до закінчення воєнного стану на території України. Враховуючи викладене, представник позивача змушена звернутись до суду та, з урахуванням уточненої позовної заяви від 21.01.2025 року, просить стягнути із [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000 грн. з усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, що підлягає індексації відповідно до закону, починаючи стягнення з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуті з відповідача кошти (аліменти) перераховувати на особистий картковий рахунок дитини, відкритий у відділенні Державного ощадного банку України. Представник позивача адвокат Кравчуновська Ю.Ю. письмово просила справу розглядати без застосування засобів технічної фіксації, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила, відзив не подала, будь-яких заяв від неї в процесі розгляду справи до суду не надходило. Суд у зв`язку з вищевикладеним зазначає, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. При цьому, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»). Суд, враховуючи ту обставину, що позивачу та відповідачу були створені належні та достатні умови для подання суду відповідних заяв по суті справи, заяв із процесуальних питань та доказів, вважає, що чергове відкладення розгляду справи порушуватиме розумний строк розгляду цивільної справи, у зв`язку із чим суд вважає за необхідне ухвалити відповідне рішення по справі. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11). Відомості про батька до актового запису про народження дитини внесені на підставі ч. 1 ст. 135 СК України (а.с. 18). Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.11.2019 року, залишеного без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 24.06.2020 року, відповідача [PERSON] було позбавлено батьківських прав у відношенні до її дитини [PERSON] (а.с. 13-17). [PERSON] , [INFO] , дитина з особливими освітніми потребами, що обумовлюється порушеннями, які обмежують повну та ефективну участь дитини в житті суспільства нарівні з іншими дітьми. З урахуванням особливостей діагнозу дитина потребує особливої уваги та постійного супроводу і контролю з боку дорослих (а.с. 27-35). Відповідно до рішення виконавчого комітету Новокодацької районної у місті Дніпрі ради від 24.07.2020 року № 279 «Про надання статусу малолітньому [PERSON] , [INFO] », Мирону було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с. 19). За розпорядженням голови адміністрації Новокодацького району ДМР № 67-р від 28.04.2021 року [PERSON] , [INFO] , було влаштовано до КЗО «Навчально-реабілітаційного центру «Горлиця» ДОР на повне державне забезпечення, а починаючи з 06.05.2021 року дитина була зарахована до групи дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування на підставі направлення (путівки) № 15 від 30.04.2021 року, а також продовжено термін його перебування у зазначеному закладі до закінчення воєнного стану на території України за розпорядженням голови адміністрації Новокодацького району ДМР № 90-р від 24.05.2023 року (а.с. 20, 22, 23). Згідно довідки КЗО «Навчально-реабілітаційного центру «Горлиця» ДОР від 02.04.2024 року, [PERSON] , [INFO] , дійсно навчається і мешкає в КЗО «Навчально-реабілітаційного центру «Горлиця» ДОР у 2-а класі (а.с. 26). Положеннями частини другої статті 51\~Конституції України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.\~180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно із ч. 2 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.\~182\~СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. За ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. На підставі ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ч. ч. 2, 3 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Таким чином, оскільки відповідач [PERSON] рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.11.2019 року, залишеного без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 24.06.2020 року, позбавлена батьківських прав у відношенні до її дитини [PERSON] , вона не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Матеріалами справи підтверджено, що на ім`я малолітньої дитини [PERSON] відкрито рахунок у відділенні Державного ощадного банку України. Положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст.\~7\~Сімейного кодексу\~України визначено, що при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Стаття 191\~СК України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З огляду на те, що малолітня дитина [PERSON] позбавлена батьківського піклування, є дитиною з особливими освітніми потребами, потребує особливої уваги та постійного супроводу і контролю з боку дорослих, враховуючи те, що відповідач має забезпечити дитині не тільки мінімальний, а й достойний рівень життя, приймаючи до уваги необхідність захисту прав дитини на належне утримання, з урахуванням віку дитини та її потреб, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000 грн. з усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, що підлягає індексації відповідно до закону, починаючи стягнення з 08.04.2024 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуті з відповідача кошти (аліменти) перераховувати на особистий картковий рахунок дитини, відкритий у відділенні Державного ощадного банку України. Відповідно до правил п. 1 ч. 1 ст.\~430\~ЦПК України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів за один місяць. Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 3 028 грн. слід стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі вищевказаного,

Outcome: approved