Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що судовим наказом Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 23.04.2024 з позивача на користь відповідача на утримання дитини стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку. Позивач зазначає, щомає на утриманні 5 дітей та повторно одружився, крім того з нього уже стягуються аліменти на утримання двох дітей. За таких обставин, просить змінии розмір стягуваних аліментів та стягувати з нього на утримання сина [PERSON] алміенти в розмірі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою суду від 25.09.2024 у даній справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. Відзив до суду не надходив. Сторони в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись завчасно та належним чином. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно судового наказу Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 14.03.2024 (копія на а.с. 6) з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 (однієї чверті) його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12.03.2024 до досягнення дитиною повноліття. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (копія на а.с. 8) позивач 28.12.2023 зареєстрував шлюб з [PERSON] . Згідно рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 09.01.2020 (копія на а.с. 9-10) з позивача стягуються аліменти на утриманні дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, але не меше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. \~ \~ \~ \~Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину (ч. 5 ст. 183 СК України). Вказане положення кореспондується із п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Позивач як на підставу позову посилається на одруження та наявності у нього обов`язку щодо утримання інших дітей. Верховний суд складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в своїй постанові від 16.09.2020 в справі № 565/2071/19 дійшов висновку, що статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. В ході судового розгляду не встановлено, що мала місце істотна зміна матеріального становища позивача після ухвалення та набрання рішенням суду законної сили, яка б унеможливила чи істотно утруднила виконання ним свого обов`язку щодо сплати алментів, раніше визначених рішенням суду (судовим наказом) 23.04.2024. Саме по собі укладення шлюбу та поява нових утриманців у позивача не свідчать про наявність підстав для зменшення розміру аліментів, в тому числі і враховуючи їх встановлений розмір (1/3 доходу на двох дітей). Безспірність стягнення на підставі судового наказу (на яку посилаєтсья позивач у позовній заяві) не позбавляла його права звернутися із заявою про скасування судового наказу в порядку, визначеному чинним законодавством, у разі його незгоди та наявності спору щодо розміру аліментів, однак докази вчинення таких дій матеріали справи не містять. Оскільки платники аліментів під час звернення до суду із позовом про зменшення розміру аліментів від сплати судового збору не звільняються, згідно пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" та відповідно до ст. 141 ЦПК України з позивача підлягає стягненню на користь держави судовий збір 968,96 грн. (з урахуванням подання позову через підсистему "Електронний суд"). \~ \~ \~ \~На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 183, 192 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved