Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-26 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві вказала, що з відповідачем перебуває в шлюбі, який зареєстрований 01 серпня 2009 року у Тернівському відділі реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 232. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] . З лютого 2022 року стосунки припинено, відновлювати їх позивачка не бажає, шлюб існує формально, вони проживають окремо, подальше спільне життя та примирення неможливе. У сторін різні погляди на життя та сімейні відносини, спільного господарства вони не ведуть. [PERSON] просить шлюб розірвати, дітей залишити проживати з нею. \~ \~ \~ \~В судове засідання позивачка [PERSON] та її представник Квятковський Д. В. не з`явилися, від представника надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують, просять задовольнити, не заперечують щодо ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився повторно, відзиву не подав, про причини неявки суду не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Зі згоди позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 01 серпня 2009 року у Тернівському відділі реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 232, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . В шлюбі у них народилися син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] . Сторони припинили сімейне життя з лютого 2022 року, шлюб існує формально, подальше спільне життя та примирення неможливе. У сторін різні погляди на життя та сімейні відносини, спільного господарства вони не ведуть. Частинами третьою, четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 вищезазначеного Кодексу шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За змістом частини третьої статті 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім`ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивачки, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. Після розірвання шлюбу неповнолітніх дітей сторін суд залишає проживати з матір`ю. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved