Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-19 00:00:00

У жовтні 2024 року представниця позивачки [PERSON] адвокат Сабатюк Н.П. звернулась до Підволочиського районного суду Тернопільської області з позовом до\~ [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що в зареєстрованому шлюбі сторони перебуваються з 15 липня 2006 року. Представниця позивачки вказує, що сторони від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , вказує, що спільне життя сторін не склалось, фактично сторони припинили шлюбні відносини, припинили вести спільне господарство, вони проживають окремо, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, проти примирення вона заперечує. Враховуючи вищенаведене, позивачка просить шлюб розірвати. Ухвалою судді Підволочиського районного суду Тернопільської області від 06 листопада 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі за вказаним позовом. Позивачка та її представниця в судове засідання не з`явились, представниця позивачки подала до суду заяву в якій просила справу розглянути за її відсутності та відсутності позивачки, вказала що позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити та не заперечує проти винесення у справі заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення. Відповідач про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов, заяви про розгляд справи за його відсутності чи клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подавав. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За згодою представниці позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам\~ст.280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно 18 жовтня 2024 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільській області Управління державної реєстрації Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 15 липня 2006 року, про що складено відповідний актовий запис №2, місце державної реєстрації: Виконавчий комітет Качанівської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області. Після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини було змінено на [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07 жовтня 2008 року, сторони у даній справі, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.1\~ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом\~ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та ч.4\~ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.ст.104,105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Пунктом 10\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~передбачено, що проголошена\~Конституцією України\~(254к/96-ВР) охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Судом встановлено, що подружні відносини між сторонами не склались, вони проживають окремо, шлюбні відносини між ними припинено. Позивачка підтримала заявлені позовні вимоги, про що свідчить заява її представниці. Відповідач проти заявленого позову про розірвання шлюбу у встановленому законом порядку не заперечив. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя сторін є неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому шлюб підлягає розірванню. З врахуванням вимог ст.ст.24,55,56 СК України\~суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно з ч.2\~ст.112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позовних вимог сума сплаченого при поданні позовної заяви судового збору підлягає стягненню, з відповідача на користь позивачки сума сплаченого судового збору в розмірі 1211 гривень 20 копійок. На підставі ст.ст.24,\~56,\~110,\~112,\~113 СК України,

Outcome: approved