Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-20 00:00:00

\~ \~ \~ \~14.11.2024р. позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що 14.03.2021р. в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ «МІЛОАН» відповідач подав заявку на отримання кредиту №102956133, а ТОВ «МІЛОАН» направило відповідачу електронним повідомленням одноразовий ідентифікатор, при введенні якого він підтвердив прийняття умов договору про споживчий кредит №102956133 від 14.03.2021р. До укладення цього договору відповідач отримав його проект разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомився з усіма його умовами та правилами, що розміщені на веб-сайті товариства, та є його невід`ємною частиною. За умовами цього договору на картковий рахунок відповідача було перераховано кредитні кошти в розмірі 12000,00грн. На підставі договору відступлення прав вимоги від 08.07.2021р. №04Т право вимоги за вказаним договором набуло ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», яке передало це право ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» на підставі договору факторингу від 24.01.2022р. №1/15. Згідно додатку до договору факторингу від 24.01.2022р. №1/15 заборгованість відповідача за кредитним договором №102956133 від 14.03.2021р. на момент відступлення права вимоги становить 51576,00грн., у тому числі: 10800,00грн. заборгованість за тілом кредиту, 40776,00грн. заборгованість за відсотками. Вказану заборгованість, а також судові витрати по справі, які складаються з судового збору в розмірі 2422,40грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00грн., позивач просить стягнути з відповідача на його користь. В судове засідання представник позивача не з`явився, але в позовній заяві просив розглянути справу без його участі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання також не з`явився про дату, час і місце засідання був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзив на позов, а також заяву про розгляд справи за його відсутністю не подав. За таких обставин, враховуючи неявку відповідача, повідомленого належним чином, приймаючи до уваги згоду позивача на ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе відповідно до положень ч.1 ст.280\~ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, дійшов такого висновку. 13.03.2021р. в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ «МІЛОАН» відповідач подав анкету-заяву на кредит №102956133 (а.с.53). ТОВ «МІЛОАН» направило відповідачу електронним повідомленням одноразовий ідентифікатор, при введенні якого відповідач підтвердив прийняття умов договору про споживчий кредит №102956133 від 14.03.2021р., за умовами якого сума кредиту становить 12000,00грн., а вказаний кредит надається строком на 30 днів (а.с.22-25). Відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 12000,00грн., що підтверджується платіжним дорученням №25983153 від 14.03.2021р. (а.с.34). На підставі договору відступлення прав вимоги від 08.07.2021р. №04Т право вимоги за вказаним договором набуло ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» (а.с.14-18), яке передало це право ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» на підставі договору факторингу від 24.01.2022р. №1/15 (а.с.28-30). Згідно додатку до договору факторингу від 24.01.2022р. №1/15 заборгованість відповідача за кредитним договором №102956133 від 14.03.2021р. на момент відступлення права вимоги становить 51576,00грн., у тому числі: 10800,00грн. заборгованість за тілом кредиту, 40776,00грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом (а.с.56). 02.09.2024р. представником позивача було направлено відповідачу досудову вимогу про сплату заборгованості за договором про споживчий кредит №102956133 від 14.03.2021р. (а.с.35), але в матеріалах справи відомості про погашення відповідачем цієї заборгованості відсутні. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин\~вважається таким,\~що вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо його\~зміст зафіксований\~в одному\~або кількох\~документах (у\~тому числі\~електронних),\~у листах,\~телеграмах,\~якими обмінялися\~сторони,\~або надсилалися\~ними до\~інформаційно-телекомунікаційної\~системи,\~що використовується\~сторонами.\~Правочин вважається\~таким,\~що вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо воля\~сторін виражена\~за допомогою\~телетайпного,\~електронного або\~іншого технічного\~засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст.626, 628 цього Кодексу договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 ЦК України). 30.09.2015р. набрав чинності Закон України «Про електронну комерцію», яким встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За змістом ст.12 вказаного Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12.01.2021р. у справі №524/5556/19 та від 10.06.2021р. у справі №234/7159/20. Відповідно до ч.2 ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України). Встановлено, що на рахунок відповідача були перераховані кредитні кошти, але він не надав суду доказів, які б спростовували його заборгованість перед позивачем, який набув право вимоги за кредитним договором на підставі договору факторингу. З заявами та клопотаннями про витребування доказів, які могли б свідчити про відсутність заборгованості, відповідач до суду не звертався, відзив на позов не подав. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитним договором з урахуванням відсотків за користування кредитом підлягають задоволенню у повному обсязі. Щодо стягнення судових витрат, які складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких серед інших витрат належать витрати на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. Так, при зверненні до суду з цією позовною заявою позивачем було сплачено судовий збір в сумі 2422,40грн., що підтверджується платіжною інструкцією в національній валюті №386 від 30.10.2024р. (а.с.1), який в силу ч.1 ст.141\~ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. \~ \~ \~ \~На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00грн. позивач надав до суду копію договору про надання правової допомоги №43657029 від 07.08.2024р., укладеного між ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» та адвокатом Білецьким Б.М. (а.с.11-13), копію додаткової угоди до цього договору №102956133 від 30.09.2024р. (а.с.32), детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Білецьким Б.М., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» щодо стягнення кредитної заборгованості, згідно якого сума витрат за надання вказаних послуг становить 6000,00грн. (а.с.10), акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) №102956133 від 30.09.2024р. (а.с.52), а також копію платіжної інструкції в національній валюті №895 від 31.10.2024р. (а.с.41). \~ \~ \~ \~Вказані витрати на професійну правничу допомогу суд вважає обгрунтованими та такими, що відповідають вимогам ч.4 ст.137 ЦПК України, а тому вони також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. \~ \~ \~ \~На підставі наведеного,

Outcome: approved