Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-27 00:00:00

ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами на загальну суму 93720,00 грн, а також судові витрати в розмірі 3028,00 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 22.10.2023 між ТОВАРИСТВОМ З ОМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДЛАЛЬНІСТЮ «АВАНС КРЕДИТ» (ТОВ «АВАНС КРЕДИТ, первісний кредитор -1) та [PERSON] (позичальник, відповідач) був укладений кредитний договір №\~29486-10/2023 (далі кредитний договір №\~29486-10/2023), відповідно до якого первісний кредитор надав кредит позичальнику шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані відповідачем первісному кредитору -1 з метою отримання кредиту. 21.03.2024 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ\~«ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №21032024, відповідно до якого ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» передає, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги\~до боржників,\~вказаних у\~реєстрах боржників. Так, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №\~29486-10/2023 в сумі 67200,00 грн, з яких: 14000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу; 53200,00 грн заборгованість за відсотками.\~ 13.12.2023 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО\~НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (далі також Первісний кредитор-2) та відповідачем був укладений договір позики № 4184513 (далі - договір позики № 4184513). 14.06.2021 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №14/06/21, відповідно до якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає, а ТОВ\~«ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах боржників. Так, ПАТ «ФК\~«ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до\~відповідача за договором позики № 4184513 в сумі 26520,00 грн, з яких: 6000 грн заборгованість за основною сумою боргу; 20520,20 грн заборгованість за відсотками. Посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань за кредитними договорами, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами, загальна сума якої складає 93720,00 грн, а також відшкодувати понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору. Представник відповідача адвокат Гончарук О.М. подав заяву про повернення позовної заяви, в якій просив суд позовну заяву вважати неподаною та повернути позивачу з підстав порушення правил об`єднання позовних вимог. Послався на те, що вимоги про стягнення заборгованості у конкретно визначеному позивачем за кожним окремим кредитним договором розмірі є самостійними вимогами, які не пов`язані ні підставами виникнення, ні поданими доказам та не є основними і похідними одна від одної, оскільки від задоволення одних не залежить задоволення інших. Також представник відповідача подав суду заяву, в якій в задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ» відмовити в повному обсязі. Процесуальні дії у справі Ухвалою судді від 06 січня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 07.01.2025 представником відповідача адвокатом Гончаруком О.М. через систему «Електронний суд» подана заява про повернення позовної заяви з підстав порушення правил об`єднання позовних вимог. У судове засідання 28.01.2025 представник позивача не з`явився, в прохальній частині позову просив здійснювати розгляд справи за відсутності представника позива на підставі наявних у справі доказів. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомили. 28.01.2025 через систему «Електронний суд» представник відповідача подвав заяву про проведення засідання у відсутність особи, яка бере участь у справі, з прохання повернути позовну заяву позивачу. Наступною заявою від 28.01.2025 представник відповідача просив провести розгляд справи без особистої учтсі відповідача та представника відповідача; ззаяву представника відповаідача від 07.01.2025 про повернення позову залишити без розгляду, в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Обставини, встановлені судом Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, оцінивши кожний доказ окремо та у їх сукупності та взаємозв`язку, вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. 22.10.2023 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та відповідачем укладений Договір про надання фінансового кредиту №\~29486-10/2023 (далі кредитний договір №\~29486-10/2023). Кредитний договір №\~29486-10/2023 укладений в електронній формі через вебсайт ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором (otp-паролем), відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», та має силу договору, який укладений в письмовій формі. Відповідно до Кредитного договору № 29486-10/2023 ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» зобовязалося надати відповідачу кредит в розмірі 14000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, строкм на 360 днів, зі сплатою процентів за користувння кредитом кожні 25 днів. Кредит надається в безготівковій формі на рахунок позичальника, включаючи використання реквізитів платіжної картки №5457-08хх-хххх-5777 (п.2.1, п.1.6 кредитного договору №\~29486-10/2023). Між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» 21.03.2024 укладено Договір факторингу № 21032024, відповідно до якого ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» передало ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому\~права вимоги до боржників, вказаних у\~реєстрах боржників. 13.12.2023 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО\~НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем укладений\~Договір позики\~№4184513 (з фіксованою диференційованою процентною ставкою), далі договір позики №4184513). Договір позики № 4184513 укладений у вигляді електронного документа з використанням інформаційно-кормунікаційної системи, підписаний позичальником одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», та має силу договору, який укладений в письмовій формі. Відповідно до договір позики № 4184513 грошові кошти (позика) у сумі 6000,00 грн надається шляхом перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника (п.1, п.2.1 договору позики № 4184513). 14.06.2021 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №14/06/21, відповідно до якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передало ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах боржників. Кредитний договір № 29486-10/2023 та договір позики № 4184513 далі за текстом разом іменуються як кредитні договори. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.1047, 1055 ЦК України договір позики (кредиту) укладається у письмовій формі. Згідно із ч. 2 п.2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Судом встановлено, що кредитні договори укладені за допомогою інформаційно-комунікаційних систем (ІКС) первісних кредиторів, та підписані відповідачем одноразовим ідентифікатором, а тому мають силу договору, який укладений в письмовій формі. Як слідує з позовної заяви, позивач стверджує, що отримав права вимоги за кредитними догвоорами, у розмірі заборгованостей: - за кредитним договором № 29486-10/2023 в сумі 67200,00 грн, з яких: 14000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу; 53200,00 грн заборгованість за відсотками. При цьому, на пітверження заборгованості позивач надав розрахунок заборгованості за період з 21.03.2024 по 30.11.2024 (а.с.18); - за договором позики № 4184513 в сумі 26520,00 грн, з яких: 6000 грн заборгованість за основною сумою боргу; 20520,20 грн заборгованість за відсотками. При цьому, на пітверження заборгованості позивач надав розрахунок заборгованості за період з 16.05.2024 по 30.11.2024 (а.с.31). Інших доказів на підтвердження надання кредиту/перерахування відповідачу кредитних коштів за кредитними договорами, права вимоги на які перейшли до позивача, позивач не надав. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Суд відхиляє аргументи представника відповідача щодо порушення правил об`єднання позовних вимог з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст. 188 ЦПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги). З приписів ч.2 ст.188 ЦПК слідує, що можуть бути обєднані справи за позовами, зокрема, одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача; одного й того самого позивача до різних відповідачів; різних позивачів до одного й того самого відповідача. За спеціальним правилом, викладеним у п. 2 ч.4 ст. 185 ЦПК України, суддя повертає заяву і додані до неї документи також у разі, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 188 цього Кодексу) У той же час аналіз п. 2 ч.4 ст. 185 ЦПК України у системному співвідношенні з приписами ч.2 ст. 188 цього Кодексу свідчить про те, що у разі порушення правил об`єднання позовних вимог суд з метою виконання завдання цивільного судочинства може не повертати позовну заяву, а за клопотанням учасника справи або за власною ініціативою самостійно роз`єднати позовні вимоги за правилами ч.6 ст. 188 ЦПК України та розглянути кожну з заявлених вимог окремо. Отже, наявність підстав для роз`єднання позовних вимог за правилами ч.6 ст. 188 ЦПК України та розгляду кожної з вимог окремо унеможливлює повернення судом позовної заяви незалежно від того, чи суд застосував надані йому повноваження. Тоді як підставою для повернення позовної заяви з посиланням на п. 2 ч.4 ст. 185 ЦПК України є встановлення судом обставин, які свідчать про порушення позивачем правил об`єднання позовних вимог, наведених саме в частинах 4, 5 статті 188 ЦПК України. Тобто, коли заявлені в одному позові вимоги є однорідними або співвідносяться як основна та похідна та не підпадають під заборони, визначені у частинах 4, 5 статті 188 ЦПК України, у суду відсутні підстави для повернення позовної заяви, незалежно від того, чи заявлено позивачем клопотання про об`єднання позовних вимог. У цьому разі суд має керуватися змістом самої позовної заяви, обставинами та доказами, якими обґрунтовано позов. Щодо доказів заборгованості відповідача суд дійшов таких висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. З наведеної норми законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Аналогічні за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду від 11.09.201 у справі №755/2284/16-ц. При цьому, в разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі й первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит. Однак, позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ» не надав доказів на підтвердження перерахування кредитних коштів за кредитними договорами, права вимоги на які перейшли. При цьому, суд зауважує, що розрахунок заборгованості за договором є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 13.05.2020, справа №219/1704/17. Розрахунки заборгованості,\~надані позивачем,\~не є\~первинними документами,\~які підтверджують\~отримання кредиту,\~користування ним,\~укладення договорів\~на умовах,\~які вказані\~в позовній\~заяві,\~а тому\~не є\~належними доказами\~наявності заборгованості.\~Зазначені розрахунки\~із зазначенням\~конкретних розмірів\~заборгованості є\~документами,\~що створені\~самим позивачем\~та первісними\~кредиторами,\~а відтак,\~інформація зазначена\~в них,\~за умови\~відсутності первинних\~документів,\~на підставі\~яких вони\~були складені,\~не можуть\~бути доказомотримання відповідачем грошових коштів, користування ними, а отже не є належними та достатніми доказами наявності заборгованості, на яку вказує позивач. При цьому суд позбавлений можливості самостійно збирати докази, ТОВ «ФК «ЄАПБ» клопотань про витребування таких доказів, як це передбачено ЦПК України, до суду не подавало. Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми процесуальними правами щодо доведеності позовних вимог, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій (аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 29.01.2020 у справі № 755/18920/18). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Відповідно до положень ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної зави. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасники справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На позивача покладений обов`язок з врахуванням предмету і підстав позову довести в суді ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог і відповідно, що є підстави до застосування до спірних правовідносин відповідних положень чинного законодавства України. Тобто, позивач повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів з урахуванням положень ЦПК України зазначені ним обставини. Однак, таких доказів він не надав і не ініціював питання про їх витребування. Доказів, які б свідчили про виконання позикодавцем умов будь-якого з кредитних договорів або доказів перерахунку коштів на банківський рахунок/електронний платіжний засіб відповідачки позивачем не надано. Відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин (постанова Верховного Суду від 29.06.2021 у справі №916/2040/20). З огляду на викладене, ТОВ «ФК «ЄАПБ» не доведено і не обґрунтовано заявлені позовні вимоги, оскільки останнім не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, якими обґрунтовував свої вимоги, що є його процесуальним обов`язком, у зв`язку із чим суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог банку. Питання щодо розподілу витрат по сплаті судового збору суд вирішує на підставі статті 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed