Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-21 00:00:00

У листопаді 2024 року Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ) звернулося в суд із позовом до [PERSON] про стягнення завданої шкоди в порядку регресу в розмірі 11 068,56 грн, а також сплаченого судового збору у розмірі 3 028,00 грн. В обґрунтування позовних вимог МТСБУ зазначило, що 13 січня 2022 року о 14:05 в м. Тернополі по вул. Березова, 4А, трапилася дорожньо-транспортна пригода, а саме: відповідач, керуючи транспортним засобом «Nissan Leaf», д.н.з. [NUMBER] , не був уважним, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки при об`їзді перешкоди, а саме припаркованих транспортних засобів, виїхав на смугу зустрічного руху, не дотримався безпечного бокового інтервалу, після чого допустив зіткнення із автомобілем марки «Lexus 330», під керуванням [PERSON] , яка рухалася у зустрічному напрямку. При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим заподіяно матеріальні збитки. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п. 2.3 (б), 11.3, 12.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП. Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 січня 2022 року по справі № 607/936/22, яка переглядалася Тернопільським апеляційним судом 21 лютого 2022 року, [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, внаслідок порушення водієм 2.3 (б), 11.3, 12.1 ПДР України. У відповіді від НПУ № 3022014532935300 про ДТП зазначено, що автомобіль Nissan Leaf (д.р.н. [NUMBER] ) мав поліс № АТ/1554810 ПАТ HACK «Оранта», однак згідно даних ЦБД МТСБУ поліс № АТ/1554810 не знайдено, бланк облікований страховиком як зіпсований.? Таким чином, цивільно-правову відповідальність [PERSON] за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на момент ДТП - застраховано не було. Потерпіла особа (cпадкоємець власника транспортного засобу «Lexus 330», д.р.н. [NUMBER] ) [PERSON] звернулась до МТСБУ із заявою про відшкодування заподіяної шкоди. Відповідно до Звіту про оцінку автомобіля «Lexus 330», д.р.н. [NUMBER] , вартість відновлювального ремонту цього транспортного засобу, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 19 477,12 грн, без урахування ПДВ. Отож, за змістом Наказу № 3/1523 від 19 січня 2022 року та вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір регламентної виплати склав 9 738,56 гри, яку МТСБУ було сплачено потерпілій особі згідно платіжного доручення № 547221 від 20 січня 2023 року. Відповідно до п. 1 ст. 1267 Цивільного кодексу України, частки кожного із спадкоємців за законом є рівними. Розмір витрат на збір документів та визначення розміру шкоди щодо зазначеного страхового випадку склав 1 330,00 грн, які МТСБУ було сплачено особам, які надавали послуги по врегулюванню по справі, здійснювали збір документів та визначення розміру завданої шкоди, що підтверджується платіжним дорученням № 818408 від 29 березня 2022 року. Отже, розмір витрат МТСБУ, пов`язаних з регламентною виплатою за зазначеним вище страховим випадком складає: 19 477,12 грн /2 + 1 330,00 грн = 11 068,56 грн, де: 19 477,12 грн - вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу відповідно до Звіту про оцінку автомобілю «Lexus 330», д.р.н. [NUMBER] ; 2 - кількість спадкоємців; 1 330,00 грн - витрати позивача на послуги по врегулюванню по справі та визначення розміру шкоди. Таким чином, до МТСБУ у порядку регресу перейшло право вимоги на отримання від [PERSON] компенсації у повному обсязі регламентної виплати - матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля «Lexus 330», д.р.н. [NUMBER] , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 13 січня 2022 року о 14:05 в м. Тернополі, по вул. Березова, 4 А. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 листопада 2024 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом МТСБУ до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою; задоволено клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження; постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. [PERSON] своїм правом на відзив, що передбачено ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не скористався. Представник МТСБУ в судове засідання не з`явився, хоча про місце, день та час судового засідання повідомлявся належним чином, проте, в позовній заяві представник позивача просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про місце, день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, відзиву на позовну заяву не надав суду. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. У зв`язку з неявкою учасників справи, з підстав, передбачених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступне. Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 січня 2022 року, справа № 607/936/22, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 13 січня 2022 року серії ААБ № 258431 та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 496,20 грн. Постанова переглядалася Тернопільським апеляційним судом 21 лютого 2022 року. Постановою Тернопільського апеляційного суду від 21 лютого 2022 року у справі № 607/936/22апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 січня 2022 року відносно [PERSON] в частині накладення адміністративного стягнення змінено; накладено на [PERSON] адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн; в решті постанову суду залишено без змін; постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає. Суд встановив, що водій [PERSON] 13 січня 2022 року о 14:05 в м. Тернополі, по вул. Березова, 4А, керуючи транспортним засобом «Nissan Leaf», номерний знак [NUMBER] , не був уважним, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки при об`їзді перешкоди, а саме припаркованих транспортних засобів, виїхав на смугу зустрічного руху, не дотримався безпечного бокового інтервалу, після чого допустив зіткнення із автомобілем марки «Lexus 330» під керуванням [PERSON] , яка рухалася у зустрічному напрямку. При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим заподіяно матеріальні збитки. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п. 2.3 (б), 11.3, 12.1 ПДР України. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. За змістом інформації з централізованої бази даних МТСБУ, транспортний засіб з номерним знаком [NUMBER] , на 13 січня 2022 року - поліс не знайдено. Поліс № АТ/1554810 ПАТ HACK «Оранта», згідно даних ЦБД МТСБУ не знайдено, бланк облікований страховиком як зіпсований. У зв`язку з відсутністю чинного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів МТСБУ прийняло рішення здійснити регламентну виплату на користь потерпілої особи в сумі 9 738,56 грн, що підтверджується наказом позивача № 3/1523 від 19 січня 2023 року. Регламентна виплата на вищевказану суму буза здійснена МТСБУ на підставі заяви про виплату страхового відшкодування від 09 січня 2022 року від [PERSON] , яка зверталися до страховика як спадкоємець частки транспортного засобу «Lexus», д.р.н. [NUMBER] , та повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 17 січня 2022 року. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «Lexus», д.р.н. [NUMBER] , серія [NUMBER] , його власником був [PERSON] . [INFO] у віці 51 рік помер [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] , виданим 06 листопада 2021 року Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). Згідно свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих 07 жовтня 2022 року, державним нотаріусом Першої тернопільської державної нотаріальної контори Головко О. І. у спадковій справі № 293/2022 та зареєстрованих у реєстрі за № 3-1441 та № 3-1442, спадщину яка складається з частки кожного спадкоємця на автомобіль марки «Lexus», д.р.н. [NUMBER] , прийняли [PERSON] та [PERSON] . Вказаний транспортний засіб був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ПАТ «НАСК ОРАНТА» № 1554810. Відповідно до Звіту про оцінку автомобіля «Lexus», д.р.н. [NUMBER] , від 08 лютого 2022 року, проведеного суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] , вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників автомобіля «Lexus», д.р.н. [NUMBER] , без включення в розрахунку ПДВ, складає: 19 477,12 грн. Отож, половина цієї суми регламентної виплати була здійснена позивачем на користь [PERSON] , що підтверджується платіжною інструкцією № 547221 від 20 січня 2023 року на суму 9 738,56 грн, яка є спадкоємцем частки автомобіля «Lexus», д.р.н. [NUMBER] , та було роз`яснено про те, що у разі звернення до МТСБУ [PERSON] , яка також є спадкоємцем іншої частки вказаного транспортного засобу, їй буде виплачена частина страхового відшкодування. Згідно платіжної інструкції № 818408 від 29 березня 2022 року МТСБУ переказало на рахунок ФОП [PERSON] 1 330,00 грн, призначення платежу: оплата послуг аваркома (експерта) по справі № 82615, згідно рах. № 7 від 21 березня 20222 року, т.з. [NUMBER] . 12 лютого 2024 року за вих. № СУ/82615/4, [PERSON] було надіслано претензію про регресні вимоги МТСБУ про необхідність компенсації витрат у розмірі 11 068,56 грн, яка залишена відповідачем без реагування, що і стало причиною звернення МТСБУ до суду за захистом своїх прав. За вказаних обставин до правовідносин, що виникли між сторонами, підлягають застосуванню наступні норми матеріального права. Відповідно до положень статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон №1961-IV), чинного на час виникнення спірних правовідносин, у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно зі статтею 41 Закону №1961-IV МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Згідно п.п. 38.2.1. п. 38.2. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоди (статті 11, 599, 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала. При цьому за статтею 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Отже, після виконання особою, що не завдавала шкоди, свого обов`язку з відшкодування потерпілому шкоди, завданої іншою особою, потерпілий одержує повне задоволення своїх вимог, і тому первісне деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням (стаття 599 ЦК України). Первісне (основне) деліктне зобов`язання та зобов`язання, що виникло з регресної вимоги, не можуть виникати та існувати одночасно. Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який був чинним на час настання дорожньо-транспортної пригоди, є спеціальним та регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Згідно із частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). За змістом частин першої та другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Тобто в силу презумпції завдавача шкоди відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди, а позивач доводить інші обов`язкові складові цивільно-правової відповідальності, а саме: а) наявність шкоди, б) протиправність поведінки, в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України). Згідно з частиною п`ятою статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. У пункті 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Таким чином, закон містить вказівку на перерозподіл обов`язку доказування та зобов`язує саме відповідача довести, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, була спричинена внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Разом з тим, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. Вина [PERSON] доводиться постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 січня 2022 року, справа № 607/936/22, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 13 січня 2022 року серії ААБ № 258431 та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік та стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 496,20 грн. Постановою Тернопільського апеляційного суду від 21 лютого 2022 року у справі № 607/936/22 постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 січня 2022 року відносно [PERSON] в частині накладення адміністративного стягнення змінено; накладено на [PERSON] адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень; в решті постанову суду залишено без змін. Ці рішення суду є чинними, і у зв`язку з чимМТСБУ, в силу вимог статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у січня 2023 року здійснило регламентну виплату потерпілій у ДТП - [PERSON] . Отож, оскільки вина [PERSON] була доведена, МТСБУ здійснило у січні 2023 року регламентну виплату на користь [PERSON] у сумі 9 738,56 грн, яка спрямована на відшкодування матеріальних збитків внаслідок ДТП, яке трапилося 13 січня 2022 року, що підтверджується платіжною інструкцією № 547221 від 23 січня 2023 року на суму 9 738,56 грн. Згідно статті 3 Закону №1961-IV, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до частини 1 статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, МТСБУ має право зворотної вимоги у порядку частини першої статті 1191 ЦК України. До подібних правових висновків дійшов Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постановах: від 05 червня 2019 року у справі №466/4412/15-ц (провадження №61-37654св18); від 15 серпня 2019 року у справі №756/16649/13-ц (провадження №61-26702св18); від 02 жовтня 2019 року у справі №447/2438/16-ц (провадження №61-26195св18); від 11 грудня 2019 року у справі №601/1304/15-ц (провадження №61-33216св18), від 03 червня 2020 року у справі №345/3335/17 (провадження №61-22598св18), від 07 жовтня 2020 року у справі №742/637/19 (провадження №61-320св20). Враховуючи викладене, суд на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, врахувавши вищенаведені положення законодавства, дійшов висновку про те, що позов МТСБУ до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, підлягає задоволенню частково, на суму 9 738,56 грн. Також позивач покликається на те, що з метою встановлення розміру заподіяння шкоди МТСБУ залучило СОД ПП [PERSON] , котрою було виконано Звіт по справі № 82615 про оцінку автомобіля «Lexus», д.р.н. [NUMBER] , від 08 лютого 2022 року, вартість цих послуг склала 1 330,00 грн, які просить стягнути з відповідача. Суд відхилює такі доводи сторони позивача з огляду на наступне. Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону №1961-IV при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно з положеннями ст. 29 Закону №1961-IV, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Положеннями п п. 34.2., 34.4. ст. 34, п. 40.3. ст. 40 Закону №1961-IV, які регулюють повноваження МТСБУ щодо залучення аварійних комісарів, експертів та юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, а також інші норми вказаного Закону, не передбачають право МТСБУ на відшкодування з боку винної особи витрат, пов`язаних із залученням вказаних вище осіб. Крім того, залучення аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, замість власних працівників для вирішення питань, пов`язаних із страховим відшкодуванням, є правом, а не обов`язком МТСБУ. Нормами Закону №1961-IV, а саме п. 34.3, передбачено лише обов`язок страховика (МТСБУ) відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження) в разі, якщо потерпілий самостійно обирає аварійного комісара або експерта. Будь-яких інших випадків, коли витрати на аварійного комісара, експерта або юридичну особу, у штаті якої аварійні комісари чи експерти, підлягають відшкодуванню, цим Законом не передбачено. Як вбачається зі змісту ст. ст. 28, 29 Закону №1961-IV, до складу витрат, що відшкодовуються страховиком (МТСБУ) та які можуть бути стягнуті в порядку регресу, витрати на аварійного комісара, експерта або оплату послуг юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, також не входять. Отже, чинним законодавством не передбачено право страховика вимагати стягнення витрат на збір документів та визначення шкоди, у зв`язку з тим, що такі витрати страховика не є страховим відшкодуванням, а спрямовані на визначення розміру збитків. Ці витрати складають господарську діяльність страховика і не підлягають стягненню з особи, яка відповідальна за спричинену шкоду, а тому суд не вбачає підстав для відшкодування за рахунок відповідача вартості послуг зі складання звіту, збору документів в сумі 1 330,00 грн. Відповідно до частини 1, пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки МТСБУ при зверненні до суду сплатило судовий збір в розмірі 3 028,00 грн, а відтак на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме, судовий збір в розмірі 2 664,16 грн (9 738,56 * 3 028,00 : 11 068,56), пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: partial