Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-23 00:00:00

Представник позивача [PERSON] у травні 2024 року звернувся до суду в інтересах [PERSON] із указаним позовом, який мотивував тим, що [PERSON] 07.06.2023 о 14 год. 30\~хв. у м.\~Тростянець по вул. Шевченка, 56А, на автодорозі Н-12 Суми-Полтава 57 км+100 м керував транспортним засобом марки Mitsubishi Lancer д.н.з. [NUMBER] , не був уважним під час керування, не врахував дорожню обстановку, не переконався у безпечності свого маневру та допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ 21013 д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а власникам завдано матеріальні збитки. Постановою Тростянецького районного суду Сумської області від 24.08.2023 у справі №\~588/1244/23, яка була залишена без змін постановою Сумського апеляційного суду від 01.12.2023, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн. Також, постановою Тростянецького районного суду Сумської області від 22.06.2023 у справі №\~588/1242/23 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн. Однак, постановою Сумського апеляційного суду від 08.11.2023 вказану постанову Тростянецького районного суду Сумської області від 22.06.2023 скасовано та закрито провадження у зв`язку з відсутністю у діях [PERSON] складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. За наслідками вказаної дорожньо-транспортної події транспортному засобу, належному позивачу, як спадкоємцю після смерті батька, було нанесено пошкодження внаслідок удару передньої та лівої бокової частини. Також позивач внаслідок дорожньо-транспортної події зазнав тілесних ушкоджень: ЗЧМТ; струс головного мозку, підшкірну гематому лівої скулової ділянки. Станом на дату ДТП автомобіль відповідача був забезпечений полісом ОСЦПВВНТЗ № АР-3701297 від 07.04.2023 у ПрАТ «Страхова компанія «Еталон». Цивільно-правова відповідальність власників (водіїв) автомобіля відповідача була забезпечена в ТДВ « СГ «ОБЕРІГ» за полісом ОСЦПВВНТЗ ЕР-212773215 (строк дії полісу з 04.01.2023 по 03.01.2024. Оскільки відповідача визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, внаслідок ДТП автомобіль позивача зазнав пошкодження та постраждав сам позивач, тому останній має право на відшкодування моральної шкоди. Розмір завданої моральної шкоди позивач оцінює у 15000,00 грн. Ця сума обумовлена душевними стражданнями позивача та вимушеним змінами у його житті. Посилаючись на\~зазначені обставини\~представник позивача\~просить суд\~стягнути з\~ [PERSON] на\~користь [PERSON] суму завданої моральної шкоди у розмірі 15000,00 грн, а також судові витрати. Ухвалою суду від 05.06.2024 відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін. 22.07.2024 відповідач [PERSON] подав відзив на позов, у якому вказав, що транспортний засіб, який мав місце під час ДТП не належить позивачу. Автомобіль не є спадковою масою та у позивача відсутнє право власності на нього, про що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, де власником вказаний [PERSON] (батько позивача). Долучена позивачем медична довідка не є належним доказом, оскільки не містить печатки лікаря, печатки установи, даних який саме лікар виписав довідку, розшифровки абревіатури куди саме звернувся пацієнт (імовірно позивач). При діагнозі, струс головного мозку, пацієнт потребує госпіталізації та лікування, натомість [PERSON] відмовився від госпіталізації. Тому відповідач вважає, що дана довідка є неналежним доказом. Аргументом моральної шкоди є лише посилання позивача на автомобіль та страждання які у нього виникли через його пошкодження. При цьому доводів та аргументів як це вплинуло на його звичний спосіб життя, ускладнило його життя чи завдало шкоди, позов не містить. Тому відповідач вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявності моральної шкоди, а також причинно-наслідкового зв`язку між ДТП та моральною шкодою. З цих підстав відповідач просить відмовити у задоволенні позову. Крім того, відповідач вказав, що в орієнтовному розрахунку сторони позивача судових витрат вказано 17711,20 грн, що складають: витрати на правову допомогу в розмірі 15500 грн; судовий збір у розмірі 1211,20 грн. При цьому ціна позову зазначена 15000 грн. Заявлений розмір судових витрат відповідач вважає не співмірним зі складністю справи, тому в разі задоволення позовних вимог просить зменшити судові витрати. Також відповідач зазначив, що просить поновити строк на подання відзиву на позов, а в разі не поновлення строку врахувати його позицію як письмові пояснення. 19.09.2024 представник позивача [PERSON] подав заяву про розподіл судових витрат, у якій зазначив, що просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на правничу допомогу по даній справі у розмірі 6500 грн, а також витрати на правничу допомогу по справі № 588/1242/23 та № 588/1244/23 у розмірі 10000 грн. У судовому засіданні позивач та його представник заявлений позов підтримали обґрунтувавши обставинами викладеними у позовній заяві, просили задовольнити вимоги. Також представник позивача пояснив, що [PERSON] постраждав фізично та переніс стрес, були часті головні болі, довелося придбати новий автомобіль. Крім того, позивачу довелося відстоювати свої права протягом тривалого часу в судовому процесі. [PERSON] намагався перекрутити факти щоб уникнути відповідальності. Під час розгляду справ про адміністративні правопорушення позивач поніс витрати на правничу допомогу. Страхова компанія не відшкодувала позивачу шкоду за пошкодження автомобіля. Крім того, позивач пояснив, що через втрату автомобіля, йому було складно добиратися на роботу. З місця ДТП його забирала швидка допомога та доставила до лікарні у м. Охтирка де і була видана довідка із зазначенням тілесних ушкоджень. Відповідач у судове засідання не з`явився, але подав заяву в якій зазначив, що просить суд розглядати справу без його участі. Викладені у відзиві на позов заперечення підтримує. Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, пов`язані зі спорами про відшкодування шкоди, позов частково обґрунтований і підлягає частковому задоволенню, виходячи із такого. Судом установлено, що [PERSON] 07.06.2023 о 14 год. 30 хв. у м.\~Тростянець по вул.\~Шевченка, 56А, на автодорозі Н-12 Суми-Полтава 57 км+100 м керував транспортним засобом марки Mitsubishi Lancer д.н.з. [NUMBER] , не був уважним під час керування, не врахував дорожню обстановку, не переконався у безпечності свого маневру та допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ 21013 д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а власникам завдано матеріальні збитки. Наведені обставини підтверджуються постановою Тростянецького районного суду Сумської області від 24.08.2023 у справі №\~588/1244/23, що була залишена без змін постановою Сумського апеляційного суду від 01.12.2023 (а.с. 6-11). Постановою Тростянецького районного суду Сумської області від 22.06.2023 у справі №\~588/1242/23 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн (а.с. 12). Однак, постановою Сумського апеляційного суду від 08.11.2023 постанову Тростянецького районного суду Сумської області від 22.06.2023 у справі №\~588/1242/23 було скасовано та закрито провадження у зв`язку із відсутністю у діях [PERSON] складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 14-17). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно висновків Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду викладених у постанові від 05.09.2019 по справі №234/16272/15-ц при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей\~\~позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається. Згідно протоколу огляду місця ДТП від 07.06.2023 автомобіль марки ВАЗ 21013 д.н.з. [NUMBER] зазнав механічних пошкоджень, а саме: пошкодження у передній та лівій боковій частинах (а.с.\~18-20). Право власності на автомобіль марки ВАЗ 21013 д.н.з. [NUMBER] зареєстровано за [PERSON] , спадкоємцем після смерті якого є позивач, як син померлого (а.с. 21-26). Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Отже суд відхиляє доводи відповідача про недоведеність факту належності позивачеві транспортного засобу. Згідно довідки виданої КНП Охтирської міської ради «Охтирська центральна районна лікарня» від 07.06.2023 № 4554 [PERSON] був оглянутий лікарем [PERSON] та встановлено діагноз: ЗЧМТ; струс головного мозку, підшкірну гематому лівої скулової ділянки (а.с. 28). Вказану довідку суд приймає як належний доказ, оскільки вона видана відповідною лікувальною установою та має усі необхідні реквізити. Згідно ч. 2\~ст. 23 ЦК України\~моральна шкода полягає зокрема: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна. Відповідно до ч. 1\~ст. 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно п. 9 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд виходить з природно-правового уявлення про право людини на відшкодування моральної шкоди. Це виявляється, головним чином, у посиланні на міркування справедливості як головного мотиву присудження відповідної компенсації, а крім того\~у самій формі констатації факту заподіяння немайнових втрат та особливостей їх індивідуального вияву, оскільки судове рішення постає як практичне втілення принципу розумності, результат об`єктивної, всебічно зваженої оцінки обставин справи у їх сукупності. Усвідомлення взаємозв`язку відшкодування моральної шкоди з правом на доступ до ефективного засобу юридичного захисту вочевидь має спиратися на загальне переконання у спроможності юрисдикційного органу сформувати обґрунтоване уявлення щодо наявності та специфіки втілення моральної шкоди, що зазвичай виникає за подібних життєвих обставин. При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує, що моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Водночас, у контексті визначення справедливого розміру відшкодування моральної шкоди суд зважає на такий елемент, як урахування притаманного конкретній країні рівня життя, адже некритичне слідування заявленим вимогам у частині визначення розміру відшкодування може призвести до істотного порушення балансу інтересів сторін з приводу відшкодування моральної шкоди. Аналізуючи суть самого порушення прав [PERSON] пов`язаних із заподіянням тілесних ушкоджень, пошкодженням належного йому майна у зв`язку із чим він не мав можливості використовувати це майно за призначенням, суд вважає, що сам факт такого порушення свідчить про заподіяння позивачу моральних страждань, втрати ним нормальних життєвих зв`язків, що вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Враховуючи тривалість порушення прав позивача та їх негативні наслідки, обставини, за яких позивач зазнав моральних страждань, суд вважає розумним та справедливим стягнути з відповідача у рахунок відшкодування моральної шкоди на користь позивача 10\~000 грн. Саме такий розмір відшкодування моральної шкоди буде достатнім для компенсації немайнових втрат позивача, який у інший, не грошовий спосіб, поновити неможливо, та реальним із точки зору виконання судового рішення як складової права на справедливий суд та однієї з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено\~статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує наступне. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з позовом позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1211,20\~грн (а.с.36). Оскільки позовні вимоги задоволені на 66,67 %, тому витрати позивача на оплату судового збору мають бути стягнуті з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що враховуючи сплачену суму судового збору становить 807,51\~грн. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 165000 грн, суд враховує таке. Відповідно до\~положень статті\~137\~ЦПК України\~для цілей\~розподілу судових\~витрат:\~1)\~розмір\~витрат на\~правничу допомогу\~адвоката,\~в тому\~числі гонорару\~адвоката за\~представництво в\~суді та\~іншу правничу\~допомогу,\~пов`язану\~зі справою,\~включаючи підготовку\~до її\~розгляду,\~збір доказів\~тощо,\~а також\~вартість послуг\~помічника адвоката\~визначаються згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги та\~на підставі\~відповідних доказів\~щодо обсягу\~наданих послуг\~і виконаних\~робіт та\~їх вартості,\~що сплачена\~або підлягає\~сплаті відповідною\~стороною або\~третьою особою;\~2)\~розмір суми,\~що підлягає\~сплаті в\~порядку компенсації\~витрат адвоката,\~необхідних для\~надання правничої\~допомоги,\~встановлюється згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги на\~підставі відповідних\~доказів,\~які підтверджують\~здійснення відповідних\~витрат.\~Для визначення\~розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Представник позивача у обґрунтування розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу подав: ордер на надання правової допомоги адвокатом Сумцовим\~Є.С. від 30.05.2024; договір про надання правової допомоги від 22.06.2023; додатки до договорів № 1 від 22.06.2023 та № 2 від 30.05.2024; акт приймання-передачі наданих послуг № 2 від 19.09.2024; квитанцію від 19.09.2024 про сплату позивачем коштів у розмірі 10000 грн за надану професійну правничу допомогу у справах № 588/1242/23, № 588/1244/23 та квитанцію від 19.09.2024 про сплату позивачем коштів у розмірі 6500 грн за надану правничу допомогу у справі №588/953/24 (а.с. 31-35, 71-74). Указані докази підтверджують факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу та їх розмір у сумі 16500 грн. Зважаючи на положення ст. 137 ЦПК України, в даній справі підлягають відшкодуванню лише витрати позивача на професійну правничу допомогу пов`язану з представництвом його інтересів по відшкодуванню моральної шкоди. Разом з тим, не можуть бути віднесені до витрат на правничу допомогу в цивільній справі витрати позивача понесені у зв`язку з розглядом справ про адміністративні правопорушення. Відтак, суд приймає як докази понесених позивачем витрат на правничу допомогу лише в частині підтвердження витрат пов`язаних з розглядом даної справи у розмірі 6500 грн. Зважаючи на\~обсяг наданих\~адвокатом послуг\~та виконаних\~робіт,\~а також\~ціну позову,\~суд вважає,\~що розмір\~витрат на\~професійну правничу\~допомогу в\~розмірі 6500\~грн є\~співмірним зі\~складністю справи та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат. Таким чином, оскільки позов підлягає частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним витрати на\~професійну правничу\~допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог (66,67%), що становить 4333,55 грн.

Outcome: partial