Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-16 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за договорами позики, покликаючись на те, що між відповідачем та ТОВ «Мілоан», укладено договір позики, внаслідок чого [PERSON] , отримав кредит в загальному розмірі 20 000 грн. За договором факторингу, що укладений між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до відповідача перейшло до ТОВ «Вердикт Капітал», який в подальшому уклав договір з ТОВ «Коллект Центр» про відступлення права вимоги. Враховуючи вищевикладене, просить суд стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 102779 грн. Відповідача належним чином, згідно практики Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі "Лазаренко та інші проти України", повідомлено про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, направлено ухвалу про відкриття провадження у справі рекомендованою поштовою кореспонденцією за зареєстрованим місцем проживання відповідача, однак конверт було повернуто до суду з зазначенням причини «за закінченням терміну зберігання», відтак, суд вважає, що справу слід вирішити на підставі наявних у ній даних та доказів. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, з огляду на наступне. Судом встановлено, що згідно договору про споживчий кредит №101200875, що укладений між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] , другий отримав суму кредиту в розмірі 20000 грн., строком на 15 днів з 06 серпня 2021. Матеріали справи також містять графік платежів за договором про споживчий кредит 101200875 від 06 серпня 2021 року, паспорт споживчого кредиту №101200875, анкету-заяву на кредит №101200875, довідку про ідентифікацію, платіжне доручення №30777812 від 06 серпня 2021 року, про перерахування ТОВ «Мілоан» [PERSON] , грошових коштів в розмірі 20\~000 грн., відомості про щоденні нарахування та погашення за період з 06 серпня 2021 року по 30 листопада 2021 року. Згідно розрахунку заборгованості фізичної особи [PERSON] , перед ТОВ «Вердикт Капітал», станом на 10 березня 2023 року, заборгованість становить 138668 грн. Як вбачається з розрахунку заборгованості ТОВ «Коллект Центр», заборгованість відповідача [PERSON] , станом на 10 серпня 2024 року становить 138668 грн., та складається з заборгованості за тілом кредиту 17\~100 грн., заборгованості за відсотками станом на дату відступлення права вимоги та дату розрахунку 119,368 грн., заборгованості за комісією станом на дату відступлення права вимоги та дату розрахунку 2\~200 грн. Матеріали справи також містять договір факторингу №30-11-65 від 30 листопада 2021 року, згідно якого ТОВ «Мілоан» передало право вимоги до відповідача за договором №101200875 ТОВ «Вердикт Капітал». Вказане стверджується реєстром боржників до договору факторингу №30-11-65 від 30 листопада 2021 року. Згідно договору №10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10 березня 2023 року, ТОВ «Вердикт Капітал» передало право вимоги до відповідача за договором №101200875 ТОВ «Коллект Центр». Вказане стверджується реєстром боржників до договору №10-03/2023/01. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Так, 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року, який продовжувався Указами Президента України № 133/2022 від 14 березня 2022 року, № 259/2022 від 18 квітня 2022 року, № 341/2022 від 17 травня 2022 року, № 573/2022 від 12 серпня 2022 року, № 757/2022 від 07 листопада 2022 року й діє станом на день розгляду справи. 17 березня 2022 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану № 2120-IX від 15 березня 2022 року, яким внесено зміни до законодавчих актів України, зокрема розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18 такого змісту: У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Так, з матеріалів справи встановлено, що відповідач отримав кредит в розмірі 20 000 грн., в той же час, йому нараховано ще 119368 грн, заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги 10 березня 2023 року та заборгованість за комісією 2\~200 грн., на дату відступлення права вимоги 10 березня 2023 року. Нарахування таких відсотків та пені станом на 10 березня 2023 року в період дії воєнного стану на території України, всупереч вищевказаних Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України доповнених пунктом 18, є неприпустимим та не підлягає задоволенню. В той же час, матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу, який би стверджував про сплату відповідачем заборгованості в розмірі 17 100 грн., що становить тіло кредиту, а тому, суд приходить до переконання про необхідність задоволення позову в цій частині. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України, встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги були задоволені частково, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 503.78 грн. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, позивач просить стягнути на його користь також витрати на правову допомогу адвоката. Вимоги заяви мотивовано тим, що позивач змушений звернутися за правничою допомогою до адвоката, що стверджується договором №01-07/2024 про надання правової допомоги від 01 липня 2024 року, прайс листом АО «Лігал Ассістанс», квитанцією про перерахування грошових коштів АО «Лігал Ассістанс» за надання правової допомоги згідно договору №01-07/2024 на суму 175 000 грн., заявкою на надання юридичної допомоги № 317 від 30 липня 2024 року, згідно якої ТОВ «Коллект Центр» було надано усну консультацію на суму 4\~000 грн., складання позовної заяви для подачі до суду на суму 15\~000 грн., підготовку пропозиції на суму 6\~000 грн., та акт №1 про надання юридичної допомоги. За ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Суд звертає увагу, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи. При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved