Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-19 00:00:00

ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» звернулось до Богодухівського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] , в якому просить: 1) стягнути з відповідачки [PERSON] на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором у розмірі 43047,88 грн.; 2) стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір, а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9200,00 грн.. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що 22.06.2018 між АТ «АЛЬФА-БАНК» та [PERSON] шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Мета кредиту - для особистих потреб. Ліміт кредитної лінії у розмірі 200000 грн. Процентна ставка 39,99% річних. Тип процентної ставки - фіксований. Обов`язковий мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 5% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн. АТ «Альфа банк» взяті на себе зобов`язання за кредитним договором виконало своєчасно і в повному обсязі, надавши відповідачці у розпорядження кредитні кошти. Станом на 20.12.2021 загальна сума заборгованості за кредитним договором становить 43047,88 грн. 20.12.2021 між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідачки. Таким чином, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» набуло статусу кредитора за кредитним договором від 22.06.2018, укладеним між АТ «АЛЬФА-БАНК» та [PERSON] .. Порушення відповідачкою зобов`язань по укладеному договору зумовило звернення ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» до суду із відповідним позовом. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 05.11.2024 позовну заяву ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачці запропоновано в установлений судом строк подати письмовий відзив на позов. Засоби забезпечення позову не вживались. У судове засідання представник позивача не з`явилася, у поданій до суду заяві, просив розглядати справу за його відсутності. Позов підтримав, просив його задовольнити у повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечував. Відповідно до п. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідачка [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення судового розгляду не заявляла, відзиву на позов не подала. Згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є , зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~131\~ЦПК України\~учасники судового\~процесу зобов`язані\~повідомляти суд\~про зміну\~свого місця\~проживання (перебування,\~знаходження)\~або місцезнаходження\~під час\~провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Отже, відповідачка у розумінні ст.ст. 128, 131 ЦПК України є належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, шляхом надіслання судових повісток за зареєстрованим місцем проживання. Відповідно до ч. 4 ст.\~223\~ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно зі ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідачка належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду справи, повторно не з`явилася в судове засідання, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідачки та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. Судом встановлено, що 22.06.2018 між [PERSON] та ПАТ «АЛЬФА-БАНК» шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) уклали угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. (а.с. 6). ПАТ «Альфа банк» прийняв пропозицію [PERSON] на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа- Банк», укладеного між банком та клієнтом (зворотній бік а.с. 6). Сторонами погоджено, що тип кредиту кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії. Найменування продукту «Максимум». Мета кредиту для особистих потреб. Ліміт кредитної лінії встановлено у розмірі 200000,00 грн. Процентна ставка за користування кредитними коштами 39,99 % річних. Тип процентної ставки фіксована. Обов`язковий мінімальний платіж складає 5 % від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн. Для клієнта випущена міжнародна платіжна карта МС DEBIT WORLD строком дії 3 роки з моменту випуску. Підписавши вказаний договір [PERSON] погодилася на приєднання до публічної пропозиції, підтвердила акцептування публічної пропозиції на укладення зазначеного договору і приєднання до умов договору, погодилася з усіма умовами обраної програми кредитування в редакції, що діяла на час його підписання. Паспорт споживчого кредиту надавався для ознайомлення відповідачці та вона також погодилася з ним, про що свідчить власноручний підпис [PERSON] .. Вказаний документ також містить умови кредитування щодо розміру, порядку нарахування та сплати процентів за користування кредитними коштами та порядку повернення кредиту, зокрема, визначено процентну ставку 39,99 % річних, реальна річна процентна ставка 52,25%, строк внесення платежів до 24 числа кожного місяця, сума щомісячного платежу 865 грн.,м розмір кредитної заборгованості 8000 грн., строк кредитування - 12 місяців з можливістю пролонгації дії відновлювальної кредитної лінії на новий строк за умови дотримання клієнтом умов договору, загальна вартість кредиту 10785 грн. Також вказано наслідки прострочення або невиконання зобов`язання штраф за прострочення внесення суми мінімального платежу, одноразово за кожен факт вчинення прострочки - 1000 грн. в день виникнення прострочки; 300 грн. в разі, якщо сума простроченої заборгованості не погашена протягом 5 робочих днів (а.с. 7). Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором банк виконав своєчасно і в повному обсязі, надавши відповідачці у розпорядження кредитні кошти. На підтвердження факту користування грошовими коштами [PERSON] , позивачем надано виписку по рахунку за кредитною карткою за період з 22.06.2018 по 21.12.2021 (а.с. 17-24). Виписки по рахунку, бухгалтерські довідки та платіжні доручення (платіжні інструкції) відповідно до Переліку типових документів, затверджених наказом Міністерством юстиції України від 12.04.2012 року № 578/5, мають статус первинного документу, а отже є належними та допустимими доказами щодо передачі відповідачці грошових коштів та користування ними. Доказів повернення\~відповідачкою кредиту\~та сплати\~процентів за\~користування кредитними грошима у повному обсязі матеріали справи не містять. Відповідно до договору факторингу № 4 від 20.12.2021, укладеного між АТ «АЛЬФА-БАНК» (правонаступник ПАТ «АЛЬФА-БАНК») (клієнт) та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» (фактор), копія якого наявна у матеріалах справи, АТ «АЛЬФА-БАНК» відступає ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» за плату належні йому права вимоги до боржників, а ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» приймає належні АТ «АЛЬФА-БАНК» права вимоги до боржників за кредитними договорами, перелік яких наведено у Додатку № 1-1 до Договору (а.с. 9-16). Відповідно до виписки з додатку до договору факторингу № 4 від 20.12.2021 Реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами, первісний кредитор передав право вимоги позивачу до [PERSON] за кредитним договором ССNG-630956580 від 22.06.2018, загальна заборгованість становить 43047,88 грн., яка складається з 36002,51 грн. залишку по тілу кредиту та залишку заборгованості за штрафними санкціями 7045,37 грн. (а.с. 14). На підставі викладеного, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до відповідачки [PERSON] на договір споживчого кредиту від 22.06.2018. Отже, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» є новим кредитором у зобов`язанні, позичальником в якому є відповідачка [PERSON] .. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що станом на 20.12.2021 відповідач має заборгованість перед позивачем за кредитним договором №630956580 від 22.06.2018 в сумі 43047,88 грн., яка складається з: 35220,41 грн. прострочене тіло кредиту; 7045,37 грн. відсотки за користування кредитом; 782,10 грн. овердрафт (несанкціонована заборгованість) (а.с. 25). Наявність вказаної заборгованості зумовила звернення позивача з даним позовом до суду. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Статтею 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частинами 1, 3 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Таким чином, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов`язанні допускається протягом усього часу існування зобов`язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом. Частиною 1 статті 516 ЦК України передбачено, що зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Щодо стягнення відсотків за користування кредитними коштами суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Так, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані ч. 1 ст. 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Таким чином, наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за ч. 1 ст. 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу. Як встановлено судом, та підтверджується матеріалами справи, відповідачка [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» за кредитним договором від 22.06.2018 у загальному розмірі 43047,88 грн.. Правильність нарахувань розміру заборгованості відповідачкою на час розгляду справи не оспорювалась та не спростована. В матеріалах справи відсутні докази того, що наведені умови договорів, їх форма і порядок укладення суперечать положенням ЦК України, або іншим актам цивільного законодавства, а також, що волевиявлення позичальника було обмеженим і не відповідало його внутрішній волі. Викладені істотні умови, права і обов`язки сторін, зокрема, способи та терміни погашення кредиту погоджені сторонами, про що свідчить їх підписання ними. На підставі викладеного, оскільки відповідачка умови вказаного договору належним чином не виконала, внаслідок чого утворилась вищезазначена заборгованість, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі та стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором від 22.06.2018 у загальному розмірі 43047,88 грн.. Згідно з ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України, та вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір, сплачений ним при подачі позову у розмірі 3028,00 грн. (а.с. 1). Згідно зі ст.\~137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). Представництво та захист позивача здійснював адвокат Литвиненко О.І., на підставі договору про надання правничої допомоги № 03-07/24 від 03 липня 2024 року та акту № 1 приймання передачі наданих послуг від 15.07.2024 (а.с. 27-30). Згідно із зазначеними у акті наданими послугами, виконаних адвокатом Литвиненко О.І., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості на підставі договору про надання правничої допомоги № 03-07/24 від 03.07.2024, адвокатом надано правову допомогу на загальну суму 9200,00 грн. (зворотній бік а.с. 28), факт сплати підтверджується платіжною інструкцією № 3573 від 29.07.2024 у сумі 9200,00 грн. (а.с. 30). Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9200,00 грн. підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача.

Outcome: approved