Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-28 00:00:00

В липні 2024 року [PERSON] звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до [PERSON] , за участю третьої особи органу опіки та піклування виконкому Хмельницької міської ради про визначення місця проживання дитини, в обґрунтування якого вказав, що перебував із відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, від якого народилася дочка [PERSON] , [INFO] , яка з 2024 проживає із батьком, у зв`язку з чим просить визначити місце проживання дитини із батьком, оскільки це відповідає інтересам дитини. Ухвалою суду від 14.01.2025 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду. Позивач подав заяву про слухання справи без його участі, позов підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач, в судове засідання не з`явилася, подала заяву про слухання справи без її участі, позов визнає. Представник третьої особи орган опіки та піклування в судове засідання не з`явився, повідомлений про час та місце судового розгляду у встановленому законом порядку, подав клопотання про розгляд справи за відсутності представника, подав висновок щодо розв`язання спору. Суд, дослідивши та оцінивши докази в сукупності докази у справі, встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини. [PERSON] є батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серія [NUMBER] . Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10.07.2024 справа № 686/13020/24 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, в даний час малолітня дитина проживає разом з батьком. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до частин третьої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до частини першої, другої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 70767529 від 18.10.2016. Судом встановлено, що малолітня [PERSON] , [INFO] зареєстрована в кв. [ADDRESS] разом із батьком [PERSON] та проживають в кв. [ADDRESS] , згідно акту, посвідченого УМК «Дубове» від 10.07.2024. Згідно довідки ФОП [PERSON] від 07.05.2024 [PERSON] , [INFO] , з 2022 року відвідує дошкільний навчальний заклад - Центр «Лабораторія маленьких геніїв», і за період її навчання в закладі, дитину приводить та забирає виключно батько, мати [PERSON] перебуває за кордоном. Згідно інформації Головного центру обробки спеціальної інформації ДПС України від 06.09.2024 [PERSON] 06.08.2024 виїхала за кордон. Згідно судового наказу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24.05.2024 справа № 686/13022/24 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] . Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Згідно з висновком органу опіки та піклування виконкому Хмельницької міської ради від 29.11.2024 орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] із батьком [PERSON] . Вказаний висновок є обґрунтованим, не суперечить інтересам дитини. Враховуючи обставини справи, висновок органу опіки та піклування, а також, що батьки не змогли самостійно вирішити спір щодо визначення місця проживання дитини, суд приходить до висновку, що слід визначити місце проживання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] із батьком [PERSON] .

Outcome: approved