Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, покликаючись на те, що 05 вересня 1956 року Богородчанським РАКС Станіславської області видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] на ім`я [PERSON] , яка народилася [INFO] , про що в книзі громадського стану про народження зроблено відповідний запис за № 11. 10 серпня 1963 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровано шлюб, після реєстрації якого дружині та чоловіку присвоєно прізвище [PERSON] , про що в книзі записів актів громадського стану зроблено відповідний запис про шлюб за № 475 та 10.08.1963 року міським бюро ЗАГС м. Івано-Франківська видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER] . Від зазначеного шлюбу [INFO] народилася донька [PERSON] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] ), батьками якої зазначені [PERSON] та [PERSON] . 05 серпня 1998 року Івано-Франківським МУВС МВС в Івано-Франківській області видано паспорт громадянки України серії [NUMBER] на ім`я [PERSON] , народженої в м. Богородчани [INFO] . У зазначеному паспорті громадянки України зазначено ім`я [PERSON] , а у свідоцтві про народження [PERSON] . В обох документах співпадають дата та місце народження а також по батькові ( [INFO] , м. Богородчани, [PERSON] ). Доказами того, що свідоцтво про шлюб видане на ім`я [PERSON] та паспорт громадянина України на ім`я [PERSON] належать одній і тій самій особі є: співпадіння в цих документах дати та місця народження ( [INFO] м. Богородчани ), а також по батькові ( [PERSON] ); ім`я [PERSON] - це ім`я українського походження, воно є українізованою формою імені [PERSON] (рос. мовою); свідоцтво про народження серії [NUMBER] , в якому зазначено ім`я [PERSON] , видане 05.09.1956 року, тобто у той період, коли Україна входила до складу СРСР, тому всі дані внесені до нього російською мовою; паспорт громадянки України [NUMBER] , в якому зазначено ім`я [PERSON] виданий вже під час незалежної України 05.08.1998 року, тому всі дані, які в ньому містяться, заповнені українською мовою; документи про освіту, а саме: атестат зрілості про закінчення залізничної середньої школи № 12 станції Станіслав Львівської залізниці від 24.06.1959 року [NUMBER], заповнений українською мовою, у якому ім`я заявника зазначено як [PERSON] та такий самий атестат зрілості від 24.06.1959 року [NUMBER] з цим же номером та датою видачі про закінчення цієї ж школи у цей самий час з такими самими оцінками, але заповнений вже російською мовою і в якому ім`я позивача зазначено [PERSON]. [INFO] [PERSON] [INFO] , помер, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську Південне Західного міжрегіонального управління юстиції складено відповідний актовий запис за № 2440 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 21.10.2022. З метою встановлення правовстановлюючих документів, які породжують юридичні факти, а саме оформлення та видачі документів на прийняття спадщини від померлого чоловіка у серпні 2024 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Івано-Франківського нотаріального округу Федчук О.Б. із заявою щодо видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] [INFO] . Проте листом приватного нотаріуса Федчук О.Б. від 09.09.2024 року № 144/02-14 їй було відмовлено, у зв`язку із неспівпадінням її імені у паспорті громадянки України та свідоцтві про шлюб. У свідоцтві про шлюб вона зазначена під іменем [PERSON] , а у паспорті громадянина України під іменем [PERSON] . Факт різниці зазначення імені заявниці у свідоцтві про шлюб та у паспорті громадянина України перешкоджає заявниці оформити право на спадщину від померлого чоловіка та використовувати інші документи. З огляду на вище зазначене, заявниця просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що свідоцтво про одруження між громадянином [PERSON] [INFO] , та громадянкою [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , яке видано 10.08.1963 року міським бюро ЗАГС м. Івано-Франківська, належить [PERSON] [INFO] , паспорт громадянки України серії [NUMBER] , проживаючої за адресою: [ADDRESS] ; встановити юридичний факт, що [PERSON] [INFO] , паспорт громадянки України серії [NUMBER] , є дружиною померлого [INFO] [PERSON] [INFO] . Заявниця подала заяву про розгляд справи без її участі. Просить заяву задовольнити. Заінтересована особа в судове засідання не прибула, про час і місце розгляду справи повідомлялася належно. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Як встановлено з матеріалів справи, заявниця [PERSON] , [INFO] , громадянка України, місце народження - місто Богородчани Івано-Франківської області, що вбачається з копії паспорта громадянина України [NUMBER] (а.с. 4). [INFO] помер [PERSON] [INFO] , помер про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську Південне Західного міжрегіонального управління юстиції складено відповідний актовий запис з № 2440 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 21.10.2022 (а.с. 10). Померлий [PERSON] доводився чоловіком заявниці, що вбачається з копії видано свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 10.08.1963 року (а.с. 6). [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Івано-Франківського нотаріального округу Федчук О.Б., із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] [INFO] . Листом приватного нотаріуса Івано-Франківського нотаріального округу Федчук О.Б. від 09.09.2024 року № 144/02-14 вказано на неспівпадіння імені заявниці у паспорті громадянина України та у свідоцтві про шлюб (а.с. 11). Наявна розбіжність у написанні імені заявниці зумовила заявницю звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів. Факт різниці зазначення імені заявниці у свідоцтві про шлюб та у паспорті громадянина України перешкоджає [PERSON] оформити право на спадщину після смерті чоловіка, а виправити зазначену вище помилку у позасудовому порядку неможливо. Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно пункту 5 частини 2 статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Як передбачено пунктом 6 частини 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по- батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Проте, сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту, це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Частинами 1 та 2 ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. На підтвердження факту, що свідоцтво про шлюб видане на ім`я [PERSON] та паспорт громадянина України на ім`я [PERSON] належать одній і тій самій особі заявницею надано наступні докази: копію свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 10.08.1963 року та копію паспорта заявниці [NUMBER] , у яких наявні співпадіння дати та місця народження ( [INFO] м. Богородчани ), а також по батькові ( [PERSON] ); копію свідоцтва про народження серії [NUMBER] в якому зазначено ім`я [PERSON] , що видане 05.09.1956 року та дані внесені до нього російською мовою; документи про освіту, а саме: Атестат зрілості про закінчення залізничної середньої школи № 12 станції Станіслав Львівської залізниці від 24.06.1959 року [NUMBER], заповнений українською мовою, у якому ім`я заявниці зазначено як [PERSON] та такий самий Атестат зрілості від 24.06.1959 року [NUMBER] з цим же номером та датою видачі, про закінчення цієї ж школи у цей самий час з такими самими оцінками, але заповнений російською мовою і в якому ім`я позивача зазначено [PERSON]. Обставини, на які покликається заявниця, підтверджені належними доказами, відтак суд дійшов висновку, що заяву належить задовольнити, оскільки встановлення факту породить для заявниці певні юридичні наслідки. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved