Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-28 00:00:00

У травні 2024 року об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Лобановського 6-Д» (надалі за текстом - позивач) звернулося до суду з даним позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про стягнення заборгованості по внесках на утримання будинку та прибудинкової території, посилаючись на те, що рішення про створення ОСББ «Лобановського 6-Д» оформлено протоколом установчих зборів від 09 травня 2019 року. Загальними зборами ОСББ «Лобановського 6-Д» прийнято рішення, що господарче забезпечення діяльності об`єднання буде здійснюватися власними силами об`єднання шляхом самозабезпечення. Забезпечення будинку тепловою енергією та гарячим водопостачанням здійснюється за рахунок власної котельні ОСББ «Лобановського 6-Д». 09 травня 2019 року рішенням установчих зборів затверджено кошторис на 2019 рік та затверджено розмір внеску на утримання та управління будинком в розмірі 8,25 грн. з 1м2 для житлових приміщень та 8,25 грн. 26 жовтня 2019 року рішенням установчих зборів затверджено кошторис та затверджено розмір внеску на утримання та управління будинком в розмірі 8,25 грн. з 1м2 для житлових приміщень. 13.05.2023 року затверджено розмір внеску на утримання будинку та прибудинкової території для житлових приміщень в розмірі 10,43 грн. з 1м2 з нежитлових приміщень. 13.05.2023 року створено ремонтний фонд та затверджено розмір внеску до ремонтного фонду у розмірі 2,28 грн. з одного м2 з житлових приміщень та 2,28 грн. з одного м2 з нежитлових приміщень. Визначити початок дії розміру внеску до ремонтного фонду з 01.04.2023. Позивач зазначає, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] загальною площею 106,00 кв.м. Відповідачу, як власнику квартири [ADDRESS] нараховані внески на утримання будинку та прибудинкової території, однак відповідач не своєчасно та не в повній мірі сплачує внески, у зв`язку з чим утворилася заборгованість на управління та утримання будинку та прибудинкової території за період з вересня 2023 року по травень 2024 року у розмірі 39 902,48 грн. Посилаючись на викладені обставини, позивач просив суд стягнути із відповідача на свою користь вищевказану суму заборгованості, а також понесені у справі судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 3 028 грн. та витрат на професійну правничу (правову) допомогу в розмірі 6 000 грн. Ухвалою суду від 24 травня 2024 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою суду від 26 серпня 2024 року здійснено перехід до розгляду справи за правилами спрощеного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Подав до суду письмове клопотання про розгляд справи без його участі, просив позовні вимоги задовольнити та проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Відзив на позов до суду не подав. З будь-якими клопотаннями до суду не звертався. Згідно вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, а також те, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Оскільки у судове засідання учасники справи не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 25 квітня 2019 року власниками житлових та нежитлових приміщень, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , було прийнято рішення про створення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Лобановського 6-Д» для забезпечення належного утримання будинку. 09 травня 2019 року рішенням установчих зборів співвласників багатоквартирного будинку у [ADDRESS] створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку та затверджено його назву «Лобановського 6-Д» (протокол від 09 травня 2019 року). 06 червня 2019 року створено запис за номером 10731020000040461 про державну реєстрацію ОСББ «Лобановського 6-Д», що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Загальними зборами ОСББ «Лобановського 6-Д» прийнято рішення, що господарче забезпечення діяльності об`єднання буде здійснюватися власними силами об`єднання шляхом самозабезпечення (пункт 8 протоколу від 09 травня 2019 року). Забезпечення будинку тепловою енергією та гарячим водопостачанням здійснюється за рахунок власної котельні ОСББ «Лобановського 6-Д». 09 травня 2019 року рішенням установчих зборів затверджено кошторис на 2019 рік та затверджено розмір внеску на утримання та управління будинком в розмірі 8,25 грн. з 1м2 для житлових приміщень та 8,25 грн. (пункт 10 протоколу від 09 травня 2019 року). 26 жовтня 2019 року рішенням установчих зборів затверджено кошторис та затверджено розмір внеску на утримання та управління будинком в розмірі 8,25 грн. з 1м2 для житлових приміщень (пункт 5 протоколу № 1 від 26 жовтня 2019 року). 13.05.2023 року затверджено розмір внеску на утримання будинку та прибудинкової території для житлових приміщень в розмірі 10,43 грн. з 1м2 з нежитлових приміщень (підпункт 4.1 пункту 4 протоколу від 13.05.2023 року). 13.05.2023 року створено ремонтний фонд та затверджено розмір внеску до ремонтного фонду у розмірі 2,28 грн. з одного м2 з житлових приміщень та 2,28 грн. з одного м2 з нежитлових приміщень. Визначено початок дії розміру внеску до ремонтного фонду з 01.04.2023 (пункт 5 протоколу від 13.05.2023 року). Відповідачу належать квартира [ADDRESS] , що підтверджується інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до пункту 2 Розділу IV статуту ОСББ «Лобановського 6-Д» сплата встановлених загальними зборами внесків і платежів, у тому числі відрахувань до ремонтного, резервного фондів у розмірах і в строки, що встановлені загальними зборами об`єднання є обов`язковою для всіх співвласників. За приписами статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до пунктів 2, 8 частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору. Колективний договір про надання комунальних послуг - договір про надання комунальних послуг, який укладається з виконавцем комунальних послуг за рішенням співвласників (на умовах, визначених у рішенні співвласників (об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) та є обов`язковим для виконання всіма співвласниками. Пункт 5 частини першої вказаної вище статті також визначає, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Згідно зі статтею 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за домовленістю сторін, крім випадку обрання управителя органом місцевого самоврядування. Споживач (власник або наймач житлового приміщення) та повнолітні члени його сім`ї, що мешкають разом з ним, зобов`язані своєчасно та у повному обсязі вносить оплату за надані житлово-комунальні послуги згідно статей 66-68 Житлового кодексу України, статті 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року за №572. Відповідно до пункту 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Судом встановлено, що відповідач у спірний період фактично користувалася наданими позивачем житлово-комунальними послугами. Однак, відповідач свій обов`язок щодо сплати житлово-комунальних послуг у спірний період не виконувала належним чином, у зв`язку з чим має заборгованість, яка станом на 20 травня 2024 року складає 39 902,48 грн. (за період з вересня 2023 року по травень 2024 року), що підтверджено актами звіряння взаємних розрахунків та фільтрованими виписками з банку. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, на яку міститься посилання в касаційній скарзі, зроблено висновок, що «споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі». Аналогічний висновок щодо застосування норм права в подібних правовідносинах викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 904/7183/17 та в постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року в справі № 750/12850/16. Згідно вимог статей 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. У відповідності до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З матеріалів справи убачається, що під час розгляду справи відповідачем не було надано належних доказів на спростовування факту надання їй житлово-комунальних послуг ОСББ «Лобановського 6-Д» або ж надання послуг іншою особою у заявлений період. Також, відповідачем не було надано й доказів на спростування наявної заборгованості, а також, розрахунку заборгованості за несвоєчасну оплату послуг у іншому розмірі, або ж доказів на погашення такої заборгованості, яка утворилася у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань. Отже, таким чином суд уважає позовні вимоги обґрунтованими, а розрахунки доведеними позивачем, та приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в сумі 39 902,48 грн. Згідно вимог статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат. Відповідно до вимог частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3 028 грн. Позивач також просить суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000 гривень. Так, відповідно до положень частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 частини третьої цієї статті визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до частин першої-третьої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано копію договору № 6/23 про надання правової допомоги від 17 лютого 2023 року, копію рахунку на оплату № 13 від 17 травня 2024 року, платіжну інструкцію № 1534 від 15 травня 2024 року, а також, повноваження адвоката, як представника, що підтверджуються копією ордера та свідоцтва на зайняття адвокатською діяльністю. Ураховуючи надані позивачем докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, а також обсяг виконаної роботи адвокатом, принцип співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на правничу допомогу в розмірі 6 000 грн.

Outcome: approved