Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-16 00:00:00

У листопаді\~2024\~року Товариство\~з обмеженою\~відповідальністю Житлокомцентр\~(далі\~ ТОВ\~Житлокомцентр)\~звернулось до\~суду із\~вказаним позовом\~в якому\~просили стягнути\~з відповідача\~заборгованість за\~житлові послуги\~з управління\~багатоквартирним будинком\~ за\~період з\~01\~січня 2019\~року по\~31\~жовтня 2024 року за адресою: [ADDRESS] у розмірі 14428,57 грн., суму індексу інфляції у розмірі 2140,44 грн., 3 % річних у розмірі 1117,11 грн., а також судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що згідно договору № б/н від 31 грудня 2018 року про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, укладених між ТОВ Житлокомцентр та співвласниками багатоквартирного будинку [ADDRESS] Ріг ТОВ Житлокомцентр було визначено управителем даного будинку з 01 січня 2019 року по теперішній час. Вказаний договір щороку продовжується відповідно до пункту 38, оскільки сторонами за місяць до закінчення його дії не заявлено письмово про його відмову. Відповідно до умов вищезазначеного договору ТОВ Житлокомцентр зобов`язаний надавати своєчасно житлово-комунальні послуги для забезпечення потреб мешканців, вимагати своєчасно і в повному обсязі оплати наданих послуг і отримувати плату від споживачів за надані послуги. Здійснюючи управління багатоквартирним будинком ТОВ Житлокомцентр забезпечує належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна будинку та його прибудинкової території. Відповідач зареєстрована зу квартирі [ADDRESS] , а тому є споживачем житлово-комунальних послуг, що надаються багатоквартирному будинку ТОВ Житлокомцентр. В період з 01 січня 2019 року по 31 жовтня 2024 року ТОВ Житлокомцентр виконав зобов`язання по договору щодо надання житлових послуг з управління багатоквартирним будинком, але відповідач не сплатила їх, в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 01 листопада 2024 року становить 14428,57 грн., яка до теперішнього часу не сплачена відповідачем. Ухвалою суду від 10 грудня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу надіслано копію позовної заяви з додатками разом з ухвалою про відкриття провадження, проте відповідач правом надання відзиву на позовну заяву не скористалась, заяв із запереченнями розгляду справи в порядку спрощеного провадження, а також клопотань про розгляд справи з викликом сторін, до суду не направляла. Відповідно до ч.5 ст.279\~ЦПК\~України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Згідно ч.8\~ст.178\~ЦПК\~України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до\~ст.247 ч.2 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що згідно договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 31 грудня 2018 року, укладеного між позивачем та співвласниками багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] вбачається, що ТОВ Житлокомцентр визначено управителем вказаного будинку (а.с.16-19). За умовами вказаного договору управитель зобов`язується надавати співвласникам послуги з управління багатоквартирним будинком за адресою: [ADDRESS] , а співвласники зобов`язуються оплачувати управителю послуги з управління згідно з вимогами законодавства та умовами договору. Згідно п.37-38 вказаного Договору, цей договір набирає чинності з 01 січня 2019 року та укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від цього договору, він вважається продовженим на один рік. Уповноваженою особою співвласників вказаного будинку передано ТОВ Житлокомцентр технічний паспорт на будинок [ADDRESS] , що підтверджується Актом приймання передачі технічної документації на будинок (а.с.21). Також, Уповноваженою особою співвласників будинку [ADDRESS] підписано: загальні відомості про будинок, вимоги до якості послуги з управління будинком та кошторис витрат на утримання будинку та прибудинкової території, що є Додатками № 2, 4 та 5 до договору відповідно (а.с.20, 22-23). Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються\~Законом України Про житлово-комунальні послуги. Відповідно п.1\~ч.1\~ст.5\~Закону\~України\~Про житлово-комунальні\~послуги\~до\~житлово-комунальних\~послуг\~належать: послуги\~з\~управління\~багатоквартирним\~будинком. Послуга\~з\~управління\~багатоквартирним\~будинком включає: забезпечення\~утримання спільного\~майна багатоквартирного\~будинку,\~зокрема прибирання\~внутрішньобудинкових приміщень\~та прибудинкової\~території,\~якщо прибудинкова\~територія,\~за даними\~Державного земельного\~кадастру,\~знаходиться у\~власності або\~користуванні співвласників\~багатоквартирного будинку\~відповідно до\~вимог законодавства,\~виконання санітарно-технічних\~робіт,\~обслуговування внутрішньобудинкових\~систем (крім\~обслуговування внутрішньобудинкових\~систем,\~що використовуються\~для надання\~відповідної комунальної\~послуги у\~разі укладення\~індивідуальних договорів\~з обслуговуванням\~внутрішньобудинкових систем\~про надання\~такої послуги,\~за умовами\~яких обслуговування\~таких систем\~здійснюється виконавцем),\~утримання ліфтів\~тощо; купівлю\~електричної енергії\~для забезпечення\~функціонування спільного\~майна багатоквартирного\~будинку; поточний\~ремонт спільного\~майна багатоквартирного\~будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку. Згідно ч.1\~ст.11,\~ч.1\~ст.12\~Закону\~України\~ Про\~особливості\~здійснення\~права власності\~у\~багатоквартирному\~будинку, управління багатоквартирним будинком управителем здійснюється на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що укладається згідно з типовим договором. Витрати на\~управління багатоквартирним\~будинком включають: витрати\~на утримання,\~реконструкцію,\~реставрацію,\~проведення поточного\~і капітального\~ремонтів,\~технічного переоснащення\~спільного майна\~у багатоквартирному\~будинку; витрати\~на оплату\~комунальних послуг\~стосовно спільного\~майна багатоквартирного\~будинку; витрати,\~пов`язані з\~виконанням зобов`язань\~за кредитним\~договором,\~укладеним за\~програмами Фонду\~енергоефективності; витрати\~на сплату\~винагороди управителю\~в разі\~його залучення; інші витрати, передбачені рішенням співвласників або законом. Відповідно до ст.1 Закону України Про житлово-комунальні послуги, \~управитель багатоквартирного будинку (далі - управитель) - фізична особа - підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб. Індивідуальний споживач - це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Відповідно до\~ч.1\~ст.9\~Закону\~України\~Про\~житлово-комунальні\~послуги,\~\~споживач\~здійснює оплату\~за\~спожиті\~житлово-комунальні\~послуги\~щомісяця,\~якщо\~інший\~порядок\~та\~строки\~не\~визначені відповідним\~договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до вимог\~ст.10 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду\~та Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених\~Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 року\~власники зобов`язані брати участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території пропорційно займаної площі. Статтею 66 ЖК України\~закріплено, плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється виходячи із загальної площі квартири. Згідно ст.67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до\~ст.68 Житлового кодексу України\~ наймач\~зобов`язаний\~своєчасно\~вносити\~квартирну\~плату\~та\~плату\~за комунальні\~послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Кабінетом Міністрів України. Відповідно до правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду України постанова від 09.11.2016 року у справі №1238/8935/12, під час розгляду справ про стягнення заборгованості за комунальні послуги, визначальним є встановлення факту надання обслуговуючою організацією комунальних послуг особам, які є їх споживачами. Згідно вимог\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Так, судом встановлено, що відповідач зареєстрована за адресою: [ADDRESS] і тому є споживачем послуг з управління багатоквартирного будинку та суб`єктом, який має здійснювати оплату за надані ТОВ Житлокомцентр послуги. Відповідно до\~статті 509 ЦК України, зобов`язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 ЦК України, передбачає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1\~ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно\~ст.610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). ТОВ Житлокомцентр належним чином виконувало свої зобов`язання з утримання будинку відповідача, однак відповідачем зобов`язання по оплаті за надані послуги здійснюється неналежним чином. Відповідач, як споживач послуг з утримання будинку не здійснювала своєчасно та в повному обсязі оплату за надані позивачем послуги, у зв`язку з чим виникла заборгованість. Як встановлено судом з наданого розрахунку заборгованості, який перевірений судом та не спростований відповідачем, борг по оплаті за послугу з управління багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] за період з січня 2019 року по жовтень 2024 року становить 14428,57 грн. (а.с.7-8). Доказів погашення заборгованості та спростування розрахунку заборгованості до суду відповідачем не надано. Крім того, згідно з частиною 2\~статті 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи\~статті 625 ЦК України\~поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством. За змістом частини 1 статті\~901, частини 1 статті\~903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Беручи до уваги вищевикладене, правовідносини, які склалися на підставі договору про надання послуг, є грошовим зобов`язанням і, зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін, на них поширюється дія частини 2\~статті 625 ЦК\~як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання (постанова Верховного Суду України від 14 листопада 2011 р. у справі № 6-40цс11). Оскільки неправомірними діями відповідача позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних узгоджуються з положеннями частини 2\~статті 625 ЦК України. Таким чином, згідно з розрахунку доданого по позову, з яким погоджується суд, з відповідача підлягають стягненню 3% річних у розмірі 2140,44 грн. та інфляційні втрати у розмірі 1117,11 грн. (а.с.10-12). Суд зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року на всій території України карантин, який тривав до 30 червня 2023 року. При цьому Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) розділ Прикінцеві та перехідні положення ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Крім того на підставі п.19 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (в редакції з 17 березня 2022 року) вбачається, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Так, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України згідно із Указом Президента України Про ведення воєнного стану в Україні № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05.30 години 24 лютого 2022 року, який діє до теперішнього часу. Врахувавши наведені норми, суд вважає, що для заявлених позивачем вимог строки загальної позовної давності не спливли, оскільки Законами України були внесені зміни до ЦК щодо продовження строків за ст.257 ЦК на час дії карантинних обмежень та на час введеного в Україні воєнного стану. Також, відповідно до\~ст.141 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому понесені позивачем витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved