Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-22 00:00:00

У грудні 2024 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що 15 жовтня 2022 року між ним та відповідачкою укладено шлюб, який зареєстровано у Золотоніським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) за актовим записом № 348. Від цього шлюбу у сторін неповнолітніх дітей нема. Проживати однією сімєю для позивача є неможливим, оскільки їхні подружні відносини фактично розірвані. Спільного господарства не ведуть, мають різні погляди на життя, за характером не сходяться, що суперечить подальшому сумісному проживанню. Позивач зазначає, що рішення про розірвання шлюбу є усвідомлене, добровільне та безпосередньо пов`язане з бажанням припинити подальше подружнє життя. Надання строку для примирення вважає не потрібним. Ухвалою судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 16 грудня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, однак до позовної заяви додав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце проведення судового розгляду, в судове засідання не з`явилася. 19.12.2024 [PERSON] до суду подала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Відповідно до\~ст. 223 ЦПК України\~неявка сторін, які були повідомлені про дату, час та місце проведення судового розгляду, не перешкоджає розгляду справи по суті. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив таке. Матеріалами справи підтверджено, що 15 жовтня 2022 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , укладено шлюб Золотоніським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що 15.10.2022 складено відповідний актовий запис № 348. Після державної реєстрації шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище [PERSON] . Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 15.10.2022. Як зазначив позивач, у сторін від даного шлюбу неповнолітніх дітей немає. Як убачається з позовної заяви та встановлено в судовому засіданні, сторони спільно не проживають та не ведуть спільного господарства, позивач вказує, що шлюб має формальний характер ,подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим, наміру на примирення з відповідачкою позивач не має, вказує, що шлюб розпався остаточно. Вказану обставину підтвердила відповідачка, надавши до суду заяву про визнання позову, в якій не заперечує щодо його задоволення. Спірні правовідносини регулюються положеннями ст. 51 Конституції України, Сімейного кодексу України, зокрема главою 11. На конституційному рівні встановлено, що\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї (ч. 1 ст. 51 Конституції України). З наведеними положеннями Основного Закону держави узгоджуються положення частини першої статті 21 Сімейного кодексу України, за змістом яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. До обов`язків дружини та чоловіка належить спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги; чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері; дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька; бути відповідальними один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній; спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї (ст. 55 СК України). Водночас, в силу положень ст. 56 СК України дружина та чоловік має право на свободу та особисту недоторканість, зокрема, право припинити шлюбні відносини . При цьому примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (частина четверта зазначеної норми). В статті 104 СК України передбачено підстави припинення шлюбу, однією з яких є його розірвання (частина друга). Згідно з ч. 3 ст. 105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110\~цього Кодексу, який згідно з частиною першою наведеної норми може бути пред`явлений одним із подружжя. В силу положень статті 112 СК України, якою унормовано підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя (частина перша). При цьому суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина друга статті 112 СК України). Як роз`яснено у п.10\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. \~ \~ \~ \~В ході судового розгляду встановлено, що на день звернення до суду сторони спільно не проживають, не ведуть спільного господарства, позивач примиритись з відповідачкою не бажає. Відповідачка також не бажає зберегти шлюб, дітей у сторін немає. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя та дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд не вбачає підстав для зупинення провадження по справі, в зв`язку з наданням сторонам строку на примирення. Враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідачка не заперечує проти розірвання шлюбу, суд приходить до переконання, що шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , слід розірвати. Відповідно до\~ст. 113 Сімейного кодексу України\~ особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зважаючи на ту обставину, що під час укладення шлюбу позивач прізвище не змінював, позовні вимоги про залишення позивачу прізвища задоволенню не підлягають.

Outcome: partial