Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-21 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Моняк Р.В. звернулася до суду з даною позовною заявою, яку мотивує тим, що 22.12.2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. було вчинено виконавчий напис № 15038 про стягнення з [PERSON] , котра народилась [INFO] в селі Вонігово Тячівського району Закарпатської області, місце проживання: [ADDRESS] , місце роботи - невідоме, реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», що є правонаступником Закритого акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», місцезнаходження якого: місто Київ, вулиця Грушевського, будинок №1Д, ідентифікаційний код юридичної особи: 14360570, к/р 32009100400 у УНБУ в Дніпропетровській області, МФО 305299, невиплачених в строк відповідно до умов Кредитного договору №МКТWАВ0000132275 від 21 серпня 2008 року та Розрахунку заборгованості за договором станом на 11.09.2017, грошових кошів у сумі 115 050,18 доларів США (сто п`ятнадцять тисяч п`ятдесят доларів США 18 центів), що за курсом 26.07 відповідно до службового розпорядження НБУ від 11.09.2017 складає 2 999 358 грн. 19 коп. (два мільйони дев`ятсот дев`яносто дев`ять тисяч триста п`ятдесят вісім грн. 19 коп.), з урахуванням: - заборгованості за тілом кредиту у розмірі 23 222,26 доларів США; - заборгованості за відсотками у розмірі 8 456,20 доларів США; - заборгованості з комісії у розмірі 1 671,72 доларів США; - заборгованості з пені у розмірі 81 700,00 доларів США, стягнення здійснюється за період з 21 серпня 2008 року по 11 вересня 2017 року. Виконавче провадження за виконавчим написом від 22.12.2017р. за реєстровим № 15038 відкрито Ужгородським МВ ДВС Південно- Західного Міжрегіонального управління юстиції за ВП №64077912. З даним виконавчим написом позивач не погоджується, посилаючись на те, що при його вчиненні були порушені норми загального та спеціального законодавства, сплив строк давності та крім цього, відсутність суми вказаного богу, яка зазначена у виконавчому написі та яка не є безспірною. 23.03.2010 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, згідно з яким просив стягнути заборгованість за кредитним договором №МКТWАВ0000132275 від 21.08.2008 року в розмірі - 163 898, 73 грн. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області по справі № 2- 4656/10 від 06.09. 2010 року задоволено позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» код ЄДРПОУ 14360570 163 898, 73 грн. суми боргу. Оскільки строк виконання зобов`язань за кредитним договором №МКТWАВ0000132275 закінчувався 20.08.2013 року, то АТ КБ «Приватбанк», пред`явивши позов про дострокове стягнення заборгованості на власний розсуд змінив умови кредитного договору та зажадав від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати винагороди, комісії й відсотків за його користування у повному обсязі згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, після чого право кредитодавця (банку) нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється, а його права та інтереси в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У виконавчому написі нотаріуса сума коштів, за рахунок яких запропоновано задовольнити вимоги банку, тобто розмір заборгованості, нарахований за межами визначеного сторонами строку дії кредитного договору, і станом не на час пред`явлення банком позовної заяви про дострокове погашення заборонності, а за подальший період по 11.09.2017 року, що вже само по собі не може свідчити про безспірність вказаної банком заборгованості. Крім того, в суму заборгованості включено проценти та інші нарахування за межами дії договору, що також спростовує посилання про безспірність розміру заборгованості. Позивач вважає, що виконавчий напис від 22.12.2017 року за реєстровим № 15038, виданий приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, і, як наслідок, неправомірне провадження, щодо виконання виконавчого напису про стягнення боргу з позивача. У зв`язку з наведеним, адвокат Моняк Р.В., який діє в інтересах [PERSON] , просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений 22.12.2017 року нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем за реєстровим №15038 про про стягнення з [PERSON] , котра народилась [INFO] в селі Вонігово Тячівського району Закарпатської області, місце проживання: [ADDRESS] , місце роботи - невідоме, реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», що є правонаступником Закритого акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», місцезнаходження якого: місто Київ, вулиця Грушевського, будинок №1Д, ідентифікаційний код юридичної особи: 14360570, к/р 32009100400 у УНБУ в Дніпропетровській області, МФО 305299, невиплачених в строк відповідно до умов Кредитного договору №МКТWАВ0000132275 від 21 серпня 2008 року та Розрахунку заборгованості за договором станом на 11.09.2017, грошових кошів у сумі 115 050,18 доларів США (сто п`ятнадцять тисяч п`ятдесят доларів США 18 центів), що за курсом 26.07 відповідно до службового розпорядження НБУ від 11.09.2017 складає 2 999 358 грн. 19 коп. (два мільйони дев`ятсот дев`яносто дев`ять тисяч триста п`ятдесят вісім грн. 19 коп.). В судове засідання [PERSON] не з`явилася, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена своєчасно і належним чином, однак її представник адвокат Моняк Р.В., подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутності. Представник АТ КБ «ПриватБанк» надав суду відзив у якому просив відмовити у задоволенні позову за викладеними в такому мотивами. Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв А.А. в судове засідання не з`явився повторно, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 22.12.2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. було вчинено виконавчий напис № 15038 про стягнення з [PERSON] , на користь ПАТ КБ «Приватбанк», що є правонаступником закритого АТ КБ «Приватбанк», невиплачених в строк відповідно до умов Кредитного договору №МКТWАВ0000132275 від 21.08.2008 року та Розрахунку заборгованості за договором станом на 11.09.2017, грошових кошів у сумі 115 050,18 доларів США (сто п`ятнадцять тисяч п`ятдесят доларів США 18 центів), що за курсом 26.07 відповідно до службового розпорядження НБУ від 11.09.2017 складає 2 999 358 грн. 19 коп. (два мільйони дев`ятсот дев`яносто дев`ять тисяч триста п`ятдесят вісім грн. 19 коп.), з урахуванням: - заборгованості за тілом кредиту у розмірі 23 222,26 доларів США; - заборгованості за відсотками у розмірі 8 456,20 доларів США; - заборгованості з комісії у розмірі 1 671,72 доларів США; - заборгованості з пені у розмірі 81 700,00 доларів США, стягнення здійснюється за період з 21 серпня 2008 року по 11 вересня 2017 року. На даний час виконавче провадження по виконанню даного виконавчого напису триває, що стверджується постановою державного виконавця у ВП №64077912. Згідно ч.1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Саме така правова позиція сформульована в постанові ВСУ від 05 липня 2017 року за результатами касаційного перегляду цивільної справи №754/9711/14-ц. Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачем заперечується факт наявної у нього заборгованості перед відповідачем, яка зазначена у оскаржуваному виконавчому написі. Відповідачем суду не надано документів, які свідчать про безспірність заборгованості позивача (що стосується основної суми боргу та відсотків). Не надано таких документів і третьою особою приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. З позову вбачається, що [PERSON] з наявністю у неї заборгованості перед відповідачем не погоджується. Крім цього встановлено, що Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області по справі № 2- 4656/10 від 06 вересня 2010 року задоволено позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» код ЄДРПОУ 14360570 163 898, 73 грн. суми боргу. Оскільки строк виконання зобов`язань за кредитним договором №МКТWАВ0000132275 закінчувався 20.08.2013 року, то АТ КБ «Приватбанк», пред`явивши позов про дострокове стягнення заборгованості на власний розсуд змінив умови кредитного договору та зажадав від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати винагороди, комісії й відсотків за його користування у повному обсязі згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, після чого право кредитодавця (банку) нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється, а його права та інтереси в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У виконавчому написі нотаріуса сума коштів, за рахунок яких запропоновано задовольнити вимоги банку, тобто розмір заборгованості, нарахований за межами визначеного сторонами строку дії кредитного договору, і станом не на час пред`явлення банком позовної заяви про дострокове погашення заборонності, а за подальший період по 11.09.2017 року, що вже само по собі не може свідчити про безспірність вказаної банком заборгованості. Крім того, в суму заборгованості включено проценти та інші нарахування за межами дії договору. Вказані обставини вцілому однозначно свідчать про те, що заборгованість [PERSON] не є безспірною. Проаналізувавши надані суду письмові докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позивач довів суду факт вчинення нотаріусом оскаржуваного виконавчого напису з порушенням вимог ст. 88 ЗУ «Про нотаріат». З огляду на вищевикладене, беручи до уваги недоведеність відповідачем факту подання нотаріусу документів на підтвердження безспірної заборгованості позивача, а також заперечення позивача [PERSON] щодо наявності безспірної заборгованості перед АТ КБ «ПриватБанк», суд дійшов висновку, що заявлені адвокатом позовні вимоги є обґрунтованими, а тому виконавчий напис від 22.12.2017 року, вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А., зареєстрований в реєстрі за номером 15038, яким запропоновано стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», що є правонаступником Закритого акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», невиплачених в строк відповідно до умов Кредитного договору №МКТWАВ0000132275 від 21 серпня 2008 року та Розрахунку заборгованості за договором станом на 11.09.2017, грошових кошів у сумі 115 050,18 доларів США (сто п`ятнадцять тисяч п`ятдесят доларів США 18 центів), що за курсом 26.07 відповідно до службового розпорядження НБУ від 11.09.2017 складає 2 999 358 грн. 19 коп. (два мільйони дев`ятсот дев`яносто дев`ять тисяч триста п`ятдесят вісім грн. 19 коп.), слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача - АТ КБ «ПриватБанк».

Outcome: approved