Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування за законом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона проживала з\~своїм чоловіком\~ [PERSON] в\~буд.\~ [ADDRESS] .\~Поряд в\~будинку [ADDRESS] проживав\~рідний брат\~чоловіка [PERSON] . [INFO] \~ [PERSON] \~помер,\~та після\~його смерті\~відкрилась спадщина\~на зазначений\~будинок та\~три земельні\~ділянки.\~При цьому\~чоловік позивачки\~ [PERSON] \~звернувся з\~заявою про\~прийняття спадщини\~після смерті\~свого брата,\~у якого\~інших спадкоємців\~не було,\~до приватного\~нотаріуса Отрищенка\~О.І.,\~через що\~була заведена\~спадкова справа\~№ 61/2020.\~Таким чином,\~чоловік позивачки\~ [PERSON] \~отримав у\~спадок дві\~земельні ділянки,\~але право\~власності на\~житловий будинок\~ [ADDRESS] ,\~і земельну\~ділянку площею\~0,\~3433\~га він\~не зміг\~оформити в\~зв`язку з\~відсутністю правовстановлюючих\~документів на\~це майно. [INFO] \~помер чоловік\~позивачки [PERSON] ,\~після смерті\~якого вона\~звернулася з\~заявою про\~прийняття спадщини\~до приватного\~нотаріуса Отрищенка\~О.І.,\~через що\~була заведена\~спадкова справа\~№ 12/2021.\~Позивачка отримала\~у спадок\~дві земельні\~ділянки,\~які успадкував\~раніше її\~чоловік після\~смерті брата,\~та земельну\~ділянку розміром\~0,\~3433\~га,\~що належала\~раніше [PERSON] .При цьому приватним нотаріусом\~Отрищенком О.І.\~постановою від\~21.10.2024р.\~було відмовлено\~у видачі\~свідоцтва про\~право на\~спадщину за\~законом,\~а саме\~на будинок\~ [ADDRESS] в\~зв`язку з\~ненаданням позивачкою\~правовстановлюючих документів. Враховуючи наведене, позивачка вважає, що спадкодавець [PERSON] за життя набув право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , однак не зареєстрував його у встановленому порядку, тому вона, як спадкоємець першої черги за законом після смерті [PERSON] , який був спадкоємцем другої черги за законом після смерті рідного брата [PERSON] , має право на визнання за нею судом права власності в порядку спадкування за законом належного спадкодавцю [PERSON] будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою [ADDRESS] . Зазначила, що іншим чином захистити свої права на успадковане майно не може. Просила суд визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , право власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 28.10.2024 року у вказаній цивільній справі було відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 27.11.2024 року за клопотанням представника позивача судом було витребувано матеріали спадкових справ, заведених після смерті [PERSON] [INFO] , та [PERSON] 05.12.2020 року. Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 20.12.2024 року підготовче провадження у вказаній справі було закрито та справу було призначено до судового розгляду. В судове засідання позивачка [PERSON] та її представник адвокат Левков С.А. в не з`явились, надіслали до суду заяву про розгляд справи в їх відсутність, позовні вимоги [PERSON] підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити. Представник відповідача Брусилівської селищної ради Житомирської області в судове засідання також не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справу в його відсутність, у вирішенні позову [PERSON] покладався на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про його смерть. (а.с. 9). Також встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про його смерть. (а.с. 8). [PERSON] є дружиною померлого [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 81). Згідно довідки (витягу із по господарської книги) № 226 від 14.10.2024р. старости Лазарівського старостинського округу Брусилівської селищної ради Житомирської області домоволодіння [ADDRESS] рахується за [PERSON] (а.с. 29). Згідно відповіді на адвокатський запит відділу ЦНАП Брусилівської селищної ради № 1899 від 10.10.2024 р. право власності в Державному реєстрі речових прав на житловий будинок [ADDRESS] не зареєстроване (а.с. 8). Згідно відповіді на адвокатський запит відділу ЦНАП Брусилівської селищної ради №1956 від 17.10.2024р. в житловому будинку [ADDRESS] в період з 2000р. по 15.02.2020р. був зареєстрований [PERSON] , який помер [INFO] , актовий запис № 41 від 19.02.2020 р. (а.с. 31). Постановою приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області від 21.10.2024 р. [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на будинок [ADDRESS] , оскільки [PERSON] не було надано правовстановлюючих документів на нього (а.с. 32). Відповідно до Спадкової справи № 61/2020 до майна померлого [INFO] [PERSON] вбачається, що спадщину прийняв його рідний брат [PERSON] (а.с. 60-72). Відповідно до Спадкової справи № 12/2021 до майна померлого [INFO] [PERSON] вбачається, що спадщину прийняла його дружина [PERSON] (а.с. 73-106). Згідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" Речові права на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають, змінюються та припиняються з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Як роз`яснив у своєму листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 07 грудня 1990 року N 553-XII "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року N 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за N 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року N 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року N 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року N 1/5, та іншими нормативними актами. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками N 32 та N 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року N 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили). Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року N 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Враховуючи, що спірний будинок був побудований згідно технічного паспорту (а.с. 16-18) у 1972 році, коли законом не вимагалась державна реєстрація права власності для виникнення такого права, при цьому згідно даних погосподарської книги на 2016-2023 роки вказаний будинок з господарськими будівлями належав [PERSON] (а.с. 29), суд вважає, що будинок [ADDRESS] входить до складу спадщини померлого [PERSON] . Таким чином, з урахуванням вказаних норм закону та всіх встановлених обставин справи у суду наявні законні підстави визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , право власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою [ADDRESS] . На підставі ст.ст. 331, 1218, 1268, 1296 ЦК України та

Outcome: approved