Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-28 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах та від мені якої діє адвокат Глушкова О.І., звернувся до суду із позовом до Городківської сільської ради Тульчинського району Вінницької області про встановлення факту родинних відносин, визнання права на спадщину за законом. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] у с. Вільшанка Крижопільського (нині Тульчинського) району Вінницької області померла [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай) розміром 2,82 умовних кадастрових гектарів, посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданим на підставі рішення Крижопільської районної державної адміністрації від 05.03.1997 року № 81, який втрачено, про що в газеті «Сільські новини» опубліковано оголошення. Спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті останньої є її брат, а дід позивача - [PERSON] , який вступив в управління спадковим майном, відповідно до ст. 549 ЦК УРСР 1963 року. [INFO] в с. Вільшанка Крижопільського (нині Тульчинського) району Вінницької області помер [PERSON] . Факт родинного споріднення між [PERSON] і позивачем підтверджується копіями свідоцтв. На час смерті діда в живих не було батька позивача [PERSON] , який помер [INFO] . Інші спадкоємці відсутні. Онуки та правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Таким чином вона є єдиним спадкоємцем після смерті свого діда [PERSON] . Позивач фактично вступила в управління спадковим майном, оскільки була зареєстрована та проживала разом із спадкодавцем за однією адресою. Однак, так як дід за життя не оформив право на спадщину після смерті [PERSON] , та відсутні документи, що підтверджують родинні відносини між [PERSON] та [PERSON] , нотаріусом йому відмовлено у видачі свідоцтва про спадщину за законом. Тому за захистом своїх спадкових прав звернувся до суду та просить суд встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] є рідною сестрою [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] та визнати за нею у порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] право на земельну частку (пай), розміром 2,82 умовних кадастрових гектарів, посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданим на підставі рішення Крижопільської районної адміністрації від 05.03.1997 року № 81 на ім`я [PERSON] . Ухвалою суду від 04 вересня 2024 року відкрито провадження у справі за даним позовом, призначено підготовче засідання, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов. Вирішено питання про витребування доказів. 20.09.2024 року із Крижопільської державної нотаріальної контори надійшла відповідь про те, що спадкові справи за 1998-199 роки передані на зберігання до Вінницького обласного державного нотаріального архіву. Ухвалою суду від 01 жовтня 2024 року було витребувано із Державного нотаріального архіву Вінницької області спадкові справи, які заведені щодо майна: померлої [INFO] [PERSON] та померлого [INFO] [PERSON] . 25.12.2024 року із Державного нотаріального архіву Вінницької області надійшла відповідь про те, що згідно даних Алфавітних книг обліку спадкових справ Крижопільської державної нотаріальної контори Вінницької області за 1998-2006 роки, які знаходяться на зберіганні в Державному нотаріальному архіві Вінницької області, спадкові справи, які заведені щодо майна: померлої [INFO] [PERSON] та померлого [INFO] [PERSON] , по фонду Крижопільської державної нотаріальної контори Вінницької області не виявлено. Ухвалою суду від 14 січня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовільнити з підстав наведених у позовній заяві. Разом з тим зазначила, що позивачка не може оформити свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, так як її дід після смерті своєї сестри не оформив належно свої спадкові права, разом з тим відсутнє свідоцтво про народження діда [PERSON] та актового запису про шлюб [PERSON] , які би підтвердили родинні відносити та зміну прізвища з [PERSON] » на [PERSON] . Представник відповідача в судове засідання не з`явився, направивши до суду заяву про розгляд справи у її відсутність за наявними в справі матеріалами. Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Так судом встановлено, що відповідно до відомостей, які містяться в свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 05.03.1998 року - [INFO] в с. Вільшанка Крижопільського (нині Тульчинського) району Вінницької області померла [PERSON] , якій за життя належало право на земельну частку (пай), розміром 2,82 умовних кадастрових гектарів, яке посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого на підставі рішення Крижопільської районної державної адміністрації від 05.03.1997 року № 81 та вартість земельної частки (пай) складає 95 540 гривень, що підтверджується довідками (витяг) відділу № 6 Управління з надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області. Пунктом 9 Листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» також визначено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин зі спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини». Як вбачається: із свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , яке видано повторно 10.07.1971 року, батьками записано [PERSON] та [PERSON] ; із архівної довідки № 07-532/07 від 06.03.2024 року, у метричній книзі про народження по Свято-Троїцькій церкві с. Вільшанка Побережна Ольгопільського повіту Подільської губернії за 1910 рік є запис № 76 про хрещення 24 жовтня 1910 року сина на ім`я [PERSON] , який народився [INFO] , де батьками записані селяни [PERSON] (по батькові нерозбірливо) [PERSON] та його законна дружина [PERSON] . Як вбачається із відповіді Державного архіву Вінницької області № 08-349/7 від 13.02.2024 року, в книгах актових записів про шлюб громадян по с. Вільшанка Крижопільського району Вінницької області за 1934-1939 роки запису про шлюбу [PERSON] та [PERSON] не виявлено. Книг актових записів за 1940-1941 року по вище вказаному населеному пункті за 1940-1941 роки в архіві на зберіганні немає. Факт родинного споріднення [PERSON] та [PERSON] , а саме, що вони є рідними сестрою та братом в судовому засіданні підтвердили свідки. Так, свідок [PERSON] дав наступні свідчення: позивачка являється його племінницею. [PERSON] та [PERSON] були рідними між собою. Вони проживали разом на одному господарстві все життя, вели спільно господарство. В [PERSON] своєї сім`ї не було, не було у неї дітей. Так вона разом з братом жила. Так, свідок [PERSON] суду надав наступні свідчення: він є односельчанином для позивачки, для померлих [PERSON] та [PERSON] , є також їхнім сусідом. Підтвердив, що знає, що [PERSON] та [PERSON] є між собою були рідними братом і сестрою. У [PERSON] своєї сім`ї не було і вони проживали разом, вели разом господарство. Враховуючи викладене, зважаючи на те, що позивач у інший спосіб не може довести факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , оцінюючи всі досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що факт родинних відносин є доведеним, а саме що останні між собою є рідною сестрою та братом. Відповідно до ст.5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Відповідно до роз`яснень, даних в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Указані висновки викладені і у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі №145/797/15-ц (провадження № 14-608цс18). Згідно ст.524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкування здійснюється за законом і за заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого (ч.1 ст.529 ЦК УРСР в редакції 1963 року). Статтею 548 ЦК УРСР 1963 року встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким згідно ст. 525 цього Кодексу є день смерті спадкодавця. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; а також якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. За змістом статті 553 ЦК УРСР уважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). Як вбачається із довідки № 134 від 26.03.2024 року, яка видана старостою сіл Вільшанського старостинського округу Городківської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, на день смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , були зареєстровані та проживали: [PERSON] , [INFO] , - брат, [PERSON] , [INFO] - невістка, [PERSON] , [INFO] - племінник, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Згідно даних відомостей судом встановлено, що [PERSON] , який є рідним братом [PERSON] прийняв спадщину після її смерті, як такий, що вступив в управління спадковим майном відповідно до ст. 549 ЦК УРСР 1963 року. Як вбачається із Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 78366824 від 16.09.2024 року, яка надана Крижопільською державною нотаріальною конторою та із відповіді Державного нотаріального архіву Вінницької області спадкова справа на майно після смерті [INFO] [PERSON] не заводилась, спадкоємці окрім рідного брата [PERSON] відсутні. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , яке видано повторно 28.02.2024 року. Факт родинних відносин між позивачкою та спадкодавцем [PERSON] підтверджується даними, які містяться в: свідоцтві про народження серії [NUMBER] від 08.12.1973 року [PERSON] , [INFO] , в якому в розділі «Батьки» вказані: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] ; свідоцтві про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 14.07.1991 року, відповідно до якого [PERSON] після укладення шлюбу присвоєно прізвище « [PERSON] » (що підтверджує зміну прізвища позивачки); свідоцтві про народження серії [NUMBER] від 14.05.1949 року, [PERSON] , [INFO] в розділі «Батьки» вказано: батько - [PERSON] . Дані відомості підтверджують, те що позивачка [PERSON] є онукою [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідно до довідки № 135 від 26.03.2024 року, яка видана старостою сіл Вільшанка, Доярня, Рудник, Файгород Вільшанського старостинського округу Городківської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, на день смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , за адресою [ADDRESS] були зареєстровані та проживали: [PERSON] , [INFO] - дружина, [PERSON] , [INFO] - невістка, [PERSON] , [INFO] - онука. Дружина спадкодавця [PERSON] - [PERSON] померла [INFO] , спадщину після останньої успадкувала [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину по заповіту, яке видано 09.08.2002 року держаним нотаріусом Крижопільської державної нотаріальної контори Деревянчук А.В.; син спадкодавця [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 21.04.1997 року. Мати позивачки [PERSON] (дошлюбне прізвище « [PERSON] » - відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого подружжя, після укладення шлюбу 19.02.1984 року - присвоєно прізвище « [PERSON] ») померла [INFO] . Інших спадкоємців після смерті [PERSON] не має, що свідчать дані із Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 78366864 від 16.09.2024 року, яка надана Крижопільською державною нотаріальною конторою та із відповіді Державного нотаріального архіву Вінницької області, що спадкова справа на майно після смерті [INFO] не заводилась. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР 1963 року (який діяв на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] ), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Таким чином єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] залишилась його онука [PERSON] , яка відповідно до ст. 549 ЦК УРСР 1963 року (чинного на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] ) вважається такою що прийняла спадщину, так як фактично вступила в управління або володіння спадковим майном, оскільки на день смерті спадкодавця була зареєстрована та проживала разом із останнім. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. В оформленні права на спадщину на спадкове майно та видачі відповідного свідоцтва позивачу нотаріусом було відмовлено у зв`язку з відсутністю документу, що посвідчує право спадкодавця на земельну частку (пай). Згідно з п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування при вирішені спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Статтею 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до п. 16, 17 Перехідних положень ЗК України громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно з п. 3.5 Інформаційного листа ВССУ з розгляду кримінальних та цивільних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Відсутність у спадкодавця [PERSON] правовстановлюючого документу на спадкове майно не позбавляє спадкоємця права на спадщину, а згідно зі ст.16 ЦК України способом захисту свого права є, зокрема, визнання права. Оскільки відсутні інші спадкоємці, які б могли претендували спадщину, Городківська сільська рада Тульчинського району Вінницької області є належним відповідачем у справі. Обраний позивачем спосіб захисту права - визнання права є ефективним, право позивача підлягає захисту, оскільки іншого порядку визнання права в даному випадку не існує. Оформити спадщину у нотаріуса позивачка позбавлена можливості, оскільки не може надати нотаріусу оригінал або дублікат сертифікату. Отже існує спір про право і права та інтереси позивача порушуються, з незалежних від неї причин, а тому підлягає судовому захисту. Відповідно до Конституції України органи та посадові особи мають діяти в межах своєї компетенції та відповідно до Законів, чинних на час їх застосування. Наявні у справі докази та їх правова оцінка підтверджують обґрунтованість позову та є достатніми для його задоволення. Суд зауважує, що в ході судового розгляду не було здобуто даних щодо наявності інших спадкоємців після смерті [PERSON] та [PERSON] , які б прийняли спадщину, чи претендували б на неї, право позивача на прийняття спадщини ніким не оспорюється, а відповідач у справі не надав заперечень на позов, а тому відмова у позові фактично порушила б законне право позивача на отримання спадкового майна, яке залишилось після смерті [PERSON] , що б диспропорційно вплинуло на принцип «справедливості» при вирішенні даної справи. З огляду на те, що в судовому засіданні доведено факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] на час відкриття спадщини, належність спадкового майна померлим, відсутність інших спадкоємців першої черги, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved