Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-26 00:00:00

Позивач [PERSON] 05.12.2024 звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] , в котрій просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] ,\~ [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі частки від усіх видів щомісячного заробітку (доходу), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття дітьми. Позовні вимоги мотивувала тим, що з 07.11.2009 перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Шлюб розірвано на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 09.08.2023, яке набрало законної сили. За час шлюбу у сторін народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] ,\~ [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу діти залишилися мешкати разом з позивачем. Чоловік перестав надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх дітей. Доходів позивача не вистачає на повноцінне забезпечення дітей усім необхідним. Відповідач інших утриманців не має, працездатний, відтак може сплачувати аліменти. Ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова від 06.12.2024 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачу надавався строк для надіслання (надання) до суду відзиву на позовну заяву, проте своїм право на подачу відзиву відповідач не скористався. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутності учасників справи за наявними у справі матеріалами, відповідно до частини другої\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оцінивши кожен наявний у матеріалах справи доказ на предмет його належності, допустимості, достовірності, а усі докази в сукупності та взаємозв`язку - на предмет їх достатності, суд встановив відповідні обставини, які вказують на характер сімейних правовідносин між сторонами, врегламентованих відповідними цивільно-правовими нормами, які підлягають застосуванню. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 07.11.2009. Шлюб розірвано на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 09.08.2023, яке набрало законної сили 14.09.2023 (а.с. 3-11). Сторони мають трьох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого Московським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції 28.07.2010 (а.с. 15); [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого Московським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції 25.06.2014 (а.с. 16); та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданого Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 11.12.2018 (а.с. 17). Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб (довідки про склад сім`ї) від 27.01.2025, неповнолітні діти [PERSON] , [INFO] ,\~ [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані разом з матір`ю [PERSON] в квартирі, за адресою: [ADDRESS] (а.с. 27). Спростувань цього факту відповідач суду не надав. Доказів про доходи сторін суду не надано. Відповідно до норми статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно норми статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Конвенція ООН про права дитини (прийнята й відкрита для підписання, ратифікації та приєднання резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989, набула чинності для України з 27.09.1991), визначає пріоритет у суспільстві інтересів дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 6 Конвенції містить принцип щодо необхідності забезпечення у максимально можливій мірі виживання та здорового розвитку дитини. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. При визначенні розміру аліментів судом враховані обставини, передбачені ч. 1 ст. 182 СК України, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідачем не надано жодних відомостей щодо незадовільного стану його здоров`я, наявності хронічних захворювань, інвалідності, наявності у нього інших дітей, непрацездатних батьків, інших обставин, що могли би вплинути на розмір аліментів, що підлягають стягненню на утримання неповнолітньої дочки. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст.183 СК України, частка заробітку(доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності та враховуючи те, що позивач позов підтримує, а відповідач думку щодо позовних вимог не висловив, при цьому відсутні дані стосовно незадовільного стану здоров`я відповідача чи знаходження на його утриманні інших дітей або непрацездатних членів сім`ї, яких він зобов`язаний утримувати, а також ненадання ним матеріальної допомоги на утримання трьох малолітніх дітей, які знаходиться на утриманні позивача, матеріальне становище сторін, суд вважає за необхідне позов задоволити, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей у розмірі половини його заробітку (доходу), але не менше ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на кожну дитину, щомісяця, до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернеться до суду з позовом про визначення розміру аліментів на іншу дитину аліменти стягувати за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, в силу ст.430 ЦПК України, підлягає негайному виконанню. Питання щодо судових витрат судом вирішується відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. Враховуючи те, що позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів звільнена від оплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь Держави у сумі 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved