Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-23 00:00:00

У лютому 2023 року ТОВ «Фінансова компанія «Профіт-Капітал» ( далі -«ФК «Профіт Капітал») в особі представника адвоката Мартиненка В.В. звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 25090,41 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту -8804,82 грн.; заборгованості за відсотками 5582,39 грн.; заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями 6891,48 грн.; заборгованість за 3% річних за користування кредитом -783,38 грн; заборгованість за інфляційними втратами - 3028,34 грн. Також просить стягнути з відповідачки суму сплаченого судового збору в розмірі 2684 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 10.03.2017 року між ПАТ «Ідея Банк», правонаступником якого на підставі договору факторингу №12/90 від 03.12.2020 є ТОВ «ФК «Профіт Капітал», та [PERSON] , було укладено договір №Z70.460.70453, за умовами якого банк надає позичальнику кредит на поточні потреби в сумі 11602 грн., включаючи витрати на страховий платіж, а позичальник зобов`язується повернути кредит, з процентними платежами ( процентами та платою за кредитне обслуговування) і комісіями згідно умов договору кредиту та додатками до даного договору, які є його невід`ємною частиною. Банк на виконання умов договору надав відповідачці грошові кошти у сумі11602 грн. строком до 10.03.2018 року, а [PERSON] не виконала свого обов`язку щодо повернення наданого кредиту в строки, передбачені кредитним договором. У звязку з чим станом на 03.12.2020 року (дата відступлення прав вимоги) заборгованість [PERSON] становить 21278,69 грн., яка складається з: заборгованості за основним боргом -8804,82 грн.; заборгованості за відсотками 5582,39 грн.; заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями 6891,48 грн. Крім того, позивач зазначає, що має право здійснювати нарахування 3% річних та інфляційних втрат за весь час прострочення, що складають: заборгованість за 3% річними за користування кредитом -783,38 грн; заборгованість за інфляційними втратами - 3028,34 грн. Загальна сума заборгованості відповідачки станом на 23.02.2022 року становить 25090,41 грн. Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 20.10.2023 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 12.04.2024 року підготовче засідання закрите і справа призначена до розгляду по суті. У судове засідання представник позивача ТОВ «ФК «Профіт Капітал» не з`явився, про місце, дату і час проведення такого повідомлявся належним чином. Безпосередньо у позовній заяві представник позивача зазначив, що просить розгляд справи проводити без його участі та не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, про місце, дату і час проведення такого повідомлялася у встановленому законом порядку, відзив на позовну заяву не надала. У зв`язку із зазначеним суд вважає можливим провести заочний розгляд даної справи без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України та ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 10.03.2017 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено договір №Z70.460.70453, за умовами якого банк надає позичальнику кредит на поточні потреби в сумі 11602 грн. строком на 12 місяців, включаючи витрати на страховий платіж, а позичальник зобов`язується повернути кредит, з процентними платежами ( процентами та платою за кредитне обслуговування) і комісіями згідно умов договору (п.1.1.-1.2). За користування кредитом позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку в розмірі, що визначається як змінна частина ставки, збільшена на 5,5% (маржу банку). Станом на день укладення договору змінна частина ставки, визначена за рішенням правління банку, становить 9,5%, що разом з маржею банку становить змінювану процентну ставку в розмірі 15% (пункти 1.3-1.4). Банк відкриває позичальнику банківський поточний рахунок № [NUMBER] у гривнях в рамках пакету послуг « БПР Стартовий», що обслуговується на умовах договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб(п.1.14). За обслуговування кредиту банком позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно графіку щомісячних платежів(п.1.11). Позичальник повертає кредит разом з процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості в 12 щомісячних внесках включно до 10 дня/числа кожного місяця згідно графіку щомісячних платежів(п.2.1, п. 6.1). Банк на виконання умов договору надав позичальнику грошові кошти у розмірі 11\~602 гривень, що підтверджується копіями ордеру -розпорядження №1 про видачу кредиту в сумі 10088,69 грн. та ордеру- розпорядження про оплату страхового платежу в сумі 1513,31 грн.(а.с.8) У зв`язку з неповерненням заборгованості за договором, відповідно до довідки-розрахунку заборгованості відповідачка станом на 03.12.2020 року має заборгованість за кредитним договором №Z70.460.70453 від10.03.2017 в загальному розмірі 21278,69 грн., яка складається із: заборгованості за основним боргом -8804,82 грн.; заборгованості за відсотками 5582,39 грн.; заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями 6891,48 грн.(а.с.12). 03.12.2020 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» було укладено договір факторингу №12/90, відповідно до п.2.1 якого АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал», а останнє приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження банку за плату на умовах, визначених договором факторингу. Факт прийняття ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» права вимоги за кредитними договорами, в тому числі й за кредитним договором №Z70.460.70453 від10.03.2017, укладеним між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] , підтверджується наданими копіями договору факторингу, копіями платіжних доручень щодо оплати гарантійного внеску та фінансування загальної вартості за договором факторингу, копією реєстру боржників, який є невідємною частиною договору факторингу(а.с.18-25). У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідност. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредитору. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. За змістом ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник у зобов`язанні не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Положеннями ст.ст. 1077, 1078 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування) під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). За таких обставин до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» з 03.12.2020 року відповідно до договору факторингу №12/90 перейшло право грошової вимоги за договором №Z70.460.70453 від 10.03.2017, укладеним між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] . Крім того, досудове врегулювання спору між сторонами відбувалося шляхом направлення на адресу відповідачки досудової вимоги щодо дострокового стягнення заборгованості за вих. № 378/2023 від 13.07.2023 року. Відповідачка після отримання досудової вимоги до позивача не зверталася та не здійснила погашення простроченої заборгованості, не повернула кредит. Таким чином, позичальником було порушено умови вищевказаного кредитного договору (а.с.14-16). Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Як передбачено ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 530 цього Кодексу якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 629 цього Кодексу договір є обов`язковим до виконання сторонами. Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом. За змістом\~статті 1056-1 ЦК України\~в редакції,\~чинній на\~момент виникнення\~спірних правовідносин,\~розмір процентів\~та порядок\~їх сплати\~за договором\~визначаються в\~договорі залежно\~від кредитного\~ризику,\~наданого забезпечення,\~попиту і\~пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої\~статті 1048\~ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з частиною першою\~статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).Припис абзацу 2 частини першої\~статті 1048 ЦК України\~про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказаний правовий\~висновок викладений\~у постановах\~Великої Палати\~Верховного Суду\~від 28\~березня 2018\~року у\~справі №\~444/9519/12\~(провадження\~№ 14-10цс18), від\~04.02.2020\~року у\~справі №\~912/1120/16,які\~суд застосовує\~до виниклих\~правовідносин відповідно\~до ч.4\~ст.263\~ЦПК України. Згідно п.6, п.6.1 кредитного договору №Z70.460.70453 від 10.03.2017 року його сторонами погоджений графік щомісячних платежів, таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит та сплачується на транзитний рахунок № 29093446070453.980, відповідно до якого проценти за користування кредитом за період з 10.04.2017 по 10.03.2018 (період кредитування) складають 902,56 грн., а комісія (плата за кредитне обслуговування)-2201,45 грн. Тому розмір заборгованості відповідачки за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 5582,39 грн., що була нарахована АТ «Ідея Банк» та відступлена ТОВ «ФК «Профіт Капітал» на час укладення договору факторингу №12/90 від 03.12.2020 року (тобто після закінчення строку дії кредитного договору), не грунтується на вимогах закону. Відтак, суд вважає безпідставним нарахування процентів за кредитним договором після спливу терміну кредитування, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги. Таким чином, суд вважає, що позов в частині стягнення заборгованості за відсоткамиза час дії кредитного договору слід задовольнити частково в сумі 902,56 грн. Щодо вимог позивача про стягнення нарахованої та несплаченої комісії (плата за кредитне обслуговування) суд зазначає наступне. Судом встановлено, що між сторонами у справі було укладено кредитний договір №Z70.460.70453\~від 10.03.2017 , умовами якого, крім іншого, визначено обов`язок позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (п.1.11,п.6.1). Оскільки комісія банком нараховувалась відповідачці за дії, які банк здійснював на власну користь, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення вимог в частині стягнення заборгованості за простроченою комісією. 10 червня 2017 року набув чинності Закон «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Закон «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Відповідно до частини першої статті 11 Закону «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Закону України «Про споживче кредитування», щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Необхідність внесення\~плати за\~додаткові,\~супутні послуги\~банку,\~пов`язанні з\~розрахунково-касовим\~обслуговуванням,\~передбачено \~в п.\~1.11,\~п.2\~та п.6.1\~графік платежів\~кредитного договору.\~ Між\~тим переліку\~додаткових та\~супутніх банківських\~послуг кредитодавця,\~які пов`язані\~з отриманням,\~обслуговуванням і\~поверненням кредиту,\~що надаються\~позичальнику та\~за які\~банком встановлена\~щомісячна комісія\~за обслуговування\~кредиту,\~у кредитному\~договорі №Z70.460.70453\~від 10.03.2017 не зазначено. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 6 листопада 2023 року по справі №204/224/21 дійшов висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У зв`язку із вище зазначеним суд відмовляє у задоволенні позову в частині стягнення з відповідачки [PERSON] нарахованої комісії в сумі 6891,48 грн. Щодо стягнення із відповідачки [PERSON] на користь позивача 3% річних та інфляційних втрат, суд зазначає наступне. Згідно з ч. 1, 2 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо іншій розмір процентів не встановлений договором або законом. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Вищенаведене відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц. Відповідно до правового висновку, викладеного Верховним Судом України в постанові №6-2168цс-15 від 30.03.2016, за змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Частина 2 статті 625 Цивільного кодексу України визначає, що суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних (чи інший розмір, визначений договором) визначаються від простроченої суми за весь час прострочення. Тому при обрахунку суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних за основу має братися саме прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні. Такий правовий висновок, викладений, зокрема, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 373/2054/16-ц. Поряд з цим, суд звертає увагу, що 15.03.2022 був прийнятий Закон України №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дій норм на період дії воєнного стану», який набув чинності 17.03.2022. Вказаним законом доповнено розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України. До розділу був внесений пункт 18, відповідно до якого: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)». Оскільки представником позивача здійснено розрахунок 3% річних та інфляційних втрат за період з 03.12.2020 по січень 2022 року включно, позивач має право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України. Однак суд не погоджується з розміром визначеного позивачем розрахунку 3% річних в сумі 783, 38 грн., оскільки прострочена сума за весь час прострочення за кредитним договором складає не 21278,69 грн. як зазначає позивач, а 9707,38 грн., яка складається із: заборгованості за основним боргом -8804,82 грн. та заборгованості за відсотками 902,56 грн., нарахованими за час кредитування відповідно до графіку платежів. Тому розмір 3% річних за вказаний позивачем період розрахунку та кількості днів прострочення після корегування суми, що береться до розрахунку (9707,38 грн.) складає 357,44 грн. (9707,38 грн. х 448дн. х 3% :100% : 365 дн.= 357,44 грн.). Враховуючи розмір залишку заборгованості в сумі 9707,38 грн., суд вважає, що інфляційні витрати, зазначені позивачем в сумі 3028,34 грн., також підлягають корегуванню, та до стягненню з відповідачки [PERSON] підлягають стягненню інфляційні витрати в розмірі 1381,53 грн. Таким чином, із відповідачки [PERSON] на користь позивача ТОВ «ФК «Профіт Капітал» слід стягнути заборгованість за кредитним договором №Z70.460.70453 від 10.03.2017 року в розмірі 11446,35 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту -8804,82 грн.; заборгованості за відсотками 902,56 грн.; заборгованість за 3% річних за користування кредитом - 357,44 грн; заборгованість за інфляційними втратами 1381,53 грн. Відповідно до ст. 76-81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Вимогами ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2684 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №10778 від 05.09.2023 р., тому з [PERSON] на користь позивача слід стягнути пропорційно розміру задоволених позовних вимог сплачений судовий збір в розмірі 1224,45 грн. Також, позивачем зазначено, що ним понесені витрати, пов`язані знаданням професійної правничої допомоги адвоката у розмірі 7000 грн. на підтвердження чого надано: договір про надання правової допомоги №28092021-1 від 28.09.2021, укладеного між клієнтом ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» та адвокатським об`єднанням «Правовий діалог»; додаткову угоду №6 від 12.06.2023 року до цього договору; акт №16 від 12.06.2023 року прийому передачі реєстру боржників за договором про надання правової допомоги; платіжна інструкція від 14.09.2023 № 265 про оплату правової допомоги; акт №1 від 11.09.2023 року прийому - передачі наданої правової допомоги за договором про надання правової допомоги №28092021-1 від 28.09.2021, відповідно до якого зазначено, що за позовом ТОВ «ФК «Профіт капітал» надано наступну правову допомогу: проведено консультації з клієнтом, здійснено вивчення документів та підготовлено проект позовної заяви для направлення до суду із зазначенням розміру винагороди -7000 грн. (а.с.26-32). Велика Палати Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 вказала, що «при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.\~Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою\~статті 30 Закону № 5076-VI\~як «форма винагороди адвоката», але в розумінні\~ЦК України\~становить ціну такого договору... Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру\~та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами\~статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу». Також у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару інша сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо. Аналогічні висновки сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується зі\~статтею 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Водночас не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. При визначенні\~суми відшкодування\~суд має\~виходити з\~критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені висновки викладені у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц , у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18. При розгляді зазначеної справи по суті до суду від [PERSON] не було ні подано, ні заявлено клопотання про зменшення розміру судових витрат, про їх неспівмірність з позовними вимогами, не були наведені нею також і обставини, за яких, на її думку, такі витрати не підлягали б задоволенню. Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку, що розмір витрат, понесених позивачем на правничу допомогу, тобто на оплату послуг адвоката, завищеними, та не є співмірним, зокрема, із складністю та категорією даної справи, її значенням для сторін, обсягом наданих послуг адвокатом. У зв`язку із чим суд, виходячи з критерію розумності\~розміру \~витрат на\~правничу професійну\~допомогу \~та \~конкретних обставин\~справи, вважає достатнім стягнення з відповідачки на користь позивача зазначених витрат в сумі 2000 грн.

Outcome: partial