Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-20 00:00:00

До Дарницького районного суду м. Києва звернувся представник ТОВ «Промінь-С» з позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є виконавцем житлово-комунальних послуг житлового будинку за адресою [ADDRESS] та надає послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій. Відповідач є власником квартири [ADDRESS] у вказаному будинку, та отримує надані позивачем житлово-комунальні послуги, при цьому не здійснює оплату за такі послуги, у зв`язку із чим за ним утворилась заборгованість яка станом на 20.10.2023 року складає 24611,00 грн. Оскільки відповідач у добровільному порядку заборгованість не сплачує, позивач змушений звернутись до суду з даним позовом за захистом свого порушеного права та просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 24611,00 грн.,інфляційні втрати в розмірі 5545,35 грн., 3% річних у розмірі 1517,00 грн. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 16.02.2024 року відкрито провадження у цивільній справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Від представника позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог відповідно до яких зазначено, що оскільки за період з 01.10.2023 року по 30.06.2024 року не враховано для розрахунку інфляційних збитків та 3 % річних, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 43176,27 грн., з яких 36942,39 грн., сума основного боргу, 4341,88 грн., збитки від інфляції, та 1892,00 грн., 3% річних. Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день та час слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. Судом встановлено, що між ТОВ «Промінь-С», як виконавцем житлово-комунальних послуг житлового будинку за адресою [ADDRESS] та надавачем послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, та відповідачем [PERSON] , та ПАТ АКБ «Аркада» укладено договір про відшкодування витрат за надання житлово-комунальних послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Відповідно до предмету вказаного договору, виконавець, до дати оформлення користувачем в порядку передбаченому чинним законодавством України права власності на квартиру [ADDRESS] , забезпечує обслуговування та експлуатацію цього будинку, шляхом надання користувачу житлово-комунальних послуг та послуг з утримання будинку, споруд і прибудинкової території. Відповідно до п.1.2 вказаного договору, користувач зобов`язується відшкодувати витрати виконавця на надання вказаних у п.1.1 цього договору послуг пропорційно до займаної ним площі в будинку. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно положень ст. ст. 525, 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Статтею 322 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) встановлено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Закон України «Про житлово-комунальні послуги» визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. Аналіз цього Закону дає підстави для висновку, що він належить до нормативного акта спеціальної дії, який регулює відносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг. Разом з тим, ст. 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачає, що законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг, крім цього Закону, базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. За змістом ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Статтею 162 ЖК України визначено, що плата за користування жилим приміщенням і за комунальні послуги в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно з частиною 2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Отже, споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користується ними. За приписом ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається із матеріалів справи, відповідач не належним чином сплачує за надані йому послуги з утримання будинку, у зв`язку з чим, згідно з розрахунком наданим позивачем та перевіреного судом, за ним утворилась заборгованість, у розмірі 43176,27 грн., яка складається з 36942,39 грн., сума боргу за надані комунальні послуги, 4341,88 грн., - інфляційні збитки, та 1892,00 грн., - 3% річних. Згідно чч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідачем, всупереч положенню ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів своєчасної та у повному обсязі сплати наданих їй житлово-комунальних послуг та відсутності заборгованості перед позивачем по оплаті цих послуг. Враховуючи вищевикладене, суд вважає встановленим факт порушення прав позивача, тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача суми боргу за спожиті послуги є законними і обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved