Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-20 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. \~ \~В обґрунтування\~позовних вимог\~представник позивача\~зазначив,\~що 04 січня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» та відповідачем був укладений договір позики № 72124697, згідно умов якого відповідач отримав кредит в сумі 9000 грн., строком на 30 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом. 14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» передає, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні права вимоги до боржників, вказані у реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 8 від 26.07.2023 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 35680,5 грн., з яких: 9000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 26680,5 грн. - сума заборгованості за відсотками. Відповідач порушив умови договору позики і має прострочену заборгованість за договором позики №72124697 в сумі 35680,5 грн., з яких: 9000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 26680,5 грн. - сума заборгованості за відсотками. Враховуючи викладене представник позивача просить стягнути заборгованість за договором позики №72124697 в сумі 35680,5 грн. та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві зазначив про розгляд справи у його відсутність, щодо заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач належним чином повідомлявся про судовий розгляд справи в судове засідання не з`явився, відзив на позов та інших заяв не подав. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч.2 ст.247\~ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. На підставі ст.280\~ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у ній докази в своїй сукупності суд дійшов до наступних висновків: \~ Судом\~встановлено,\~що 04 січня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» та відповідачем був укладений договір позики № 72124697, згідно умов якого відповідач отримав кредит в сумі 9000 грн., строком на 30 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом (а.с.7-8). 14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» передає, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні права вимоги до боржників, вказані у реєстрі боржників (а.с.10-11). Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 8 від 26.07.2023 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 35680,5 грн., з яких: 9000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 26680,5 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с.15). За приписами ч.1, 2ст.\~202\~ЦК \~України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом ч.1, 2ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1ст. 626 ЦК України). В силу ч.1ст.\~628\~ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1ст.\~638\~ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч.1ст.\~634\~ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.205,207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19. Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномуст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до п. 6 ч. 1ст.\~3\~вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно з ч. 1ст.\~1054\~Цивільного кодексу\~України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч. 1ст.\~1048\~цього ж\~Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525\~Цивільного кодексу\~України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. З врахуванням встановлених обставин справи та досліджених доказів, суд доходить висновку про укладеність договору позики №72124697 від 04.01.2023 року, однак відмовляє в задоволенні позовних вимог з огляду на те, що позивачем не надано доказів виконання ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» своїх зобов`язань за вказаними договорами позики, а саме перерахування коштів [PERSON] . Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Аналогічні за змістом висновки, викладені і у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №755/2284/16-ц. При цьому, у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит. Позивачем ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не було надано жодного первинного документу, який би засвідчив, що позикодавцем були перераховані грошові кошти відповідачу в розмірах, що передбачені договором позики та кредитними договорами, а відповідач ці кошти отримав. Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування. Тобто, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням ним процесуальних дій. Наявні в матеріалах справи розрахунки заборгованості за кредитними договорами містять інформацію про розмір заборгованості. Однак вказані розрахунки заборгованості не містять відомостей щодо розрахунку заборгованості за період з часу укладення кредитних договорів, які б дозволили суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит, та правильність нарахування відсотків за користування кредитними коштами (розмір відсотків та період їх нарахування, суми внесені боржником в рахунок виконання кредитних зобов`язань). Будь-яких інших доказів щодо підтвердження заборгованості відповідача за укладеними кредитними договорами позивачем суду не надано. Ураховуючи викладене, суд відмовляє в задоволенні позову. Відмовляючи в задоволенні позову суд не стягує з відповідача на користь позивача судові витрати.

Outcome: dismissed