Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-26 00:00:00

У липні 2024 року ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ УКРАЇНА" через свого представника - адвоката Городніщеву Є.О. звернулось до Вільнянського районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В позові посилається на те, що 29.09.2021 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "АВЕНТУС УКРАЇНА" та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" було укладено електронний договір № 4846875 про надання споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА", затверджених наказом № 53-ОД від 16.01.2020 та розміщених їх сайті https://creditplus.ua/ru/documents. Згідно умов кредитного договору сума кредиту складає 20000 грн (п. 1.3. Кредитного договору), строк кредиту 30 днів, дата повернення кредиту (29.10.2021) вказується в Графіку платежів, що є Додатком № 1 до цього Договору, строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах, визначених у Розділі 4 цього Договору (п. 1.4. Кредитного договору). ТОВ"АВЕНТУС УКРАЇНА" свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 20000 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] . В свою чергу, відповідач не виконував взятих на себе зобов`язань по сплаті кредиту та відсотків. Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед кредитором, 17.01.2023 між ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА", як клієнтом, та позивачем ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ УКРАЇНА", як фактором, було укладено Договір факторингу № 17.01/23-Ф, за умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за вказаним Кредитним договором. Отже, до ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ УКРАЇНА" відповідно до укладеного Договору факторингу № 17.01/23-Ф від 17.01.2023 перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за Кредитним договором № 4846875 від 29.09.2021 у розмірі 64080 грн., яка складається із: 20000 грн - сума кредиту, 44080 грн - сума процентів за користування кредитом, яку позивач просить стягнути з відповідача разом з судовими витратами. Ухвалою суду від 10.07.2024 справу прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, призначено судове засідання. Цією ж ухвалою задоволено клопотання представника позивача та витребувано від Акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" інформацію щодо підтвердження факту належності платіжної картки [NUMBER] [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), а також щодо підтвердження факту зарахування 29.09.2021 на дану платіжну картку, банком-емітентом якої є АТ КБ "ПРИВАТБАНК", коштів у сумі 20000 грн від ТОВ "АВЕНТУС Україна" (код ЄДРПОУ 41078230). 07.08.2024 на електронну пошту та 13.08.2024 через канцелярію суду від АТ КБ "ПРИВАТБАНК" надійшов лист про неможливість надання відповіді на ухвалу суду у встановлений строк, додатково повідомлено, що відповідь буде підготовлена та направлена протягом 10 робочих днів з моменту отримання даного листа. 16.08.2024 на адресу суду від АТ КБ "ПРИВАТБАНК" на виконання ухвали суду надійшов лист, згідно з яким на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) в банку емітовано карту № [NUMBER] IBAN [NUMBER] , на яку 29.09.2021 здійснено переказ коштів на суму 20000,00 UAH. Інформація про платника відсутня. 25.09.2024 на адресу суду в електронній формі з використанням сервісу "Електронний суд" від представникавідповідача - адвоката Ведмедовської Г.О. про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді. 15.10.2024 на адресу суду в електронній формі з використанням сервісу "Електронний суд" від представникавідповідача - адвоката Ведмедовської Г.О. надійшов відзив на позовну заяву, у якому остання, не погоджуючись з позовними вимогами, зазначає, що на обґрунтування позовних вимог щодо наявності заборгованості по кредитному договору № 4846875 позивач надав такі докази: копію електронного договору № 4846875 від 29.09.2021; паспорт споживчого кредиту; картку обліку договору № 4846875 від 29.09.2021; договір факторингу № 17.01/23-Ф від 17.01.2023; платіжну інструкцію від 23.01.2023; витяг з реєстру боржників; договір про надання послуг з переказу платежів від 08.07.2020; лист ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" від 01.12.2021 щодо суми заборгованості у розмірі 31780 грн; лист-відповідь АТ КБ "ПРИВАТБАНК" від 28.06.2024. Разом з тим, позивачем не надано первинні документи, які підтверджують перерахування суми кредиту на вказані у кредитному договорі реквізити. Таким чином, позивачем не надано доказів на підтвердження отримання відповідачем кредиту в ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА", у зв`язку з чим, на думку представника відповідача, доводи позивача щодо виникнення договірних відносин між ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" та відповідачем не підтверджені належними доказами, а тому такі вимоги є необґрунтованими. Крім того, представник відповідача вважає, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження права грошової вимоги позивача до відповідача, оскільки долучений до позовної заяви витяг з реєстру боржників не містить підписів сторін. Не погоджується представник відповідача і з обрахунком процентів за користування кредитом, зазначивши, що за умовами кредитного договору строк надання кредиту становить 30 днів (п. 1.4. Договору), а оскільки відповідач не звертався до ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" із заявою щодо пролонгації договору, інші належні та допустимі докази пролонгації кредитного договору № 4846875 від 29.09.2021 матеріали справи не містять, отже, відсотки за користування кредитом мають бути нараховані виключно за 30 днів, відтак нарахування процентів за період з 30.10.2021 по 24.02.2022 є безпідставними. Також у відзиві представник відповідача висловила заперечення щодо витрат на правничу допомогу, оскільки вважає, що вартість заявлених послуг є явно неспівмірною зі складністю справи та витраченим часом, що свідчить про штучне збільшення розміру вартості наданих адвокатом робіт та послуг. Зазначає, що даний спір є спором незначної складності, позовна заява є шаблонною, а обсяг досліджених доказів невеликий. За таких обставин, представник відповідача просить відмовити ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ УКРАЇНА" у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 23.10.2025 на адресу суду в електронній формі з використанням сервісу "Електронний суд" від представника позивача - адвоката Городніщевої Є.О. надійшла відповідь на відзив, у якій остання зазначила, що кредитний договір № 4846875 від 29.09.2021 укладений у вигляді електронного документу шляхом обміну електронними повідомленням з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України "Про електронну комерцію". На підтвердження укладання Договору про надання споживчого кредиту з ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" позивачем було надано електронний доказ в паперовій формі, який було підписано шляхом зазначення одноразового ідентифікатора "А460966", який відповідно до вимог чинного законодавства був власноручно введений відповідачем для електронного підпису, відповідно до ч. 6, ч. 8 ст. 11, ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію", що свідчить про те, що відповідач ознайомився та погодився з умовами договору, а тому сторони досягли всіх істотних умов та уклали в належній формі кредитний договір. Відповідач, оформлюючи кредитним договір, заходить на Веб-сайт ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА", реєструється та створює електронний кабінет, в якому йому надходить текст Кредитного договору та де він має змогу ознайомитись з Правилами, Паспортом споживчого кредиту, інформацією, передбаченою ч. 2 ст. 12 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", ліцензією, фінансовим звітом тощо. Доступ до особистого кабінету клієнта має тільки відповідач. Таким чином, 29.02.2021 між ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" було досягнуто згоди щодо всіх суттєвих вимог та укладено електронний Договір № 4846875 про надання споживчого кредиту. Переказ коштів, виданих в рамках Кредитного договору, здійснено шляхом перерахування на банківську картку № [NUMBER] , яку відповідачем вказано особисто в заяві на отримання Кредиту. Кредитні кошти відповідачу перераховувалися за допомогою платіжного провайдера, що має відповідну ліцензію, у спосіб, обумовлений умовами кредитного договору. Оскільки ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" не є банківському установою, то, відповідно, позбавлене можливості відкривати будь-які рахунку для клієнтів, і, як наслідок, формувати платіжні доручення та виписки за такими рахунками не може. Як на підставу своїх вимог щодо стягнення заборгованості позивачем надано розрахунок заборгованості по кредитному договору, який оформлений належним чином, підписаний директором ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" та скріплений печаткою Товариства. Враховуючи наведене, представник позивача вважає, що факт укладення правочину та отримання відповідачем коштів у сумі 20000 грн не може бути спростований, а нарахування процентів за користування кредитними коштами здійснено в межах строку користування кредитом, враховуючи вимоги чинного законодавства та на підставі умов Кредитного договору. Щодо реєстру боржників представник позивача зазначає, що до позовної заяви додано належним чином оформлений витяг з даного реєстру, оскільки сам реєстр боржників містить персональні дані інших осіб, розголошення яких суперечить положенням Закону України "Про захист персональних даних". Щодо судових витрат представником позивача зазначено, що позивачем документально доведено понесені витрати на правову допомогу, тому у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення. На підставі викладеного, представник позивача просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. У судове засідання представник позивача не з`явилась, звернулась до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, наполягала на задоволенні позову з підстав, що в ньому зазначені. Представник відповідача заперечувала проти позовних вимог, просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, примусове виконання обов`язку в натурі (п. 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Згідно зі ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Положеннями ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ст. 634 ЦК України) . Згідно з ч. 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію"). За положеннями ст. 12 вищевказаного Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Матеріалами справи підтверджено та не заперечується сторонами, що 29.09.2021 між ТОВ "Авентус Україна" та [PERSON] було укладено електронний договір № 4846875 про надання споживчого кредиту, за умовами якого відповідачу надано 20000 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача на строк 30 днів. Договір № 4846875 про надання споживчого кредиту підписано відповідачем електронним підписом 29.09.2021 14:15:36 шляхом зазначення одноразового ідентифікатора А460966, відповідно до ч. 6, ч. 8 ст. 11, ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію". Отже, наведене свідчить, що відповідач ознайомився і погодився з умовами договору, тобто сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, а подані позивачем паперові копії електронних документів є допустимими письмовими доказами відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію". Відповідно до пункту 2.1 Договору кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки, реквізити якої надані Споживачем Товариству з метою отримання кредиту. Довідкою ТОВ "ФК "Контрактовий дім" підтверджено, що 29.09.2021 о 14:16 годині ТОВ "Авентус Україна" виконало свої зобов`язання за договором та перерахувало на картку № [NUMBER] , номер якої надано йому позичальником та вказано в кредитному договорі, кредитні кошти в сумі 20000 грн. За інформацією АТ КБ "ПРИВАТБАНК", наданою на виконання ухвали суду про витребування доказів, підтверджено, що на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) в банку емітовано карту № [NUMBER] IBAN [NUMBER] , на яку 29.09.2021 здійснено переказ коштів на суму 20000,00 UAH. Доказів того, що банківська картка з відповідним номером [PERSON] не належить, матеріали справи не містять та відповідачем не спростовано. Виходячи з наведеного, судом встановлено, що позивачем надано належні та допустимі докази укладення кредитного договору та отримання [PERSON] кредитних коштів у сумі 20000 грн. Також позивачем наданий поденний розрахунок заборгованості (Картка обліку Договору), який узгоджується з умовами договору споживчого кредиту і є достатнім та допустимим доказом розміру заборгованості [PERSON] за цим договором. Згідно з Карткою обліку Договору (розрахунок заборгованості) заборгованість за кредитним договором відповідача становить: 20000 грн - за сумою кредиту, 44080 грн - за процентами за користування кредитом. Умовами договору № 4846875 про надання споживчого кредиту передбачено нарахування процентів за користування кредитом. Слід наголосити, що кожна кредитна справа має свої ознаки та характеристики, які її відрізняють. Так, у постанові Великої палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 910/1238/17 касаційний суд дійшов висновку, що проценти за користування кредитом - проценти, які нараховуються в межах строку кредиту (позики), визначені у договорі. Такі проценти розуміються як проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором або законом, які сплачує позичальник. Порядок їх виплати врегульований ч. 1 ст. 1048 ЦК України. Проценти за неправомірне користування чужими грошовими коштами - проценти, які нараховуються внаслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, порядок виплати якого врегульований ч. 2 ст. 625 ЦК України, у зв`язку з чим такі проценти можуть бути стягнуті після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування. Відповідно до п. 1.5. вказаного договору стандартна процентна ставка становить 1,90 % в день та застосовується: - у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4. цього Договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки; - у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою Споживача, відповідно до п. 4.2. Договору; - у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п. 4.3. Договору. Знижена процентна ставка 0,95 % в день застосовується відповідно до наступних умов. Якщо Споживач у межах строку, визначеного в п. 1.4. цього Договору або протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку, здійснить повне погашення кредитної заборгованості або протягом такого строку за ініціативою Споживача відбудеться продовження строку кредиту на новий строк, Споживач як учасник Програми Лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Споживач за стандартною процентною ставкою до дати фактичного повернення кредиту, але в будь-якому випадку не більше ніж за період строку кредиту, зазначеного в п. 1.4. Договору, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. Згідно з п. 4.1. вказаного договору строк кредиту може бути продовжено: - за ініціативою Споживача на кількість днів, зазначену в п. 1.4. Договору, якщо між Сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження в порядку, визначеному п. 4.2. Договору; або - в порядку автопролонгації, на кількість днів та відповідно до умов, визначених в п. 4.3. Договору. Пунктом 4.2. вказаного договору визначено порядок продовження строку кредиту за ініціативою Споживача. Зокрема, визначено, що Споживач, у випадку якщо заборгованість за кредитом складає не менше 400 грн (включно) може ініціювати продовження строку користування кредитом. Пропозиція (оферта) Споживача щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь Товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку Товариство може надати протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій Споживачем (п. 4.2.2.). Якщо Споживач здійснюючи вказаний платіж не бажає продовжувати строк користування кредитом, Споживач зобов`язаний повідомити про це Товариство в один із вказаних способів: - перед здійсненням платежу здійснити в Особистому кабінеті дії, що направлені на часткове повернення заборгованості за кредитом, а саме натиснути в Особистому кабінеті в Розділі "Мої кредити" клавішу "внести платіж" в меню "Часткове погашення кредиту"; або - протягом 24 годин з моменту внесення платежу направити на поштову скриньку Товариства info@creditplus.ua (в тому числі з використанням сервісу направлення повідомлень Товариству, що розміщений на Веб-сайті в Розділі "Зворотній зв`язок" вибравши категорію "Часткове погашення без пролонгації") повідомлення про необхідність зарахування такого платежу в часткове погашення заборгованості за кредитом, з обов`язковою вказівкою в такому повідомленні номеру та дати цього Договору та суми здійсненого платежу. В іншому разі здійснений Споживачем платіж буде розцінений Товариством як пропозиція (оферта) Споживача щодо продовження строку користування кредитом. Судом встановлено, що 31.10.2021 відповідач здійснив оплату процентів, нарахованих за користування кредитом, у сумі 6460,00 грн на рахунок Кредитора, не здійснивши при цьому дій щодо повідомлення Кредитора про небажання продовжувати строк користування кредитом, у зв`язку з чим, відповідно до п. 1.4. та 4.2. договору № 4846875 про надання споживчого кредиту відбулося продовження строку кредиту ще на 30 днів (до 30.11.2021) з стандартною процентною ставкою 1,90% в день. Відповідач був повідомлений про пролонгацію вказаного договору шляхом направлення текстового повідомлення на номер мобільного телефону [NUMBER] , відповідно до вимог п. 4.2.3. договору № 4846875 про надання споживчого кредиту. Пунктом 4.3. вказаного договору визначено порядок автопролонгації строку кредиту. Сторони домовилися, що у випадку якщо у Споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача, відповідно до п.п. 4.2.2.-4.2.4. договору. Тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту (п. 4.3.1.) Споживач дає згоду на автопролонгацію строку кредиту на умовах передбачених в пп. 4.3.1. Договору. Споживач вважається таким, що прострочив повернення кредиту, якщо після закінчення періоду автопролонгації у споживача наявна заборгованість за кредитом та не відбулося продовження строку кредиту за ініціативою споживача, у порядку передбаченому п.4.2. Договору (п. 4.3.2.). 30.11.2021 відповідач свої зобов`язання перед Кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, а також не уклав угоду щодо пролонгації строку дії кредитного договору, у зв`язку з чим на підставі п. 4.3. вказаного договору кредитний договір було автопролонговано, а строк користування кредитом було продовжено на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль. Також відповідачеві 01.12.2021 було надіслано повідомлення про автопролонгацію. Усі зазначені дані відображено у Картці обліку договору, що надана до позовної заяви та є належним та допустимим доказом у справі. Так, нарахування процентів за користування кредитними коштами здійснювалося первісним кредитором з 29.09.2021 до 28.10.2021 за зниженою процентною ставкою 0,95 % в день, заборгованість за які сплачена відповідачем 31.10.2021, у зв`язку з пролонгацією та подальшою автопролонгацією нарахування процентів також здійснювалося з 01.11.2021 по 24.02.2022 за стандартною процентною ставкою 1,90% в день, тобто у межах нового строку кредиту, визначеного пролонгацією, що було узгоджено сторонами кредитного договору. Отже, розмір заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 44080 грн (20000 грн * 1,90% * 116 днів) є доведеним та узгоджується із умовами кредитного договору. Слід зазначити, що відповідно до п. 10.8. вказаного договору, підписуючи цей Договір, Споживач підтверджує, зокрема, що: - перед укладенням цього Договору йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація: а) за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту) відповідно до ст. 9 Закону України "Про споживче кредитування"; б) вказана в ч. 1, 2 ст. 12 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" та розміщена на Веб-сайті; - він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, ТОВ "АВЕНТУС Україна", (далі - Правила), що розміщені на Веб-сайті та затверджені наказом № 53-ОД від 16.01.2020, повністю розуміє їх, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Таким чином, суд знаходить доведеними та обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за сумою кредиту - 20000 грн, а також заборгованості за процентами за користування кредитом - 44080 грн. При цьому суд звертає увагу на те, що саме по собі ненадання позивачем до позовної заяви первинних документів, які підтверджують перерахування суми кредиту на вказані у кредитному договорі реквізити, не може слугувати підставою для відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення кредитної заборгованості, оскільки кредитний договір є укладеним з моменту його підписання обома сторонами, а надання кредитних коштів є виконанням кредитного договору з боку кредитора. Крім того, ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ УКРАЇНА" є фінансовою установою, яка здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг, надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Позивач не є банківською установою в розумінні Закону України "Про банки і банківську діяльність". Вони не відкривають рахунки, а здійснюють послуги з переказу коштів без відкриття рахунку. Згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом згідно зі статтею 514 цього кодексу. Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України; (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України). Відповідно до договору факторингу № 17.01/23-Ф від 17.01.2023, укладеного між ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ УКРАЇНА" та ТОВ "Авентус Україна", позивач набув статусу нового кредитора відповідача за договором № 4846875 про надання споживчого кредиту від 29.09.2021. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Судовим розглядом встановлено, що договір № 4846875 про надання споживчого кредиту від 29.09.2021 та договір факторингу № 17.01/23-Ф від 17.01.2023 відповідачем не оспорені, в установленому законом порядку недійсними їх не визнано, а тому в силу положень ст. 204 ЦК України підлягають до виконання. Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Змагальність сторін є одним із основних принципів цивільного судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір,

Outcome: partial