Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, у якому просить суд стягнути з Комунального навчального закладу "Кмитівська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат" на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у період з 30.08.2023 року до 20.02.2024 року у розмірі 47 520 грн. В обґрунтування вимог зазначив, що понад 10\~роківвін працював на посаді завідувача КНЗ «Кмитівська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат» Житомирської обласної ради. Наказом директора КНЗ "Кмитівська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат" від 30.08.2023 № 92-к, його було звільнено з займаної посади на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП. Рішенням Коростишівського районного суду від 21.02.2024 року у справі №935/3140/23 скасовано вказаний вище наказ про його звільнення та поновлено його на посаді завідувача КНЗ «Кмитівська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат» Житомирської обласної ради з 31.08.2023 року. Внаслідок чого він фактично недоотримав заробітну плату за період вимущеного прогулу. У зв`язку з порушення своїх трудових прав на підставі ст. 94, 235 КЗпП України, 43 Конституції України, просить суд стягнути з відповідача на його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу за вказаний вище період (6 місяців) у розмірі 47 520 грн., з урахуванням того, що середньоденна заробітна плата становить 264 грн..(264 грн. х 6 місяців = 47 520 грн.) Представник позивача - адвокат Кукарека К.С. у судовому засіданні позов підтримала та просила суд його задовольнити з наведених у позові підстав. Вказала, що при обрахунку розміру середньоденної заробітної плати враховувала, що останніми двома місяцями роботи позивача були квітень 2022 року (розмір заробітної плати 9\~416,64 грн.) та травень 2022 року (розмір заробітної плати 6398,90 грн.). Пояснила, що позивач покинув територію України у квітні 2022 року та не повертався до дати звільнення, тому саме квітень та травень 2022 року є останніми двома місяцями роботи відповідача, враховуючи, що у квітні нараховують зарплата за березень, а у травні за квітень. Не погодилася із наданим відповідачем розрахунком середнього заробітку. Представник відповідача у судове засідання не з`явився про дату час та місце розгляду повідомлений налженим чином. Надіслали до суду письмові пояснення заперечили щодо задоволення позову, вказали про можливий розгляд справи без їх участі. В обгрунтування заперечень вказують, що наданий позивачем розрахунок здійснено із порушенням вимог Порядку обчислення\~середньої заробітної\~плати,\~затвердженого Постановою\~Кабінету Міністрів\~України від\~8\~лютого 1995\~р.\~№ 100. Вказують, що з огляду на періоди перебування у простої, у відпустках та періоди тимчасової непрацездатності, останніми місяцями роботи позивача [PERSON] є березень та квітень 2022 року, враховуючи, що середньоденний заробіток позивача становить 252,80 грн. в день. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши надані докази на засадах змагальності, в межах позовних вимог, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 21 лютого 2024 року визнано незаконним та скасовано наказ т.в.о директора школи КНЗ «Кмитівська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат» Житомирської обласної ради Пінчука В.В.\~ від 30.08.2023 №92-к «Про звільнення [PERSON] ». [PERSON] поновлено на посаді завідувача господарством КНЗ «Кмитівська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат» Житомирської обласної ради з 31.08.2023 року. Згідно відомостей вказаних довідці форми ОК-5 Пенсійного фонду України\~слідує, що КНЗ "Кмитівська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат» здійснювали нарахування заробітної плати [PERSON] , яка становила у серпні 2023 року 4\~259,05 грн.(місяць звільнення), у квітні 2023 року 8\~163,80 грн., у червні 2022 року 1892,05 грн. Відповідно до довідки про заробітну плату від 02.12.2024 року наданої т.в.о. директора КНЗ "Кмитівська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат» В.Пінчуком слідує, що заробітна плата [PERSON] у березні 2022 року становила 3380,12 грн. за 17 робочих дінв, у квітні 2022 року становила 3951,12 грн. за 12 робочих днів. Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, та на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.\~ Частиною другою статті 235 КЗпП України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» зазначено, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. При цьому, враховується положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100. Законодавством не передбачено будь-яких підстав для зменшення розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу за певних обставин (отримання вихідної допомоги по безробіттю, отримання заробітної плати за новим місцем роботи, допомога по тимчасовій працездатності, середній заробіток на період влаштування та ін.). Аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 826/808/16. Згідно з вимогами ч.1\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 21 лютого 2024 року рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області, яке набрало законної сили 23.03.2024 року, визнано незаконним та скасовано наказ т.в.о директора школи КНЗ «Кмитівська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат» Житомирської обласної ради Пінчука В.В.\~ від 30.08.2023 №92-к «Про звільнення [PERSON] ». Позивача [PERSON] поновлено на посаді завідувача господарством з 31.08.2023 року. Таким чином період вимушеного прогулу є період часу з 31.08.2023 року (так як день звільнення є останній робочий день) до 21.02.2024 року (день ухвалення рішення судом). Разом із тим суд не погоджується із наданим позивачем та відповідачем розрахунком. Твердження представника позивача про те, що останніми двома місяцями роботи позивача є березнь 2022 року та квітень 2022 року, суд не приймає, оскільки вказане спростовується наданими позивачем відомостями вказані у довідці форми ОК-5 Пенсійного фонду України. Будь-яких інших доказів, що вказували б на інший розмір заробітної плати чи посадового окладу позивача суду не надано. Так, відповідно до відомостей вказаних довідці форми ОК-5 Пенсійного фонду України\~ слідує, що останіми двома місцями перед звільненням позивача є квітень 2023 року у якому заробітна плата становила 8163,80 грн. та червень 2022 року у якому заробітна плата становила 1892,05 грн. У період з липня 2022 року до березня 2023 року, та у період з травня 2023 до липня 2023 року нарахування заробітної плати не здійснювалося. Відповідно до п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100, слідує, що середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин). Кількість робочих днів у квітні 2023 року становила 22 дні, у червні 2022 року 22 робочі дні. Таким чином середньоденний заробіток [PERSON] становить 239,43 грн. (10\~055,85 грн. : 42 дні). Розмір середнього заробітку за час вимушеного прошулу за період з 31.08.2023 року до 21.02.2024 року становить 29\~928,13 грн. (без урахування податків та обов`язкових платежів), з розрахунку: 239,43 грн. (середньоденний заробіток) х 125 робочих днів. З урахуванням зазначених вище норми законодавства, суд дійшов до висновку, що відповідач має право на відшкодування середнього заробітку за час вимушеного прогулу внаслідок незаконного звільнення за період з 31.08.2023 року до 21.02.2024 року, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у розмірі 29\~928,13 грн., які слід стягнути з відповідача. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі\~ 1211,20 грн. Враховуючи викладене вище, на підставі ст. 235 КЗпП і

Outcome: partial