Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 28 січня 2021 року. Позивачка вважає, що подальше продовження шлюбних відносин із відповідачем неможливе, через різні погляди на сімейне життя, на сімейні обов`язки з приводу ведення спільного господарства та спільного побуту, виховання дитини. Вказує, що на даний час проживають окремо, не підтримують подружніх стосунків, втратили почуття любові та розуміння один до одного. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. Наміру зберегти сім`ю з відповідачем у неї немає, примирення не можливе. Вважає, що їх сім`я розпалась остаточно, шлюб носить формальний характер, а тому подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе і суперечить її інтересам. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. У позовній заяві представник позивача адвокат Герасимчук О.О. просить розглянути справу без участі позивача та її представника. Крім того, представник позивача у позовній заяві просить стягнути з відповідача витрат на правничу допомогу в сумі 5 000,00 грн. Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3\~ст. 211 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі\~ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності позивача та його представника. Відповідач двічі належним чином повідомлений судом про дату час та місце розгляду справи шляхом направлення на адресу [PERSON] ( [ADDRESS] ), зареєстровану у встановленому законом порядку, і яка підтверджується інформацією з Єдиного державного демографічного реєстру від 27.11.2024 вих. № 927245, ухвали про відкриття провадження у справі та судової повістки. Вказана кореспонденція з штриховим ідентифікатором 0610212032630 повернулась до суду органом поштового зв`язку з причиною повернення - «адресат відсутній за вказаною адресою». У зв`язку з цим розгляд справи було відкладено на 17.01.2025. Однак відповідач і в дане судове засідання не з`явився, судова кореспонденція з штриховим ідентифікатором 0690280894342 повернулась до суду органом поштового зв`язку з довідкою, у якій вказано причини повернення - «адресат відсутній за вказаною адресою». Згідно з п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до п. 4, ч. 8 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. За вказаних обставин відповідач вважається повідомленим належним чином про дату час та місце розгляду справи. Згідно з ч. 1 ст. 223, п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Враховуючи, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв та клопотань не подавав, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає заявлені вимоги законними та обґрунтованими, у зв`язку з чим вони підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 28 січня 2021 року, актовий запис № 19. Від шлюбу у сторін [INFO] народився син [PERSON] . Причиною вимог про розірвання шлюбу є різні погляди на сімейне життя, на сімейні цінності, невідповідність характерів та неможливість продовжувати шлюбне життя у зв`язку з чим фактично шлюбні відносини між ними припинені. Примирення і подальше спільне проживання неможливе і суперечить інтересам позивача, шлюб носить формальний характер. Згідно із\~Постановою Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до\~статті 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частина перша статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Частина 3\~статті 105 СК України\~визначає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до\~ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. За частиною 2\~статті 112 СК України\~суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в частині 1 підпункту «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу та посилається на те, що шлюб між ними носить формальний характер, подружні відносини припинено, подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити її інтересам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 968,96 грн витрат по сплаті судового збору. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Із положень ч.ч. 1-5 ст. 137 ЦПК України слідує, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. В силу ч.ч. 2, 3, 8 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що сторона, на користь якої ухвалене судове рішення, має право на відшкодування понесених судових витрат, у тому числі витрат на професійну правничу допомогу. До складу витрат на професійну правничу допомогу включаються витрати з оплати винагороди адвоката за здійснення представництва інтересів учасника справи в суді та надання інших видів правової допомоги клієнту. На підтвердження відповідних витрат на правову допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг, акт прийому-передачі наданих послуг). На підтвердження наданих адвокатом послуг та виконаних робіт представником позивача надано договір про надання правової допомоги від 13.11.2024. який укладено між позивачкою [PERSON] та адвокатом Герасимчук О.О., відповідно до умов якого клієнт сплачує адвокату за надання правової допомоги гонорар в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн за розгляд справи в суді першої інстанції (розділ 3 договору п.3.1), ордер на надання правничоїх допомоги від 25.11.2024 та свідоцтво про право на занняття адвокатською діяльністю, видане Герасимчуку О.О. Визначаючи розмір витрат на правничу допомогу, яка підлягає стягненню з відповідача суд враховує характер правовідносин спір щодо яких вирішувався у спрощеному позовному провадженні, обсяг підготовлених адвокатом доказів, розгляд справи за відсутності адвоката. Виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру суд дійшов висновку про стягнення з відповідача 3\~000,00 витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved