Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-26 00:00:00

І. Правовідносини сторін 13.12.2024 [PERSON] , від імені та в інтересах якого діє адвокат Зибінська Г.В (далі Позивач) звернувся до суду з позовом до Малодівицької селищної ради Прилуцького району (далі Відповідач) про визнання права власності на спадкове майно, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] (до перейменування Кірова, 13 та Кірова, 16) в порядку спадкування за заповітом після смерті померлої [INFO] [PERSON] . Мотивує свої вимоги тим, що [PERSON] померла [INFO] . Після її смерті відкрилась спадщина, єдиним спадкоємцем якої за заповітом є позивач. Звернувшись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом, йому було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Тому позивач звернувся з відповідним позовом до суду. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 19\~грудня 2024\~року відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого судового розгляду в загальному провадженні на 16 січня 2025 року. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 16 січня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду на 27 січня 25 року. ІІІ. Позиції сторін. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, але надали суду заяву, в якій просять розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримують. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, але надав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). [PERSON] народилася [INFO] та є бабою [PERSON] (а.с. 10). 18 березня 1985 року [PERSON] склала заповіт, яким заповіла все своє майно [PERSON] (а.с. 12). [PERSON] померла [INFO] (а.с. 11), спадкоємцем за заповітом якої являється [PERSON] . Згідно з довідкою № 143 від 25.01.2002 виданої виконкомом Малодівицької селищної ради Прилуцького району Чернігівської області [PERSON] за власний рахунок захоронив свою бабу [PERSON] , померлу [INFO] (а.с. 17) Як убачається з копії спадкової справи № 19/2016, заведеної приватним нотаріусом Прилуцького районного нотаріального округу Сидоренко Л.О. 01.02.2002 року із заявою про прийняття спадщини звернувся [PERSON] , як спадкоємець за заповітом (а.с. 32-41). Із листа приватного нотаріуса Прилуцького районного нотаріального округу Сидоренко Л.О. від 06.11.2024 № 459/02-31 вбачається, що [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок у зв`язку з відсутністю документів які б підтверджували належність майна спадкодавцеві, а саме відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно за спадкодавцем (а.с. 20). Щодо майна, розташованого за адресою [ADDRESS] заведено інвентаризаційну справу на ім`я власника - [PERSON] (а.с. 13-14). Згідно з довідкою № 1638 від 07.10.2024 виданої виконавчим комітетом Малодівицької селищної ради Прилуцького району Чернігівської області вулиця Кірова в селі Мала Дівиця змінена на вулицю Грушевського рішенням 16 сесії 23 скликання Малодівицької селищної ради від 29 травня 2001 року (а.с. 16). Як убачається з листа №2068 від 17.10.2024 право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] не зареєстровано. Зміна адреси з [ADDRESS] та [ADDRESS] на [ADDRESS] на підставі рішення №15 Малодівицької селищної ради від 08.08.1968р (а.с. 18). Відповідно до звіту про незалежну оцінку майна розташованого за адресою [ADDRESS] ринкова вартість нерухомого майна становить 43\~367 грн (а.с. 15). V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. За змістом статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі статтею першою Протоколу 1 до Конвенції про захист прав і основних свобод людини кожна людина має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 328 ЦК України передбачено,що право власності набувається на підставах,що незаборонені законом,зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Частиною першою статті 15 та пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема , визнання права. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з ч. 1 та ч. 5 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Згідно п. 23 постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Ч. 1 ст. 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Ст. 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України ). Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. VІ. Висновки суду. Судом встановлено, що [INFO] [PERSON] , яка була власницею нерухомого майна, розташованого за адресою [ADDRESS] та [ADDRESS] , назва якої змінена на « [ADDRESS] » на підставі рішення №15 Малодівицької селищної ради від 08.08.1968 р, склала заповіт, яким заповіла все своє майно [PERSON] . Після смерті [PERSON] [INFO] її онук, [PERSON] , у встановленому законом порядку та строки, а саме 01.02.2002, звернувся з заявою про прийняття спадщини, однак останній не має можливості належним чином зареєструвати своє право на спадкове майно, так як приватним нотаріусом Прилуцького районного нотаріального округу Сидоренко Л.О. йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок у зв`язку з відсутністю документів які б підтверджували належність майна спадкодавцеві. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає встановленим, що [PERSON] як спадкоємець за заповітом, своєчасно прийняв спадщину після померлої [INFO] [PERSON] , так як подав до державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, однак не може оформити свої спадкові права у позасудовому порядку у зв`язку з відсутністю документів які б підтверджували належність майна спадкодавцеві, що є підставою для визнання за позивачем права власності в порядку спадкування на зазначене спадкове майно.При цьому вказане майно належало спадкодавцеві, що підтверджується інвентаризаційно-тиехнічними документами Прилуцького МБТІ, однак право власносоті на нього не було зареєстрпвоане спадкодавцем згідно із Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Суд установив також, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а вимоги позивача обґрунтовані. Відповідно до статті 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд вважає, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи і інтереси інших осіб. Отже, позовна заява підлягає задоволенню. VІІ. Розподіл судових витрат. Судові витрати суд залишає за позивачем, оскільки він просив їх не розподіляти.

Outcome: approved