Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-28 00:00:00

24 грудня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (надалі також позивач, ТОВ «Факторинг Партнерс») через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему «Електронний суд» звернулось до Новосанжарського районного суду Полтавської області з позовною заявою [PERSON] (надалі також відповідач, [PERSON] ) про стягнення заборгованості за договором № 4456697 від 12 грудня 2021 року в розмірі 29462 грн 50 коп., а також понесених судових витрат. Після отримання відповіді від Виконавчого комітету Нехворощанської сільської\~ради Полтавського\~району Полтавської\~областіна запит суду про зареєстроване місце проживання [PERSON] , [INFO] , за № 02-20/1657(а.с. 54), суд своєю ухвалою від 26 грудня 2024 року прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі, вирішив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 55). Ухвалою суду від 29 грудня 2024 року вирішено здійснювати заочний розгляд справи. Аргументи учасників справи В обґрунтування своїх вимог ТОВ «Факторинг Партнерс» посилалось на те, що 12 грудня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальність «Мілоан» (надалі\~також \~ТОВ «Мілоан») та [PERSON] укладено договір № 4456697, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 10000 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 7500 грн, за ставкою 2,5% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, стандартна процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду. Договір укладено в електронній формі, шляхом підписання електронним підписом відповідачки, вчиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, а саме: надало відповідачці кредит у розмірі, встановленому в договорі. Однак, відповідачка свої зобов`язання за договором не виконала, не повернула своєчасно позичальнику грошові кошти для погашення заборгованості, відповідно до умов договору, не сплатила заборгованість за процентами та комісією. У подальшому, 26 липня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір факторингу № 26-07/2024, відповідно до якого ТОВ «Міолан» відступило ТОВ «Факторинг Партнерс» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором № 4456697 від 12 грудня 2021 року, що був укладений між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] . Таким чином, ТОВ «Факторинг\~Партнерс» набуло права грошової вимоги, в тому числі і до відповідачки в сумі 29462 грн 50 коп., що складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 9500 грн 00 коп., заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги в сумі 18062 грн 50 коп. та заборгованість за комісіями в сумі 1900 грн 00 коп. На даний час, відповідачка ухиляється від виконання своїх зобов`язань щодо погашення кредитної заборгованості, з огляду на що, позивач звернувся до суду з відповідним позовом та просив стягнути вказану заборгованість та судові витрати. Позивач у судове засідання явку свого уповноваженого представника не забезпечив, хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином (а.с. 57). У прохальній частині позовної заяви позивач просив здійснювати розгляд справи за відсутності його представника. Зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення (а.с. 4- зі звороту). Відповідачка у судове засідання 29 січня 2025 року не з`явилась, про причини неявки не повідомила, клопотань про відкладення судового засідання не надсилала, заяви про розгляд справи без її участі чи відзиву на позов не надавала. Судова повістка про проведення судового засідання, призначеного на 29 січня 2025 року, разом із ухвалою про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, які направлялись на зареєстровану адресу відповідачки були отримані останньою 03 січня 2025 року (а.с. 58). Згідно з пунктом 1 частини 8 статті 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку. Відповідно до змісту пункту 1 частини 6 статті 272 ЦПК України, днем вручення судового рішення є день вручення судового рішення під розписку. Правом подати до суду відзив на позовну заяву у встановлений в ухвалі строк відповідачка не скористалась. Відповідно до частини 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи неподання відповідачкою відзиву на позов у встановлений судом строк, справа підлягає вирішенню на підставі наявних матеріалів. За вказаних обставин, відповідно до положень частини 1 статті 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне. Обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що 12 грудня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір по споживчий кредит № 4456697 (надалі Договір), підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», відповідно до умов якого, відповідачці надано кредит в розмірі 10000 грн 00 коп., строком на 30 днів з 12 грудня 2021 року, терміном повернення кредиту 11.01.2022, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 7500 грн 00 коп., за ставкою 2,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, стандартна процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (а.с. 17-21). Відповідно до пункту 1.1. Договору Кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених цим договором, на строк визначений п.1.3. Договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п.1.2. Договору (далі кредит), а Позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі плата) у встановлений п.1.4. Договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Згідно з пунктами 1.2.-1.3. Договору, сума (загальний розмір) кредиту становить 10000 грн 00 ком, кредит надається строком на 30 днів з 12 грудня 2021 року (строк кредитування). Відповідно до пункту 1.4. Договору, термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредиту (дата платежу): 11 січня 2022 року. Згідно з підпунктом 1.5.1 пункту 1.5. Договору, комісія за надання кредиту: 1900 грн 00 коп., яка нараховується за ставкою 19,00 % від суми кредиту одноразово. Відповідно до підпункту 1.5.2 пункту 1.5. Договору, проценти за користування кредитом: 7500 грн 00 коп., які нараховуються за ставкою 2,50 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Згідно з пунктом 1.6. Договору, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідно до\~2.3.1\~Договору,\~продовження вказаного\~в п.1.3\~Договору строку\~кредитування може\~відбуватись на\~пільгових або\~стандартних (базових)\~умовах,\~наступним чином: Пролонгація на пільгових умовах: Позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що Кредитодавцем надана така можливість Позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством (далі - Правила), що розміщені на веб-сайті Товариства miloan.ua (далі Сайт Товариства) за посиланням https://miloan.ua/s/documents і є невід`ємною частиною цього Договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом Позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Можливі періоди продовження строку кредитування, максимальні ставки комісії за управління та обслуговування кредиту наведені таблиці. Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за ставкою визначеною п.1.5.2 Договору. Пролонгація на стандартних (базових) умовах: Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у Позичальника відсутня заборгованість перед Кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6 Договору. У випадку, якщо Позичальник протягом періоду на який продовжено строк кредитування(пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах. Відповідно до Додатку № 1 та Додатку № 2 до Договору сторони погодили графік платежів за договором та паспорт споживчого кредиту (а.с. 21-зі звороту-22). Договір про споживчий кредит № 4456697 від 12 грудня 2021 року містить електронний підпис від імені [PERSON] (а.с. 21). Згідно з довідкою про ідентифікацію, відповідачка під час укладення кредитного договору використовувала електронний підпис у формі одноразового ідентифікатора R75786, який був відправлений їй на номер мобільного телефону, зазначений у договорі (а.с. 29). Анкета-заява на кредит № 4456697 крім іншого містить хронологію вчинення дій щодо укладення кредитного договору у формі електронного правочину (а.с. 23). Інформаційною довідкою ТОВ «ФК «Елаєнс» від 13 листопада 2024 року підтверджено перерахування коштів 12 грудня 2021 року в сумі 10000 грн 00 коп. за реквізитами платіжної картки [NUMBER] (а.с. 29-зі звороту). Відповідно до відомості про щоденні нарахування та погашення загальна сума заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Мілоан» за вказаним кредитним договором складала 29462 грн 50 грн (а.с. 30). Судом встановлено, що 26 липня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено Договір факторингу № 26-07/2024, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило «Факторинг Партнерс» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором про споживчий кредит № 4456697 від 12 грудня 2021 року, що був укладений між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] (а.с. 32-34). Відповідно до умов пункту 2.1 Договору Клієнт - Первісний Кредитор відступає за плату своє право грошової вимоги до Боржників строк виконання зобов`язань за якою настав, або яке виникне у майбутньому, а Фактор, здійснивши Фінансування в порядку, передбаченому цим Договором, приймає право грошової вимоги до Боржників, що належить Клієнту, і стає Новим Кредитором за договорами про споживчий кредит, раніше укладеними між Клієнтом і Боржниками. 26 липня 2024 року «Клієнтом» та «Фактором» підписаний акт приймання-передачі Реєстру Боржників в електронному вигляді за Договором факторингу № 26-07/2024 від 26 липня 2024 року (а.с. 37). Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу № 26-07/2024 від 26 липня 2024 року ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за договором про споживчий кредит № 4456697, у загальному у розмірі 29462 грн 50 коп., що складається із заборгованості за кредитом (залишком по кредиту) в сумі 9500 грн 00 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 18062 грн 50 коп. та заборгованості по комісії в сумі 1900 грн 00 коп. (а.с. 7, 38-зі звороту-39). Згідно з платіжною інструкцією «Факторинг Партнерс» здійснило оплату ТОВ «Мілоан» за відступлення прав вимоги (а.с. 38). Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № 4456697 від 12 грудня 2021 року, станом на 06 грудня 2024 року за відповідачкою рахується заборгованість у загальному розмірі 29462\~грн 50\~коп.(а.с. 31). Позивачем зазначено, що заходи досудового врегулювання спору не здійснювались. Проаналізувавши вказані документи, суд встановив, що первинний кредитор свої зобов`язання відповідно до договору про споживчий кредит № 4456697 від 12 грудня 2021 року, виконав в повному обсязі. В свою чергу, відповідачка свої зобов`язання за договором належним чином не виконала, не надала своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, процентами, комісією, у зв`язку з чим має непогашену заборгованість по кредиту. Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що в порушення умов договору про споживчий кредит № 4456697 від 12 грудня 2021 року, за відповідачкою рахується заборгованість у загальному розмірі 29462 грн 50 коп., що складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 9500 грн 00 коп., заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги в сумі 18062 грн 50 коп. та заборгованості за комісією в сумі 1900 грн 00 коп. З огляду на викладене, позивач просив стягнути із [PERSON] суму вказаної заборгованості, у зв`язку з чим звернувся до суду в цим позовом. Надаючи оцінку позовним вимогам, суд виходить з наступного. Норми права, які підлягають застосуванню Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У статті 3 Закону № 675-VIII «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 Закону № 675-VIII, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону № 675-VIII). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (частина 6 статті 11 Закону№ 675-VIII). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина 12статті 11 Закону № 675-VIII. Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно з частиною 2 статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з частиною 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно з статтею 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною 1 статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Висновки щодо правозастосування Судом встановлено, що між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] 12 грудня 2021 року укладений договір про споживчий кредит № 4456697, відповідно до якого відповідачка отримала кредит в сумі 10000 грн 00 коп. строком на 30 днів, із 12 грудня 2021 року по 11 січня 2022 року. Як вбачається зі змісту кредитного договору шляхом накладення електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором відповідачка прийняла пропозицію укласти договір. Згідно з довідкою про ідентифікацію, відповідачка під час укладення кредитного договору використовувала електронний підпис у формі одноразового ідентифікатора - R75786, який був відправлений їй на номер мобільного телефону, зазначений у договорі (а.с. 29). Факт перерахування коштів [PERSON] підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «ФК «Елаєнс» від 13 листопада 2024 року, з якої вбачається, що перерахування коштів відбулось 12 грудня 2021 року в сумі 10000 грн за реквізитами платіжної картки [NUMBER] (а.с. 29-зі звороту). З матеріалів справи вбачається, що відповідачка не виконала належним чином умови договору про споживчий кредит щодо повернення отриманої суми кредиту за договором про споживчий кредит № № 4456697 від 12 грудня 2021 року у розмірі 10000 грн 00 коп., не сплатила заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги в сумі 18062 грн 50 коп. та не сплатила комісію за надання кредиту в сумі 1900 грн 00 коп. Доказів на спростування факту укладення кредитного договору та факту отримання кредитних коштів відповідачкою не надано. З розрахунку заборгованості за договором № 4456697 від 12 грудня 2021 року, вбачається, що станом на 06 грудня 2024 року заборгованість відповідачки у загальному розмірі складає 29462\~грн 50\~коп.(а.с. 31). Щодо суми нарахованої заборгованості по процентам, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Аналізуючи досліджені по справі письмові докази та заявлену позивачем суму кредитної заборгованості, суд дійшов висновку про те, що строк користування наданим кредитом становив 30 днів, тобто 12.12.2021 по 11.01.2022. Як вбачається\~зі змісту\~договору про\~споживчий кредит\~№ 4456697,\~ [PERSON] просила надати кредит в сумі 10000 грн 00 коп. строком на 30 днів, за ставкою 2,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, стандартна процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідно до відомості про щоденні нарахування та погашення встановлено, що 11 січня 2022 року відбулась пролонгація договору відповідно до умов, визначених у пп. 2.3.1.1 Договору строком на 7 днів, в подальшому відбулась пролонгація на стандартних умовах, визначених в договорі у межах максимального 60-денного строку такої пролонгації із застосуванням стандартної (базової) ставки. Згідно з частиною 1 статті 1048 та частиною 1 статті 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Таким чином, позикодавець відповідно до статті 1048 ЦК України має право на стягнення заборгованості по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування, враховуючи здійснену пролонгацію, тобто до 24 лютого 2022 року. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку ані первісному кредитору, ані позивачу, до якого перейшло право вимоги, відповідачкою не повернуті, а також, що відповідачкою добровільно не сплачені проценти за користування кредитом та комісія, суд доходить висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 4456697 від 12 грудня 2021 року, що складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 9500 грн 00 коп., заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги в сумі 18062 грн 50 коп. та заборгованості за комісією в сумі 1900 грн 00 коп. З огляду на викладене, враховуючи наявність у [PERSON] непогашеної заборгованості за кредитним договором, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити вимоги позивача щодо стягнення з відповідачки заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 4456697 від 12 грудня 2021 року, в загальному розмірі 29462 грн 50 коп. Відповідачка заперечень щодо правильності наданого позивачем розрахунку сум заборгованості не заявляла, належних та допустимих доказів того, що заборгованість розрахована невірно та має інших розмір, ніж зазначено позивачем, не надала, власний розрахунок не надала. При цьому, відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною 1 статті 76, частиною 1 статті 77 та статтею 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Розподіл судових витрат Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Із матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 2422 грн 40 коп., відповідно до платіжної інструкції кредитного переказу коштів № 0481950031 від 16 грудня 2024 року (а.с. 6). Враховуючи вищезазначене, та у зв`язку із тим, що суд прийшов до висновку про задоволення позову, судові витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню з відповідачки по справі [PERSON] - у розмірі 2422 грн 40 коп. на користь позивача ТОВ «Факторинг Партнерс». Позивачем заявлені вимоги щодо стягнення з відповідачки витрат на професійну правову допомогу у розмірі 9000 грн 00 коп. Частиною 1 статті 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до частини 2 статті 137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Згідно з частиною 3 статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частина 4 статті 137 ЦПК України передбачає, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). Позивачем на підтвердження понесених ним витрат на правничу допомогу надано: договір № 02-07/2024 про надання правової допомоги від 02 липня 2024 року (а.с. 12-13), прайс-лист Адвокатського об`єднання «Лігал Ассістанс» із зазначенням виду послуг та ціни роботи (а.с. 13-зі звороту-14), заявку на надання юридичної допомоги № 11 від 01 листопада 2024 року (а.с. 15), в якій вказано про надання наступних правових (юридичних) послуг Адвокатським об`єднанням ТОВ «Факторинг Партнерс»: надання усної консультації з вивченням документів - 3000 грн (дві години роботи), складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду - 6000 грн (дві години роботи), всього 4 години роботи становить 9000 грн, витяг з акту № 1 про надання юридичної допомоги від 29 листопада 2024 року (а.с. 16). Поряд із цим, суд зазначає, що стороною позивача не було надано до суду жодних документів на підтвердження факту оплати наданих Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» правничих послуг позивачу (платіжних доручень, квитанцій тощо). З огляду на викладене, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідачки витрат на правничу допомогу, що поніс позивач, з огляду на їх недоведеність. На підставі викладеного,

Outcome: partial