Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-27 00:00:00

19 серпня 2024 року [PERSON] звернулась до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до Губиниської селищної ради про визнання права власності, в якому просить визнати за позивачем право власності на домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . В обґрунтування позову зазначила, що вона є дружиною [PERSON] , [INFO] , який [INFO] помер. Після смерті чоловіка відкрилась спадщина на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку, розташовану за цією ж адресою, кадастровий номер 1223255600:03:006:0011, вид цільового призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,15 га. Позивач у встановлений законодавством строк, звернулася до приватного нотаріуса Лила І.А. із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті чоловіка, а діти [PERSON] і [PERSON] , а також мати чоловіка [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини на її користь. Позивачу було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 1223255600:03:006:0011, вид цільового призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,15 га, що належала на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку, серії ЯИ №096331, виданого 29.12.2009 року відділом Держкомзему у Новомосковському районі [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємцем якого був його син [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав. Що ж стосується житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки у неї відсутні документи, які підтверджують належність вищезазначеного будинку [PERSON] , спадщину якого прийняв [PERSON] . Враховуючи, що іншим чином, ніж рішенням суду вона захистити свої права власності не може, позивач вимушена звернутися до суду із зазначеним позовом, який просить задовольнити. Відповідачем відзив не поданий. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 серпня 2023 року відкрите загальне позовне провадження, призначене підготовче засідання. 23 вересня 2024 року за клопотанням представника позивача витребувані докази у справі - копію спадкової справи, після смерті [PERSON] , та після смерті [PERSON] , а також витребувано з БТІ інвентаризаційну справу за адресою: [ADDRESS] . 21 листопада 2024 року у справі закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з`явився, представником позивача адвокатом Олійник О.А. подано заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити на підставі поданих доказів, що містяться в матеріалах справи. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений судом, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Третя особа в судове засідання не з`явилась, у своїй заяві просить розглянути справу за її відсутності. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши підстави позовної заяви, а також докази, з точки зору належності, допустимості, а у своїй сукупності, з точки зору достатності та достовірності, дійшов до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , про що Новомосковським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 13 квітня 2023 року складений відповідний актовий запис за №759 (а.с. 8). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 08 квітня 2024 року [PERSON] є спадкоємцем майна, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] а саме: земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 1223255600:03:006:0011, вид цільового призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,15 га, що належала на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку, серії ЯИ №096331, виданого 29.12.2009 року відділом Держкомзему у Новомосковському районі [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємцем якого був його син [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав (а.с.9). [PERSON] батько [PERSON] , помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого 26 січня 2011 року виконкомом Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області на підставі актового запису про смерть № 5 від 26 січня 2011 року( а.с.8). Відповідно до відомостей Комунального підприємства «Новомосковське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради за № 20059/24 від 02 лютого 2023 року (а.с. 11), та інвентаризаційної справи наданої КП «НМБТІ» ДОР» для огляду в суді право власності на будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] не зареєстроване. Станом на 29 грудня 2012 року будівництво будинку дозволено [PERSON] згідно рішення № 3 від 08 лютого 1965 року виконкому Губиниської селищної ради. З матеріалів інвентаризаційної справи на будинок [ADDRESS] вбачається, що [PERSON] був наданий дозвіл на забудову нового житлового будинку на присадибній ділянці по [ADDRESS] , що підтверджується випискою із протоколу засідання виконавчого комітету Губиниської селищної ради депутатів Новомосковського району від 08 лютого 1965 року. Згідно архівного витягу рішення виконавчого комітету Губиниської селищної ради Новомосковського району № 81 від 17 вересня 1997 року, [PERSON] наданий дозвіл на приватизацію земельної ділянки по [ADDRESS] . З архівного витягу з рішення Губиниської селищної ради від 09 жовтня 2009 року №7/24/V, вбачається, що [PERSON] наданий дозвіл на приватизацію земельної ділянки по [ADDRESS] під будівництво житлового будинку, господарських будівель та споруд в період з 1993 по 2002 роки (рішення виконкому № 81 від 17.09.1997 р). Відповідно до інвентаризаційної відомості у 1965 році [PERSON] було збудовано житловий будинок загальною площею 47,2 кв.м, житловою 30,2 кв.м, який складався з: літ. «А» - будинок (саман обкладений цеглою), літ. «Б» - сарай, літ. «В» - погріб, літ. «Г» - сарай, літ. «Д» - вбиральня, колодязь № 1, огорожа № 2, та провів інвентаризацію вказаного житлового будинку 10 січня 1974 року. Як вбачається з технічного паспорту виготовленого 25 квітня 2024 року ФОП [PERSON] , було змінено літерування будівель та споруд, та на сьогоднішній день опис домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] складається з: житловий будинок - літ. А1-1, загальною площею 49,2 кв.м, житловою площею 31,3 кв.м, прибудова літ. а2-1, ганок літ. а3, сарай літ. Б, вхід в погреб - літ. В, погріб ПГ, сарай літ. Г, вбиральня літ. Д, літня кухня літ. Е, прибудова літ. е2, літній душ літ. Є, гараж літ. Ж, прибудова літ. ж2, сарай літ. З, И, споруди № 1-6., з врахуванням проведеного перепланування без втручання в несучі конструкції та без зміни зовнішніх геометричних розмірів, яке було здійснено до 05 серпня 1992 року та не належить до самочинного будівництва згідно листа ДАБІ України від 01 вересня 2011 року № 40-12-2409 та Постанови КМУ № 406 від 07 червня 2017 року. З копії спадково справи № 149/2011 рік, заведеної після смерті [PERSON] , померлого [INFO] вбачається, що: -22 березня 2011 року з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] звернувся його син [PERSON] ; -22 березня 2011 року з заявою про відмову від отримання спадщини на користь [PERSON] звернулась [PERSON] . Також просила в заяві видати їй свідоцтво про право власності на частку в спільному майні, придбане в період шлюбу з померлим [PERSON] -згідно витягу зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) вбачається, що [PERSON] складений заповіт. -згідно копії заповіту від 21 жовтня 2004 року вбачається, що [PERSON] заповів все своє майно своєму сину [PERSON] - [INFO] з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку звернувся [PERSON] -з свідоцтва про право на спадщину за заповітом вбачається, що спадкоємцем на земельну ділянку, площею 4,940 га (ріллі 4,940 га) після смерті [PERSON] є [PERSON] ; -01 грудня 2023 року з заявою про видачу свідоцтва про право на частку в спільному майні придбаному за період шлюбу після смерті [PERSON] звернулась [PERSON] , в інтересах якої діє [PERSON] ; -згідно копії державних актів на право власності на земельні ділянки площею 0,15 га та 0,08 га за адресою: [ADDRESS] , серії ЯИ №096331 та серії ЯИ №096339, виданих 28 та грудня 2009 року відділом Держкомзему у Новомосковському районі Заговорі Олексію Даниловичу, надані для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель та споруд та для ведення особистого селянського господарства. З копії спадково справи № 217/2023 рік, заведеної після смерті [PERSON] , померлого [INFO] вбачається, що: -03 липня 2023 року з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] звернулась його дружина [PERSON] ; -03 липня 2023 року з заявою про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON] звернувся син [PERSON] ; -03 липня 2023 року з заявою про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON] звернулась мати померлого [PERSON] ; -03 липня 2023 року з заявою про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON] звернулась донька [PERSON] ; - [PERSON] 18 травня 2018 року був складений заповіт, згідно якого все своє майно він заповів сину [PERSON] . -згідно довідки виданої виконкомом Губиниської селищної ради № 547 від 02 червня 2023 року вбачається, що [PERSON] на день смерті був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним проживали: [PERSON] дружина, [PERSON] син, [PERSON] онука, [PERSON] онук; -згідно витягу зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) вбачається, що [PERSON] складений заповіт, посвідчений Губиниською селищною радою Новомосковського району. -з витягу з рішення № 39-8/VIII від 14 липня 2021 року Губиниської селищної ради Новомосковського району вбачається, що [PERSON] передано у власність земельну ділянку (кадастровий номер 1223255600:03:001:0206) за рахунок земель житлової та громадської забудови для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) загальною площею 0,15 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] ; -з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 275353364 від 17 вересня 2021 року вбачається, що власником земельної ділянки загальною площею 0,15 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] . -згідно свідоцтв про право на спадщину за законом виданих 26 лютого 2024 року [PERSON] є спадкоємцем після смерті [PERSON] на наступне майно: земельну ділянку площею 4,94 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельні ділянку площею 0,15 га та житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами які розташовані за адресою: [ADDRESS] ; -з свідоцтв про право на спадщину за законом від 08 квітня 2024 року вбачається, що спадкоємцем на земельну ділянку, площею 0,15 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та земельну ділянку площею 0,08 га надану для ведення особистого селянського господарства, за адресою: [ADDRESS] після смерті [PERSON] є [PERSON] ; Приватним нотаріусом Лилою І.А. 08 квітня 2024 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на ім`я [PERSON] . Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як встановлено вимогами ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Статтею 5\~ЦК України\~ визначено,\~що акти\~цивільного законодавства\~регулюють відносини,\~які виникли\~з дня\~набрання ними\~чинності. Акт\~цивільного законодавства\~не має\~зворотної дії\~у часі,\~крім випадків,\~коли він\~пом`якшує\~або скасовує\~цивільну відповідальність\~особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Відповідно до п. 4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України 2003 року, що набрав чинності 01 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Відповідно до ст. 49 Закону України «Про власність», володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом. Відповідно до вимог ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна. Відповідно до норм\~Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», обов`язковою умовою створення об`єкта містобудування як об`єкта цивільно-правових відносин, щодо якого можуть виникати речові права, є прийняття такого об`єкта в експлуатацію. Вказане безумовно направлено на реалізацію положень статті 331\~Цивільного кодексу України. Оскільки\~Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності»\~набрав чинності з 12 березня 2011 року, пунктом 9 Розділу V «Прикінцеві положення» передбачається певний строк для проходження процедури прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва, збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт, за результатами їх технічного обстеження. Зокрема, до таких об`єктів віднесено індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період з 5 серпня 1992 року до 12 березня 2011 року. Чинне законодавство не встановлює обов`язку вводити в експлуатацію індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 5 серпня 1992 року. Так, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у своїй Постанові від 15.01.2021 року по справі №1540/3952/18 прийшов до наступних висновків: Індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 5 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію. Для державної реєстрації права власності на житлові будинки, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р., подаються: 1) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; 2) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси. Проте, коли державна реєстрація права власності проводиться на житловий будинок збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав, документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, не вимагається. У такому разі в поданій заяві обов`язково зазначаються відомості про кадастровий номер відповідної земельної ділянки. Відповідно до\~ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об`єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об`єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність. Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об`єктів нерухомості є необов`язковим. При подачі документів, заява на проведення державної реєстрації прав формується автоматично в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, роздруковується і надається заявникові для звірки даних та підпису. За бажанням заявника, йому надається другий екземпляр заяви. Відповідно до п. 3.2 Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 91 від 24.06.2011 року документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 року індивідуальних житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації В судовому засіданні встановлено, що за життя [PERSON] на підставі дозволу на будівництво на відведеній йому для будівництва земельній ділянці, побудував житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . Після закінчення будівництва, 10 січня 1974 року був виготовлений технічний паспорт на вказаний будинок з господарськими будівлями, складений за результатами технічної інвентаризації. Однак за життя право власності на спірний житловий будинок не зареєстроване. Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла\~(спадкодавця),\~до інших\~осіб (спадкоємців).\~Спадкування здійснюється\~за заповітом\~або за\~законом. До складу спадщини відповідно до вимог ст.1218 ЦК України входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що спірний житловий будинок увійшов до складу спадщини після смерті [PERSON] . За правилами ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). За правилами ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. ст.1261, 1262 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Згідно ст. ст. 1268, 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Статтею 1267 ЦК України визначено, що частки у\~спадщині кожного\~із спадкоємців\~за законом\~є рівними. Спадкоємці\~за усною\~угодою між\~собою,\~якщо це\~стосується рухомого\~майна,\~можуть змінити\~розмір частки\~у спадщині\~когось із\~них. Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Згідно з роз`ясненнями, викладеними в пункті 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 статті 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. В судовому засіданні встановлено, що після смерті [PERSON] , померло [INFO] спадкоємцем за заповітом, що прийняв спадщину є [PERSON] , [INFO] , який своєчасно прийняв спадщину, але не встиг оформити свої спадкові права та [INFO] помер. Після смерті [PERSON] , померлого [INFO] єдиним спадкоємцем за законом, яка вчасно звернулась за прийняттям спадщини та прийняла її є [PERSON] . Враховуючи, що іншим чином, ніж рішенням суду позивач не може оформити спадкових прав після смерті чоловіка, то її\~позовні вимоги\~щодо визнання\~за нею\~права власності\~на домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , який прийняв спадищну, але не оформив своїх спадкових прав після смерті [PERSON] , померлого [INFO] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved