Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-15 00:00:00

Представник ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» Столітній М.М. звернувся до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовною заявою шляхом направлення через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» 11.03.2024, в якій просив суд: стягнути із [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №4474510 від 16.07.2021 станом на 06.03.2024 у загальному розмірі 49 200 грн. 00 коп., яка включає: заборгованість за тілом кредиту - 15 000 грн. 00 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом - 34 200 грн. 00 коп.; стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 2 422 грн. 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. 00 коп. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 16.07.2021 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено електронний договір №4474510 про надання споживчого кредиту у сумі 15 000 грн. 00 коп. зі строком кредитування - 30 днів та датою повернення кредиту - 15.08.2021, що може бути продовжено у порядку та на умовах, визначених у розділі 4 договору. Відповідно до п.1.5.2 договору, встановлена знижена процентна ставка 1,615% в день, яка застосовується, якщо споживач у межах строку, визначеного в п.1.4 договору, або протягом 3-х календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку, здійснить повне погашення кредитної заборгованості або протягом такого строку за ініціативою споживача відбудеться продовження строку кредиту на новий строк, споживач, як учасник лояльності, отримає знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою до дати фактичного повернення кредиту, але в будь-якому випадку не більш ніж за період строку кредиту, зазначеного в п.1.4 договору, а у випадку пролонгації - до дати пролонгації (не включно) буде перераховано за зниженою процентною ставкою. Кредитор ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» повністю виконав взяті на себе за кредитним договором зобов`язання перед позичальником, надавши кредит в обумовленому розмірі шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку [PERSON] № [NUMBER] у сумі 15 000 грн. 00 коп., що підтверджується довідкою ТОВ «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» про перерахування коштів. При цьому, [PERSON] здійснив оплату на рахунок кредитора у розмірі нарахованих процентів на суму 7 837 грн. 50 коп. 17.08.2021, у зв`язку з цим відповідно до п.1.4, п.4.2 договорів відбулося продовження строку дії договору ще на 30 днів (до 16.09.2021) зі стандартною процентною ставкою 1,90% на день (п.1.5 договору). 16.09.2021 позичальник свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, угоду про пролонгацію строку дії договору не уклав, у зв`язку з чим на підставі п.4.3 договору строк дії кредитного договору було автопролонговано на 90 днів, а строк користування кредитом було продовжено на 90 календарних днів поспіль. Надалі позичальник оплати за кредитним договором не здійснював. 17.01.2023 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», як клієнтом, та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», як фактором, було укладено договір факторингу №17.01/23-Ф про відступлення права грошової вимоги, про що було повідомлено позичальника [PERSON] листом шляхом направлення на вказану ним адресу електронної пошти. Після відступлення позивачу права грошової вимоги, заборгованість відповідача за кредитним договором перед позивачем не сплачена і складає 15 000 грн. 00 коп. - тіло кредиту, 34 200 грн. 00 коп. - нараховані проценти за користування кредитом, а загалом 49 200 грн. 00 коп. Після укладення договору факторингу, не зважаючи на невиконання позичальником кредитно-договірних зобов`язань, дійсний кредитор не здійснював додаткових нарахувань за кредитним договором (штрафі, пені, процентів тощо), та просить стягнути з позичальника заборгованість в межах розміру відступлених вимог. 18.04.2024 матеріали позовної заяви надійшли до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області для розгляду за підсудністю на підставі ухвали Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.03.2024. За результатами автоматизованого розподілу матеріали позову передано у провадження судді Євтушенку О.І. 18.04.2024 (отримано 19.04.2024). Ухвалою суду від 22.04.2024 позовну заяву прийнято до провадження суддею Євтушенком О.І., відкрито провадження з призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою суду від 16.05.2024 задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] - адвоката Войтович Л.В. про її участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції. Ухвалою суду від 05.07.2024 задоволено клопотання представника позивача ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» - адвоката Столітнього М.М. про його участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції. Ухвалою суду від 01.08.2024 задоволено клопотання представника позивача ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» - адвоката Столітнього М.М. про витребування доказів. Витребувані докази надійшли на адресу суду 16.08.2024. Не погоджуючись з пред`явленими вимогами, представник відповідача [PERSON] - адвокат Войтович Л.В. 07.05.2024 подала відзив шляхом направлення через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд», в якому просила заявлені вимоги залишити без задоволення, а витрати по сплаті судового збору покласти на позивача. Свої заперечення по суті позовних вимог мотивувала тим, що факт укладення кредитного договору №4474510 від 16.07.2021 із ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відповідач взагалі не визнає. За змістом позову та копіями наданих позивачем документів, договір було начебто укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи позивача, шляхом прийняття оферти відповідачем в «особистому кабінеті» вказаної ІТС та надсиланням кредитором на мобільний телефон відповідача одноразового ідентифікатора «А870290» для підписання кредитного договору, який було введено. Однак, на думку представника відповідача, сама по собі роздруківка електронних документів, доданих до позову, не може вважатись електронним документом у розумінні ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», відповідно до якої електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Доказів укладення кредитного договору, який би за формою відповідач вимогам закону, позивачем надано не було, як і доказів, що наявна у справі копія електронного договору створювалась в порядку, визначеному Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», то що договір дійсно було підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором уповноваженою особою. Крім того, позивачем не надано належних доказів на підтвердження факту перерахування кредитних коштів в сумі 15 000 грн. на кредитну картку, яка б дійсно належала [PERSON] . Навіть якщо вважати укладеним кредитний договір, то [PERSON] заперечує проти задоволення заявлених вимог та стягнення з нього заборгованості, яку вважає необґрунтованою, безпідставно нарахованою та недоведеною. Так, позивачем пред`явлено вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту - 15 000 грн. 00 коп. та по процентам за користування кредитом - 34 200 грн. 00 коп. У співвідношенні з розміром тіла кредиту очевидним є те, що нарахування процентів у розмірі 24079,41% річних (1,9% в день) є просто кабальним для відповідача, незаконним, перевищує розумну межу відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, є явно завищеним, не відповідає вимогам п.5 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», засадам справедливості, розумності, добросовісності. Відтак, представник вважає, що оскільки сума компенсації становить понад 50% від суми кредиту, що в розумінні п.5 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» є несправедливою умовою, тому є підставою для відмови судом у стягненні таких компенсацій та процентів. До того ж, на переконання представника, розрахунок проведено невірно, а тому відповідно до позиції ВС, викладеної у постанові від 01.02.2023 у справі №199/7014/20 акцентує увагу на доцільності його окремої перевірки судом. Додатково представник відповідача зауважила, що відповідно до вимог п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовцям призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Так, [PERSON] є учасником бойових дій та перебуває на військовій службі у ВЧ [NUMBER] , що виключає можливість нарахування кредитором процентів по кредитам, за якими він був би позичальником. Окремим розділом у відзиві представник відповідача навела підбірку судової практики з вирішення кредитних спорів. Щодо заявлених ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» витрат на правничу допомогу у сумі 10 000 грн. 00 коп., то представник відповідача акцентувала увагу, що питання їх розподілу слід вирішувати безпосередньо за результатами вирішення спору, незалежно від того, чи їх вже було сплаченого стороною або має бути сплачено. При цьому, при вирішенні питання розподілу судових витрат просила компенсувати [PERSON] понесені ним витрати на правничу допомогу в сумі 10 000 грн. шляхом їх стягнення з ТОВ «ФК ФІНТРАСТ УКРАЇНА» на користь [PERSON] 06.06.2024 представник позивача подав додаткові пояснення з урахуванням доводів, наведених стороною відповідача у відзиві. Представник зауважив, що 16.07.2021 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено електронний договір №4474510 про надання споживчого кредиту. Вказаний договір повністю відповідає вимогам чинного законодавства України, нормативно-правове регулювання укладання електронного кредитного договору та процедура укладання електронного кредитного договору детально описані позивачем в позовній заяві. До того ж електронна форма договору прирівнюється до письмової, проте з певними особливостями щодо укладення таких договорів. Сторони вільні обрати форму правочину, в т.ч. електронну. Тож електронний договір не може бути визнаний недійсним виключно через те, що він має електронну форму, а підтвердження укладання договору про надання споживчого кредиту [PERSON] з ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», позивачем було надано електронний доказ в паперовій формі (додаток до позовної заяви №4), який було підписано позичальником шляхом зазначення одноразового ідентифікатора «A634069», що відповідно до вимог чинного законодавства був власноручно введений Відповідачем для електронного підпису, у відповідності до ч.ч.6, 8 ст.11, ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що відповідач ознайомився та погодився з умовами договору, а тому сторони досягли усіх істотних умов та уклали в належній формі Кредитний договір. Також представник зауважив, що відповідач, оформлюючи кредитний договір, заходить на веб-сайт ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» https://www.creditplus.ua, реєструється та створює електронний кабінет, в якому йому надходить текст кредитного договору та де він має змогу ознайомитись з Правилами, Паспортом споживчого кредиту, інформацією, передбаченою ч.2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ліцензією, фінансовим звітом тощо. Таким чином, відповідач має примірник оригіналу кредитного договору та паспорту споживчого кредиту. Доступ до особистого кабінету клієнта має тільки відповідач. а тому жодних сумнівів в тому, що 16.07.2021 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] було досягнуто згоди щодо всіх суттєвих вимог та укладено електронний договір №4474510 про надання споживчого кредиту не виникає. Переказ коштів, виданих в рамках кредитного договору здійснено шляхом перерахування на банківську картку № [NUMBER] , яку відповідачем вказано особисто в заяві на отримання кредиту та підтверджується копією довідки платіжного провайдера, наявною у матеріалах справи. Чинне законодавство України не містить вимог щодо засобів доказування, за допомогою яких має підтверджуватись розмір заборгованості, відповідно застосовуються загальні правила щодо доказів та обов`язків щодо доказування. Виходячи з наведеного, позивач вважає, що наданий розрахунок є належним та допустимим доказом утвореної заборгованості у цій справі. Сума заборгованості за договором розрахована у відповідності до картки обліку договору від ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА". Додатково представник зауважив, що нарахування процентів за користування кредитними коштами, виданими в рамках кредитного договору, здійснювалося в межах строку користування кредитом, враховуючи вимоги чинного законодавства та на підставі умов кредитного договору. Підписуючи договір, позичальник погодився на укладання договору саме такого змісту, у тому числі на відсоткову ставку, що фактично нівелює усі доводи стосовно невідповідності умов договору без достатніх на це доказів. Нараховані відсотки не носять штрафного характеру, а є процентами за користування кредитом, що нараховані в межах строку кредиту - процентами за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором. Представник позивача - адвокат Столітній М.М., беручи участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, пред`явлені вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні з підстав, викладених у позові. Встановити відеозв`язок з представниками відповідача для забезпечення їх дистанційної участі в судовому засіданні не виявилось можливим у зв`язку з їх перебуванням в режимі офлайн. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, повідомлявся про розгляд справи у встановленому законом порядку. Заяв про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило. За інформацією від представників відповідача, останній перебуває на військовій службі у ЗСУ. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, належне повідомлення відповідача, подання його повноважним представником відзиву на позов у встановлений судом строк, суд вважає за можливе ухвалити у справі рішення з урахуванням позиції сторін та обсягу наявних доказів за відсутності відповідача та його представника, оскільки їх неявка не перешкоджає цьому. Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Процесуальні дії у вигляді забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення/поновлення провадження судом у справі не проводились. Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального права, врахувавши позицію сторін, доводи позивача та заперечення відповідача, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 16.07.2021 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», як позикодавцем, та [PERSON] , як позичальником, було укладено електронний договір №4474510 про надання споживчого кредиту, відповідно до якого товариство зобов`язується надати споживачеві грошові кошти на споживчі потреби. Договір укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачем договір підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором «А634069» 16.07.2021. Відповідно до п.1.1 договору, укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через Веб-сайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході в особистий кабінет у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», у тому числі шляхом перевірки товариством правильності введеного коду, направленого товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення паролю входу до особистого кабінету. Згідно з п.1.3 договору, сума кредиту складає 15 000 грн. 00 коп., тип кредиту - кредит. Пунктом 1.4 договору передбачено, що строк кредиту становить 30 днів. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених у розділі 4 цього договору. Тип процентної ставки - фіксована (п.1.5). У п.1.5.1 договору сторони погодили стандартну процентну ставку - 1,90% в день, яка застосовується: - у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки; - у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п. 4.2 договору; - у межах нового строку кредиту, якщо відбулась автопролонгація, відповідно до п. 4.3 договору. Відповідно до п.1.5.2 договору, встановлена знижена процентна ставка 1,615% в день, яка застосовується, якщо споживач у межах строку, визначеного в п.1.4 договору, або протягом 3-х календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку, здійснить повне погашення кредитної заборгованості або протягом такого строку за ініціативою споживача відбудеться продовження строку кредиту на новий строк, споживач, як учасник лояльності, отримає знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою до дати фактичного повернення кредиту, але в будь-якому випадку не більш ніж за період строку кредиту, зазначеного в п.1.4 договору, а у випадку пролонгації - до дати пролонгації (не включно) буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання споживачем умов для отримання індивідуальної знижки від товариства, користування кредитом для споживача здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим договором та доступні для інших споживачів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. При цьому, споживач розуміє та погоджується, що застосування стандартної процентної ставки без знижки не можна вважати зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для споживача, оскільки надання кредиту за цим договором здійснюється сама на умовах стандартної процентної ставки, а можливість отримання індивідуальної знижки забезпечена для споживача лише, як для учасника програми лояльності та лише за умови виконання вимог для її застосування, передбачених цим договором. Якщо споживач є учасником програми лояльності розмір зниженої процентної ставки зазначений в договорі має значення, що є меншим за розмір стандартної процентної ставки, зазначеної в договорі. Якщо споживач не є учасником програми лояльності, розмір зниженої процентної ставки дорівнює розміру стандартної процентної ставки, у зв`язку з чим цей підпункт договору носить технічний характер та не має юридичного змісту для споживача. Мета отримання кредиту - споживчі потреби (п.1.6 договору). Додатком №1 до вказаного вище договору погоджено Графік платежів та Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. Відповідно до п.2.1 договору, кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі, шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем товариству з метою отримання кредиту. Відповідно до п.2.4 договору, кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно з п. 2.1 договору. Пунктом 3.1 договору погоджено, що нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредитування (включаючи періоди пролонгації та автопролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та або у році, тобто метод «факт/факт». За положеннями п.4.2.2 договору, пропозиція (оферта) споживача щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку товариство може надати протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій споживачем. Якщо споживач здійснюючи вказаний платіж не бажає продовжувати строк користування кредитом, споживач зобов`язаний повідомити про це товариство в один із способів, наведених у цьому договорі. Згідно з п. 4.3.1 - п. 4.4 кредитного договору сторони домовились, що у випадку, якщо у Споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою cпоживача, відповідно до п.п.4.2.2 - 4.2.4 договору. Тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту. Споживач дає згоду на автопролонгацію строку кредиту на умовах, передбачених в п.п. 4.3.1 договору. Споживач вважається таким, що прострочив повернення кредиту, якщо після закінчення періоду автопролонгації у cпоживача наявна заборгованість за кредитом та не відбулося продовження строку кредиту за ініціативою cпоживача, у порядку передбаченому п.4.2 договору. Вказаний в цьому розділі порядок внесення змін до договору щодо продовження строку кредиту, сторони вважають таким, що вчинений в письмовій формі, оскільки воля сторін передбачена в п.4.2 договору виражена за допомогою технічного засобу зв`язку, а в п.4.3 договору - письмово цим договором, що відповідає вимогам, встановленим ст. 207 ЦК України до письмової форми правочину. Відповідно до п. 4.2, п. 4.2.1 - п.4.2.2, п. 4.2.4 кредитного договору порядок продовження строку кредиту за ініціативою споживача (далі - пролонгація): споживач, у випадку якщо заборгованість за кредитом складає не менше 400 гривень (включно) може ініціювати продовження строку користування кредитом, відповідно до пп.4.2.2. договору. Пропозиція (оферта) споживача щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку товариство може надати протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій споживачем. Якщо споживач здійснюючи вказаний платіж не бажає продовжувати строк користування кредитом, споживач зобов`язаний повідомити про це товариство в один із вказаних нижче способів: перед здійсненням платежу здійснити в Особистому кабінеті дії, що направлені на часткове повернення заборгованості за кредитом, а саме натиснути в Особистому кабінеті в Розділі «Мої кредити» клавішу «внести платіж» в меню «Часткове погашення кредиту»; або протягом 24 годин з моменту внесення платежу направити на поштову скриньку товариства info@creditplus.ua (в тому числі з використанням сервісу направлення повідомлень товариству, що розміщений на Веб-сайті в Розділі «Зворотній зв`язок» вибравши категорію звернення «Часткове погашення без пролонгації») повідомлення про необхідність зарахування такого платежу в часткове погашення заборгованості за кредитом, з обов`язковою вказівкою в такому повідомлені номеру та дати цього договору та суми здійсненого платежу. В іншому разі здійснений споживачем платіж буде розцінений товариством як пропозиція (оферта) споживача щодо продовження строку користування кредитом. У випадку акцептування товариством пропозиції (оферти) споживача про продовження строку кредиту, новий строк кредиту розраховується з наступного дня, що слідує за днем вчинення споживачем дій, зазначених в п.п.4.2.2 цього пункту договору, та нова дата повернення кредиту відображається в Особистому кабінеті. Згідно з п.5.4 договору, споживач зобов`язався у встановлений Договором строк повернути кредит, сплатити проценти, штраф та пеню (у разі наявності) та інші платежі, передбачені договором. За п.п.1, 3, 8 п.5.1 кредитного договору товариство має право: вимагати від споживача повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом та виконання усіх інших зобов`язань, встановлених Договором; 3) укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди споживача; у випадку допущення споживачем прострочення виконання зобов`язань за цим договором передавати інформацію про прострочену заборгованість близьким родичам, зокрема інформацію про розмір простроченої заборгованості (розмір кредиту, проценти за користування кредитом, розмір комісії та інших платежів, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту), розмір неустойки та інших платежів, що стягуються при невиконанні зобов`язання за цим договором або відповідно до законодавства. Судовим розглядом також встановлено, що 16.07.2021 о 18.49 год. [PERSON] підписано електронним підписом - одноразовим ідентифікатором А634069 Таблицю обчислення загальної вартості кредиту за договором про споживчий кредит №4474510 від 16.07.2021, Паспорт споживчого кредиту, які містять детальні умови кредитування, запропоновані йому товариством при укладенні договору, процентну ставку та порядок повернення кредиту. Надаючи оцінку правовідносинам, які виникли між сторонами та наявним у справі доказам, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх Загальні правила щодо форми договору визначено ст.639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч.ч.1, 2 ст.1047 ЦК України). Механізм укладення електронного договору, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законами України «Про електронну комерцію» та «Про електронний цифровий підпис» (в редакції, чинній на час укладення кредитного договору). Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015, який набрав чинності 30.09.2015, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.3, ч.4, ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст.11 Закону). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст.3 Закону України "Про електронну комерцію"). Враховуючи наведене, кредитний договір між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] укладений сторонами правочину в електронній формі шляхом підписання його умов кредитодавцем електронним підписом та позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію». Крім того, з наданих суду позивачем доказів вбачається, що відповідач вчинив певну сукупність дій, спрямовану на отримання кредиту від ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», а саме, зареєструвався в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію, отримав повідомлення від суб`єкта електронної комерції (в даному випадку від ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА») із одноразовим ідентифікатором, та прийняв пропозицію (оферту) позивача шляхом використання (підписання) надісланого кредитором одноразового ідентифікатора. Укладення договору оформлено відповідачем у встановлений товариством спосіб. При укладенні договору позичальник здійснив у відповідній послідовності усі вищевказані дії, які чітко свідчать про його свідомий вибір щодо укладення договору. Доказів зворотного відповідач та його представники суду не надали, як і не спростували факт укладення договору, а їх доводи, викладені у відзиві, фактично ґрунтуються на припущеннях та суб`єктивному тлумаченні приписів чинного законодавства України. Жодних умов, які законом визнаються несправедливими до договору внесено не було. Застережень або зауважень з боку позичальника щодо неповного розуміння або незгоди з умовами договору, під час його підписання, не було подано. Узгоджені сторонами правочину умови не суперечать положенням ч.5 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, чинній на момент укладення кредитного договору). Судовим розглядом також встановлено, що кредитодавець належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши позичальникові [PERSON] кредит в обумовленому розмірі. Факт перерахування кредитних коштів в сумі 15 000 грн. 00 коп. на картковий рахунок, вказаний [PERSON] при укладенні договору з ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» № [NUMBER] підтверджується довідкою ТОВ «ФК «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» від 20.01.2023 №2351 про проведення транзакції через систему онлайн-платежів EASYPAY, де вказана транзакція зазначена під №967482690, дата прийняття - 16.07.2021 о 18.50 год., статус «принят». За інформацією, наданою АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» на виконання ухвали суду від 01.08.2024 про витребування доказів, на ім`я [PERSON] банком дійсно було емітовано банківську платіжну картку № [NUMBER] . На вказану картку 16.07.2021 о 18.50 було зараховано кошти в сумі 15 000 грн. 00 коп. через систему онлайн-платежів EASYPAY, на підтвердження чому надано виписку по рахунку, де вказана транзакція відображена. Вищевказані докази в їх сукупності спростовують доводи відповідача та його представника про недоведеність позивачем перерахування коштів. При цьому, заперечуючи проти позову, відповідач не надав будь-яких доказів, зокрема, виписки по його особовому рахунку, доступ до якого він має як клієнт банка-емітенту банківської карти, чи довідки про відсутність у нього банківської карти № [NUMBER] на момент здійснення перерахування коштів або ж втрату картки з володіння в результаті протиправних дій третіх осіб. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з повернення отриманих коштів, якому відповідає право кредитора вимагати їх повернення. Відповідно до доводів позовної заяви, розрахунку заборгованості, позичальник свої зобов`язання за кредитним договором у погоджені сторонами строки не виконав, суму кредиту та відсотки за користування ним у повному обсязі не сплатив. Згідно з карткою обліку договору (розрахунку заборгованості) №4474510 від 16.07.2021, з 16.07.2021 до 14.08.2021 товариство здійснювало нарахування [PERSON] процентів за користування кредитом на тіло кредиту 15 000 грн. 00 коп. за зниженою ставкою 1,615% (з розрахунку: 15 000 грн. * 1,615% / 100% = 242 грн. 25 коп. в день). Станом на 15.08.2021 загальна сума нарахованих процентів за користування кредитом склала 7 552 грн. 50 коп. На погашення кредиту [PERSON] здійснив платіж в сумі 7 837 грн. 50 коп. 17.08.2021, у зв`язку з цим відповідно до п.1.4, п.4.2 договору відбулося продовження строку дії договору ще на 30 днів (тобто до 16.09.2021) із застосуванням стандартної процентної ставки - 1,90% в день (п.1.5 договору), про що повідомлено відповідача шляхом направлення СМС-повідомлення. 16.09.2021 позичальник свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, угоду про пролонгацію строку дії договору не уклав, у зв`язку з чим на підставі п.4.3 договору строк дії кредитного договору було автопролонговано на 90 днів, а строк користування кредитом було продовжено на 90 календарних днів поспіль. Щомісячно проценти нараховувались за стандартною ставкою 1,90%, а саме, по 285 грн. 00 коп. (з розрахунку: 15 000 грн. * 1,90% / 100%). Станом на 15.12.2021 заборгованість склала у загальному розмірі 49 200 грн. 00 коп., з яких: основний борг - 15 000 грн. 00 коп., проценти за користування кредитом - 34 200 грн. Починаючи з 16.12.2021 нарахування процентів відповідачеві кредитором припинено. Зважаючи на це, поведінку відповідача щодо заперечення факту укладення договору та отримання коштів суд вважає суперечливою, оскільки з огляду на внесення коштів на погашення нарахованих відсотків та частково тіла кредиту, відповідач такими діями не тільки визнав факт укладення кредитного договору, а й необхідність виконання його умов. Очевидно, що дії відповідача щодо заперечень про підписання кредитного договору, суперечать його попередній поведінці та свідчать про намір ввести суд в оману. У постанові Верховного Суду від 02.10.2020 у справі №911/19/19 зауважено, що при вирішенні даної категорії справ суд має з`ясувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується; у разі, якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання та максимального розміру стягуваних сум нарахувань. Разом з тим, детальним аналізом наданого розрахунку заборгованості судом встановлено, що він проведений частково невірно в результаті неповного зарахування здійсненого відповідачем платежу на погашення кредиту в сумі 7 837 грн. 50 коп. 17.08.2021, за рахунок якого відповідно до п.1.4, п.4.2 договору відбулося продовження строку дії договору ще на 30 днів (тобто до 16.09.2021), однак вже із застосуванням стандартної процентної ставки - 1,90% в день (п.1.5 договору), а також невірним визначенням розміру процентів в межах початкового строку кредиту. Оскільки відповідач отримав кредит в сумі 15 000 грн. 00 коп. строком на 30 днів зі сплатою процентів за користування ним за зниженою ставкою 1,615% в день (тобто по 242 грн. 25 коп.), загальна сума процентів за користування кредитом складає 7 267 грн. 50 коп., виходячи з розрахунку: (15 000 грн. * 1,615% / 100%) * 30 днів. Саме такий розмір процентів станом на 15.08.2021 зазначений у таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача і відповідає умовам договору. Відтак, вказаний у розрахунку заборгованості загальний розмір процентів в сумі 7 552 грн. 50 коп. станом на 15.08.2021 кредитором визначений невірно. Виходячи з того, що станом на 15.08.2021 загальний розмір нарахованих процентів за зниженою ставкою склав 7 267 грн. 50 коп., і такий розмір процентів судом визначено за результатами калькулятивного перерахунку, в той час як відповідач сплатив 7 837 грн. 50 коп., тому фактично за рахунок сплачених ним коштів повністю погашено нараховані проценти, а залишок платежу в сумі 570 грн. 00 коп. (з розрахунку: 7 837,50 - 7 267,50) підлягав, перш за все, зарахуванню на погашення тіла кредиту, а вже подальше нарахування процентів мало здійснюватись саме по залишку тіла кредиту відповідно до п.3.1 договору, що становить 14 430 грн. 00 коп. (з розрахунку: 15 000 - 570). Зарахування кредитором цих коштів на погашення процентів, нарахованих з 16.08.2021 за стандартною ставкою 1,90% в день на тіло кредиту в сумі 15 000 грн. 00 коп. суд оцінює критично, оскільки це суперечить положенням п.4.2 договору щодо пролонгації дії договору та свідчить про фактичну односторонність дій кредитора щодо пролонгації дії договору (продовження нарахування процентів) без отримання погодження на це з боку позичальника (платіж [PERSON] здійснив 17.08.2021), адже відповідно до п.4.2.4 договору у випадку акцептування товариством пропозиції (оферти) споживача про продовження строку кредиту (як це сталось у даному випадку), новий строк кредиту розраховується з наступного дня, що слідує за днем вчинення споживачем дій, зазначених в пп.4.2.2 цього пункту договору (тобто з 18.08.2021, а ніяк не з 16.08.2021). Суд вважає за доречне звернути увагу, що згідно з п.3.1 договору нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації та автопролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод "факт/факт". Таким чином, для розрахунку процентів за стандартною ставкою 1,90% в день після пролонгації дії договору нарахування процентів мало здійснюватись саме на залишок тіла кредиту 14 430 грн., відтак, розмір процентів за день складав 274 грн. 17 коп. (з розрахунку: 14 430 * 1,90 % / 100%). При цьому, нарахування з вказаної дати кредитором процентів за стандартною процентною ставкою (1,90 % на день) повністю узгоджуються з умовами кредитного договору, а тому доводи про протилежне в цій частині не заслуговують на увагу. У справі, що розглядається, з урахуванням досягнутої домовленості між кредитором та позичальником, позивач вправі був нараховувати проценти, обумовлені договором, а саме, в розмірі 1,90% на день у зв`язку з порушенням строку повернення кредиту, з 18.08.2021 до 17.09.2021 включно, надалі включається механізм захисту прав кредитора, закріплений в ст.625 ЦК України, що виключає підстави для стягнення заборгованості по процентам, нарахованій після 17.09.2021. Оскільки пролонгація дії договору мала місце лише на 30 днів, а відповідач жодних платежів більше не здійснив, подальше продовження строку дії договору, у тому числі шляхом автопролонгації, сторонами не узгоджувалось, додаткові угоди вони не укладали, тому заборгованість по процентам становить 8 225 грн. 10 коп., виходячи з розрахунку: 274,17 * 30 днів. Доводи відповідача про те, що при укладанні кредитного договору сторони не дійшли згоди з усіх істотних умов договору, а тому кредитний договір не відповідає положення ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки умови договору щодо розміру процентів є несправедливими та суперечать принципу добросовісності, суд не приймає до уваги, оскільки вказані доводи спростовуються матеріалами справи. У свою чергу, аргументи відповідача про те, що нараховані проценти за користування кредитом виходять за межі встановлені законом, є безпідставними, адже підписавши кредитний договір, сторони дійшли згоди щодо істотних умов цього договору, з яким ознайомився та погодився відповідач й умовами кредитного договору передбачено нарахування процентів протягом строку дії кредитного договору. Відповідачем в свою чергу не заявлено у даній справі зустрічних позовних вимог про визнання недійсними умов кредитного договору в частині визначення розміру процентів, тому підстав вважати їх недійсними суд не вбачає. Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед кредитором, 17.01.2023 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», як клієнтом, та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», як фактором, було укладено договір факторингу №17.01/23-Ф про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором №4474510 від 16.07.2021. Факт передання прав вимоги до [PERSON] підтверджується обсягом наявних у справі доказів (актами, витягами, копією самого договору факторингу) та свідчить про дійсність набуття позивачем статусу нового кредитора. Згідно з ч.1 ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Відповідно до приписів ст.ст.514 та 516 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» є фінансовими установами, які надають фінансові послуги, що підтверджується відповідними свідоцтвами та виписками з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» повідомило відповідача шляхом направлення на електронну пошту, зазначену при укладенні кредитного договору, відповідного повідомлення. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Встановивши, що відповідач не виконав належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за договором кредиту в обумовлені договором строки, позивач, який отримав право вимоги до відповідача за договором факторингу, внаслідок такого порушення позбавлений можливості отримати кредитні кошти та відсотки, на що він розраховував при укладенні договору, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором №4474510 від 16.07.2021 у загальному розмірі 22 655 грн. 10 коп., яка включає: заборгованість за тілом кредиту - 14 430 грн. 00 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом - 8 225 грн. 10 коп. Посилання представника відповідача на положення п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», які виключають право кредитора нараховувати проценти, суд оцінює критично, оскільки нарахування процентів мало місце у 2021 році, а тому вказана норма у рамках даного спору не підлягає застосуванню. При вирішенні питання розподілу судових витрат суд виходить з такого. Частиною 1 ст.141 ЦПК України, встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на часткове задоволення позовних вимог (46%) та звільнення [PERSON] від сплати судового збору відповідно до п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» (посвідчення [NUMBER] від 28.11.2022), на підставі ч.6 ст.141 ЦПК України позивачеві слід компенсувати судовий збір в розмірі 1 114 грн. 30 коп. пропорційно до задоволеної частини вимог за рахунок держави зі спеціального фонду Державного бюджету України. Суд зауважує, що на даний час Кабінетом Міністрів України не врегульовано порядок компенсації судових витрат (збору) стосовно випадків, аналогічних даному спору. Однак, виходячи з розуміння понять "компенсація" судового збору і його "повернення" у даному випадку вони за змістом є тотожними, а тому в частині виконання судового рішення щодо компенсації позивачеві судового збору слід застосовувати положення ст.7 Закону України "Про судовий збір" щодо повернення судового збору та Порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевого бюджетів, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787 (зі змінами та доповненнями). Щодо заявлених сторонами витрат на правничу допомогу, а саме по 10 000 грн. з боку кожної зі сторін, суд зазначає наступне. Згідно зі ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч.3 ст.133 КУпАП встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення. Так, Верховний Суд у справах №905/1795/18 та №922/2685/19 неодноразово зауважував, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial