Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований по [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [INFO] матері [PERSON] та як члена колгоспного двору. Ухвалою судді Бахмацького районного суду Чернігівської області від 12.12.2024 року відкрито провадження по справі з визначенням її розгляду в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 09.01.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, але у своїй заяві просила суд розглядати справу без її участі та задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача Бахмацької міської ради Чернігівської області в судове засідання не з`явився, але від органу місцевого самоврядування надійшла заява про розгляд справи у відсутності їх представника. У визначений судом строк відзив на позов не подали. В зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] , які були подружжям (а.с.24) і доводились батьками позивачу (а.с.25), померли відповідно 08.08.1999 року та [INFO] (а.с.10,19). За життя померлий володів будинком розташованим за адресою: [ADDRESS] . Станом на 15.04.1991 року вказане будинковолодіння належало до суспільної групи колгоспний двір, в господарстві були зареєстровані: голова двору - [PERSON] , дружина - [PERSON] , дочка - [PERSON] (Позивачка), що підтверджується довідкою Бахмацької міської ради № 1300 від 22.11.2024. Таким чином, зазначений вище будинок належить позивачці, [PERSON] та [PERSON] по 1/3 частині кожному. Після смерті батька [PERSON] спадщину прийняла позивач, та на даний час вже оформила частину спадкового майна, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом №2-2337 від 25.05.2001 року.(а.с.18) Після \~смерті матері [PERSON] відкрилася\~спадщина,\~до складу\~якої,\~окрім іншого,\~входить домоволодіння\~ за\~адресою: [ADDRESS] . На момент смерті остання проживала за адресою: [ADDRESS] . разом з нею проживала дочка [PERSON] , що підтверджується довідкою Бахмацької міської ради Ніжинського району Чернігівської області № 1302 від 22.11.2024(а.с.20) Відповідно до\~ст. 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 3\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За приписами ч.1 ст. 1269\~ЦПК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, що визначено ч.1\~ст. 1270 ЦК України. Згідно зі\~ст.1218\~ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Позивач, як спадкоємець першої черги за законом у передбаченний законодавством шестимісячний термін прийняла спадщину після її смерті, оскільки проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с. 20) та в подальшому, звернулася з відповідною заявою до нотаріуса. Зі змісту довідок, виданих 04.09.2024 року № 1700, 05.12.2024 № 1699 КП Прилуцьке МБТІ вбачається, що станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок за [ADDRESS] не зареєстровано. Самочинного будівництва не виявлено (а.с.13,14). \~Згідно з технічним паспортом на будинок [ADDRESS] дане будинковолодіння збудоване у 1950-1980 роках на відведеній в законному порядку земельній ділянці(а.с.17). Його ринкова вартість становить 192622.82 грн., що підтверджується звітом про оцінку майна від 19.07.2021 року (а.с.26). Згідно Закону України «Про власність» від 15.04.1991, пункту 6\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Таким чином, станом на 15 квітня 1991 року такими, що не втратили право на майно колгоспного двору вважалися всі особи, що мешкали та були прописані в домоволодінні розташованому за адресою: [ADDRESS] . При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому Згідно\~статті 120 ЦК УРСР\~(1963 року), колгоспний двір це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Спори щодо майна колишнього колгоспного двору мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Правила\~ст.563 ЦК УРСР\~про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Отже, житловий будинок було зареєстровано у встановленому порядку відповідно до діючого на той час законодавства як власність колгоспного двору. Таким чином, право власності на житловий будинок як майно колгоспного двору після припинення колгоспних дворів в Україні перетворилося на власність членів припиненого колгоспного двору. Колгоспний двір був припинений 15.04.1991, коли був введений в дію ЗУ «Про власність», а тому станом на 15.04.1991 голова двору - [PERSON] , дружина - [PERSON] , дочка - [PERSON] належало право власності на зазначений житловий будинок як члени колгоспного двору в рівних частинах. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до абз. 3 п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»\~«У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження». В судовому засіданні також встановлено, що перешкодою позивачу [PERSON] у реалізації спадкових прав після померлих батьків в передбаченому законодавством нотаріальному порядку є неналежне оформлення спадкодавцями за час життя права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, внаслідок чого нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказане майно (а.с. 22). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Виходячи з вищевикладеного, враховуючи, що позивач [PERSON] являється спадкоємцем першої черги за законом після померлих, відповідно, 08.08.1999 року та [INFO] , батьків [PERSON] та [PERSON] , своєчасне прийняття нею спадщини, неналежне оформлення спадкодавцями права власності на будинок, суд вважає за необхідне визнати в порядку спадкування за [PERSON] право власності на 2/3 частини житлового будинку з надвірними будівлями після померлих батьків. Відповідно до ч. 2 ст. 41 Конституції України «Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом». Відповідно до частини 1 статті Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України «Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлене судом». Відповідно до ст. 392 ЦК України «Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою…». Як член колгоспного двору, позивач [PERSON] має право по 1/3 частину вищевказаного домоволодіння, проте зареєструвати вказану частину будинку у передбаченому законом порядку позбавлена можливості через відсутність відповідних документів, тому, з урахуванням положень ч. 2 ст. 41 Конституції України та ст. 328 ЦК України, за нею слід визнати право власності на 1/3 частину будинку з надвірними будівлями, як члена колгоспного двору.

Outcome: approved