Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача у якому стягнути з відповідача аліменти на утримання спільної малолітньої дитини і дружини до досягнення дитиною трьох років. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 26 липня 2022 року між нею, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований шлюб у Виконавчому комітеті Боярської міської ради Фастівського району Київської області за актовим записом N? 158, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 26.07.2022 р. Спільного життя фактично не мали, господарство і побут не вели близько року і проживали окремо близько 8 (місяців) місяців. До окремого проживання спільне життя давалося вкрай складно: систематичні сварки і непорозуміння. Все це відбувалося до мобілізації відповідача, тому відстань є перешкодою у відсутності фактичних шлюбних відносин між мною та Відповідачем. Шлюб носить формальний характер. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , який народився [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 29.10.2024 року, серії [NUMBER] , виданого Боярським відділом державної реєстрації цивільного стану у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ). З очевидних причин дитина проживає разом з нею. Відповідач мобілізований і проходить службу в ЗСУ. До червня 2024 року знаходився на території Київської області. На підставі\~вищевказаного просила\~судстягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , який народився [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред?явлення цього позову і до досягнення ними повноліття. Стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , аліменти на моє утримання у розмірі 1/6 частини всіх видів доходів, щомісячно, від дня подання позовної заяви до досягнення дитиною трирічного віку. Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, який обгрунтований тим, що 15.11.2024 ухвалою суду було прийнято рішення про відкриття провадження по справі і надано право відповідачу подати в 5-денний термін відзив на позовну заяву. Ухвала суду відповідачем була отримана 11.12.2024 року. Відтак, позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі частини всіх видів доходу, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред?явлення позову до суду і до досягнення повноліття. Стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання. Відповідач проти заявленого позову заперечує частково, а саме не заперечує щодо стягнення аліментів на тримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/ 4 частини всіх видів доходу, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред?явлення позову до суду і до досягнення повноліття. Однак, заперечує щодо стягнення аліментів на утримання дружини у розмірі 1/6 частини всіх видів доходів, щомісячно від дня подачі позовної заяви до досягнення дитини трирічного віку, виходячи з наступного. Відповідач надає до відзиву належні та допустимі докази щодо матеріальної неспроможності та неможливості нести аліментний обов?язок по відношенню до дружини, з якою проживає дитина, тому можна виходити з доведеності того факту, що відповідач має істотні протипоказання до роботи, відтак не може надавати матеріальну допомогу позивачці як матері своєї дитини. На їхнє переконання, таке рішення законодавця пояснюється тим, що до досягнення дитиною трирічного віку саме жінка, як матір, перебуває у більш слабкому, більш уразливому становищі, що покладає на батька дитини додатковий обов?язок щодо надання такій жінці матеріальної допомоги. Однак, враховуючи ті обставини, що відповідач отримав поранення, зв?язане із захистом Батьківщини, повністю втратив очі, має численні поранення по тілу, що унеможливлює йому в подальшому взагалі продовжувати службу в лавах ЗСУ, повноцінно працювати з метою отримання будь якого доходу і жити повноцінним життям для забезпечення себе та своєї сім`ї. Відповідач і сам потребує постійного стороннього догляду, постійного реабілітаційного догляду, потребує матеріальної допомоги, кваліфіковане довготривале лікування призводить до того, що фінансово відповідач стає залежним від родичів, знайомих і соціальної підтримки. В подальшому якщо судом буде задоволено позову заяву в частині стягнення аліментів на дружину до досягнення дитиною трирічного віку, то це лише приведе до фінансового тягаря, збільшення заборгованості перед позивачкою, яка в подальшому зможе стягувати пеню і т. д. Станом на зараз відповідач і сам потребує допомоги соціальної і матеріальної допомоги з боку позивачки, яка як дружина повинна морально, матеріально хоч б підтримати чоловіка та батька дитини. На підтвердження того факту, що дійсно відповідач перебуває на реабілітації у зв?язку з численними травмами, зокрема і втратою очей, самостійно себе обійти не може, підтверджується наступними доказами, а саме: первинним епікризом із медичної карти амбулаторного хворого N? 16625, довідкою про обставини травми від 28.11.2024 N? 1754/1/1414, первинний епікриз N? 9106, виписка із амбулаторної карти хворого N? 20357, виписка із амбулаторної карти хворого N? 187979, медичною карткою N? 4008 ф. N? 300 електронним направленням витягом N? 188660, формою медичної допомоги. Крім цього, представник відповідача у своєму відзиві звертає увагу суду, що відповідач має від першого шлюбу малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який також перебуває на його утриманні і на якого також сплачує аліменти. Таким чином, виходячи з того, що рішення у даній справі не повинно спричинити погіршення матеріального забезпечення відповідача, представник відповідача просив суд відмовити в частині стягнення аліментів на утримання дружини у розмірі 1/6 частини всіх видів доходів, щомісячно від дня подачі позовної заяви до досягнення дитини трирічного віку. 15 листопада 2024 року ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначене судове засідання. У судове засідання позивач не з`явилася, просила розглядати справу без її участі, позов підтримала в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового засідання. Представник відповідача до суду направила заяву у якій просила розгляд справи проводити без її участі, у якій відзив підтримала. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши її дійсні обставини, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного. Суд встановив, що 26 липня 2022 року між позивачкою [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований шлюб у Виконавчому комітеті Боярської міської ради Фастівського району Київської області за актовим записом N? 158, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 26.07.2022 р. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , який народився [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 29.10.2024 року, серії [NUMBER] , виданого Боярським відділом державної реєстрації цивільного стану у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ), який проживає з позивачкою. Як вбачається з матеріалів справи відповідач [PERSON] , [INFO] є військовослужбовцем військової частини [NUMBER] , який має поєднане вогнепальне кульове поранення голови, попереку та тазу (02.09.2024р.). Наскрізне фаціокраніоорбітальне поранення з руйнуванням правого ока, багатоуламковпм переломом передньої та задньої стінок фронтальних пазух, основи передньої черепної ямки, градчастого лабіринту, стінок обох верхньощелепних пазух, кісток носа, лівої виличної кістки, тіла верхньої щелепи зліва зі зміщенням відламків. Контузія лівого ока вкрай важкого ступеню: гемофтальм, розрив медіального прямого м`яза, ушкодження зорового нерва. Забій головного мозку, субарахноїдальннй крововилив. Пневмоцефалія. Полігемоспнус. Наскрізне поранення поперекової ділянки зліва з крайовим переломом гребня лівої клубової кістки з наявністю сторонніх тіл (металевих осколків). Гостра ниркова недостатність 2 стадії (AKIN 1 Rifle-I, 1,2 мл\\кг\\год). Забій правої нирки. Вторинний набряк нирки. Операції: 02.09.2024 - Лапароцентез. Відповідно до положень ст.ст. 180, 181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно із ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При визначенні\~розміру аліментів,\~які підлягають\~стягненню з\~відповідача на\~користь позивача,\~суд приймає\~до уваги,\~що розмір\~прожиткового мінімуму\~на дитину\~віком від\~6\~до 18\~років,\~встановлений Законом\~України «Про\~Державний бюджет\~України на\~2025\~рік»,\~прожитковий мінімум\~на одну\~особу в\~розрахунку на\~місяць у\~розмірі 2920\~гривень,\~а для\~основних соціальних\~і демографічних\~груп населення: дітей віком до 6 років - 2563 гривні ; дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень. Частинами 1, 2 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до частини 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч. 1 ст. 191 СК України). Виходячи з системного тлумачення зазначених норм права, вибір способу стягнення аліментів належить тому з батьків, разом з яким проживає дитина, і який є позивачем у справі про стягнення аліментів. Тобто, саме позивачу належить право вибору способу стягнення аліментів (у твердій грошовій сумі чи у частці від заробітку платника аліментів). При визначенні способу стягнення аліментів суд погоджується з обраним позивачем способом стягнення аліментів та вважає, що він повинен бути визначений у частці від всіх видів доходів платника аліментів за вибором позивача. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Враховуючи наведене та те, що судом встановлено, що малолітній син [PERSON] , [INFO] , проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні, а відповідач жодним чином не приймає участі у вихованні та забезпеченні малолітнього сина, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з нього аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але неменше 50% прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. На думку суду, такий розмір аліментів, виходячи з обставин справи, є збалансованим та відповідає інтересам дитини. Саме по собі надане представником відповідача свідоцтво про народження дитини [PERSON] , [INFO] , не являється доказом того, що малолітній перебуває на його утриманні. Водночас, з урахуванням принципів розумності та справедливості, дослідивши докази, долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд вважає достатньою сумою аліментів в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, що не є заздалегідь непомірним для сплати відповідачем та буде в достатній мірі відповідати заявленим позивачем потребам утримання дитини, з огляду на законодавчо визначений розмір прожиткового мінімуму на дитину. За таких обставин суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги та стягувати з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі1/4 частини від всіх видів доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 11 листопада 2024 року і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, суд роз`яснює, що у разі зміни матеріального чи сімейного стану платника аліментів одержувач аліментів, рівно як і платник аліментів вправі в порядку ст. 192 СК України звернутися до суду з позовом відповідно про збільшення чи зменшення розміру аліментів. Рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України. З приводу стягнення на утримання дружини до досягнення дитиною трьох річного віку судом встановлено наступне. Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. На підставі ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Статтею 85 СК України врегульовано правовідносини з припинення права дружини на утримання. Частина 4 ст. 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Згідно зі ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до роз`яснення п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому при наявності кількох дітей у відповідача суд повинен виходити із рівності прав кожної дитини на належне матеріальне утримання з тим, щоб одна дитина не перебувала і гіршому становищі порівняно з іншою. Пунктом 3 ст. 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. На підставі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України також передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести та обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 76-80 ЦПК України. Суд враховує, що під час військової агресії РФ проти України, відповідач [PERSON] , є військовослужбовцем, сержантом ЗСУ. Під час захисту Батьківщини від російської агресії, 02 вересня 2024 року отримав поранення під час стрілецького бою, що підтверджується первинним епікризом із медичної карти амбулаторного хворого N? 16625, довідкою про обставини травми від 28.11.2024 N? 1754/1/1414, первинний епікриз N? 9106, виписка із амбулаторної карти хворого N? 20357, виписка із амбулаторної карти хворого N? 187979, медичною карткою N? 4008 ф. N? 300 електронним направленням витягом N? 188660, формою медичної допомоги. З довідки про обставини травми № 1754/1/1414 від 28 листопада 2024 року вбачається, що [PERSON] , 02 вересня 2024 року отримав травму з діагнозом «поєднане ВОП голови та тулуба: проникаюче ВОНП голови зліва з переломом бугра верхньої щелепи зліва, контузія лівого ока згематомою та руйнацією правого ока, ВОСП поперекової ділянки, проникаюче ВОСП живота справа, перелом крила правої здухвинної кістки», яка підтверджена первинною медичною картко. (ф.100). Тобто, позивач має право на утримання від чоловіка, батька дитини до досягнення дитиною трьох років, лише на підставі складу юридичних фактів: проживання з нею дитини, яка не досягла трьох років; походження дитини від чоловіка (кровне споріднення); здатність чоловіка надавати матеріальну допомогу. Однак, позивачем до суду не надано будь-яких доказів того, що відповідач, працює та отримує будь-який дохід, має у власності рухоме чи нерухоме майно, тобто те, що він має матеріальний актив як джерело виплати аліментів на утримання дружини. Будь-яких клопотань з цього приводу, про витребування доказів до суду не надходило. При цьому, як вбачається з заяви поданої до суду відповідачем, він заперечує щодо вимог позивача про стягнення аліментів на її утримання, як матері з якою проживає дитина до досягнення дитиною трьохрічного віку та просить суд відмовити у задоволенні цих вимог. Таким чином, з урахуванням майнового стану відповідача, даних про його особу та з урахуванням інших матеріалів справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову у цій частині, щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку. Тому, враховуючи викладене суд вважає, що в частині позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трьохрічного віку не підлягає задоволенню. Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. При цьому, згідно із ч. 1 ст. 191 СК України, ч.1 ст. 430 ЦПК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову, а рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню. Також, суд вважає за можливе роз`яснити сторонам, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них (ст. 192 СК України). Крім того, згідно з ст.\~141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 1\~073,60 грн.

Outcome: partial