Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 06 березня 2001 року по 20 квітня 2017 року він перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі. В шлюбі у них народилися діти: дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 20 квітня 2017 року шлюб з відповідачкою був розірваний, проте, після офіційного розірвання шлюбу вони з відповідачкою шлюбні відносини не припинили, продовжили разом проживати за місцем реєстрації, по [ADDRESS] , вели спільне господарство, здійснювали спільні витрати, купували майно для спільного користування, брали участь у витратах на утримання житла, разом відпочивали. Під час спільного проживання вони придбали спільне майно, власницею якого за договорами купівлі продажу є відповідачка, а саме: земельну ділянку площею 0,1787 га, кадастровий номер 3221087501:01:007:0229, в [ADDRESS] , цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Договір купівлі-продажу посвідчений приватним нотаріусом Бородянського районного нотаріального округу Дунаєнко І.А. 24 травня 2017 року; земельну ділянку площею 0,1297 га, кадастровий номер 3221086802:01:004:0047, в с. Вабля Новогребельської сільської ради Бучанського району Київської області, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Договір купівлі-продажу посвідчений приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Гринюком П.Д. 02 грудня 2021 року; земельну ділянку площею 0,1296 га, кадастровий номер 3221086802:01:004:0046, в с. Вабля Новогребельської сільської ради Бучанського району Київської області, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Договір купівлі-продажу посвідчений приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Гринюком П.Д. 02 грудня 2021 року; земельну ділянку площею 0,1102 га, кадастровий номер 3221086802:01:004:0043, в с. Вабля Новогребельської сільської ради Бучанського району Київської області, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Договір купівлі-продажу посвідчений приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Гринюком П.Д. 02 грудня 2021 року; земельну ділянку площею 0,1097 га, кадастровий номер 3221086802:01:004:0042, в с. Вабля Новогребельської сільської ради Бучанського району Київської області, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Договір купівлі-продажу посвідчений приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Гринюком П.Д. 02 грудня 2021 року; земельну ділянку площею 4,9396 га, кадастровий номер 3221088600:04:003:0068, на території Шибенської сільської ради Бучанського району Київської області, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Договір посвідчений приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Гринюком П.Д. 22 грудня 2021 року. Загальна вартість придбаного ними майна складає 471 200 грн. При цьому договір купівлі-продажу земельної ділянки від 22 грудня 2021 року містить п. 3.7, в якому зазначено, що земельна ділянка придбана за грошові кошти, набуті під час проживання однією сім`єю з позивачем, що підтверджує факт придбання попередніх земельних ділянок за кошти, набуті під час їх спільного проживання. Позивач був засновником приватних підприємств, також здійснював діяльність як приватний підприємець і отримував дохід, сума якого за 2021 рік склала 1 879 827 грн., а сума доходу, отриманого ним за період коли він не перебував в зареєсрованому шлюбі становить 5 435 416,13 грн., що підтверджує його спроможність приймати безпосередню участь у купівлі активів для родини та свідчить про фактичне ведення спільного господарства, спільне придбання земельних ділянок. Тому просив встановити факт його спільного проживання з [PERSON] у період з 20 квітня 2017 року по 24 лютого 2022 року та визнати за ним право власності на частину: земельної ділянки площею 0,1787 га, кадастровий номер 3221087501:01:007:0229, розташованої в [ADDRESS] , земельної ділянки площею 0,1297 га, кадастровий номер 3221086802:01:004:0047, розташованої в с. Вабля Новогребельської сільської ради Бучанського району Київської області, земельної ділянки площею 0,1296 га, кадастровий номер 3221086802:01:004:0046, розташованої в с. Вабля Новогребельської сільської ради Бучанського району Київської області, земельної ділянки площею 0,1102 га, кадастровий номер 3221086802:01:004:0043, розташованої в с. Вабля Новогребельської сільської ради Бучанського району Київської області, земельної ділянки площею 0,1097 га, кадастровий номер 3221086802:01:004:0042, розташованої в с. Вабля Новогребельської сільської ради Бучанського району Київської області, земельної ділянки площею 4,9396 га, кадастровий номер 3221088600:04:003:0068, розташованої на території Шибенської сільської ради Бучанського району Київської області. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали, викладене підтвердили. Представник відповідачки [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечувала та пояснила, що у позовній заяві про розірвання шлюбу, у справі № 360/599/17 [PERSON] зазначив, що сімейне життя у сторін не склалося, вони не підтримують сімейно-шлюбні відносини та не ведуть спільного господарства. Даний факт відповідачка визнала повністю, тому шлюб між сторонами було розірвано. Рішення суду набрало законної сили, отже позивач не в змозі спростувати факт, що ще до розірвання шлюбу вони з відповідачкою припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства. Після розірвання шлюбу вони продовжили проживати за однією адресою, адже домоволодіння побудоване ними в шлюбі, але жили вже без обов`язків подружжя, як дві чужі людини, мали різні кімнати для проживання. Рішенням 28 сесії 5 скликання Новогребельської сільської ради від 08 жовтня 2010 року відповідачці надано земельну ділянку площею 0,1100 га по [ADDRESS] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. На підставі вказаного рішення на її ім`я оформлено право власності, земельній ділянці присвоєно кадастровий номер 3221086802:01:004:0070. 02 грудня 2021 року відповідачкою придбані ще чотири земельні ділянки з кадастровими номерами 3221086802:01:004:0043, 3221086802:01:004:0046, 3221086802:01:004:0047, 3221086802:01:004:0042, на яких вона спільно з позивачем відкрила садовий центр, та придбала земельну ділянку з кадастровим номером 3221087501:01:007:0229. При цьому в договорах купівлі-продажу чітко зазначено, що покупець свідчить, що у шлюбі та фактичних шлюбних відносинах не перебуває, земельні ділянки купує за власні кошти. Для визначення осіб, як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. Крім того, для визнання майна, придбаного під час фактичних шлюбних відносин, спільною сумісною власністю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у стрін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім`ї. Позивач не надав суду належних, допустимих та безпірних доказів того, що він з 20 квітня 2017 року по 24 лютого 2022 року проживав з відповідачкою однією сім`єю, вів з нею спільне господарство, мав спільний бюджет, взаємні права та обов`язки. Твердження позивача, що він продав спільний автомобіль по дорученню відповідачки, свідчить про те, що сторони домовилися про добровільний розподіл спільного майна подружжя, придбаного під час шлюбу. Оплата відповідачкою комунальних послуг та послуг охорони не доводить факту спільного побуту та спільного сімейного бюджету. Це доводить лише те, що вона сплачувала кошти за проживання у будинку, адже іншого житла вона не мала. Тому, враховуючи вказані обставини, вважала, що в позові необхідно відмовити. Вислухавши пояснення позивача та його представника [PERSON] , представника відповідачки [PERSON] , покази свідків, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що рішенням Бородянського районного суду Київської області від 20 квітня 2017 року був розірваний шлюб між [PERSON] і [PERSON] , зареєстрований 06 березня 2001 року відділом реєстрації актів Теребовлянського районного управління юстиції Тернопільської області (актовий запис №11) (а.с. 106). 24 травня 2017 року [PERSON] за договором купівлі-продажу придбала земельну ділянку площею 0,1787 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Кадастровий номер земельної ділянки 3221087501:01:007:0229, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с. 64-67). У вказаному договорі зазначено, що покупець, в поданій нею заяві повідомила, що грошові кошти, які витрачаються нею на купівлю земельної ділянки, яка є предметом даного договору, є її особистою власністю, так як в зареєстрованому шлюбі та у фактичних шлюбних відносинах вона не перебуває. 02 грудня 2021 року [PERSON] за договором купівлі-продажу придбала земельну ділянку площею 0,1097 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер земельної ділянки 3221086802:01:004:0042, яка розташована в с. Вабля Новогребельської сільської ради Бучанського (раніше Бородянського) району Київської області (а.с. 68-70). В п. 3.6 вказаного договору зазначено: покупець свідчить, що у шлюбі та фактичних шлюбних відносинах не перебуває, земельну ділянку купує за особисті кошти, про що 02.12.2021 складена відповідна заява. 02 грудня 2021 року [PERSON] придбала земельну ділянку площею 0,1102 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер земельної ділянки 3221086802:01:004:0043, яка розташована в с. Вабля Новогребельська сільська рада Бучанського (раніше Бородянського) району Київської області. Відповідно до п. 3.6 договору купівлі-продажу земельної ділянки вказано: покупець свідчить, що у шлюбі та фактичних шлюбних відносинах не перебуває, земельну ділянку купує за особисті кошти, про що 02.12.2021 складена відповідна заява (а.с. 71-73). 02 грудня 2021 року [PERSON] придбала земельну ділянку площею 0,1296 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер земельної ділянки 3221086802:01:004:0046, яка розташована в [ADDRESS] . Вказаний договір містить п. 3.6, в якому зазначено, що покупець свідчить, що у шлюбі та фактичних шлюбних відносинах не перебуває, земельну ділянку купує за особисті кошти, про що 02.12.2021 складена відповідна заява (а.с. 74-76). 02 грудня 2021 року [PERSON] придбала земельну ділянку площею 0,1297 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер земельної ділянки 3221086802:01:004:0047, яка розташована в с. Вабля Новогребельська сільська рада Бучанського (раніше Бородянського) району Київської області. Договір купівлі-продажу земельної ділянки містить п. 3.7, в якому зазначено: покупець свідчить, що у шлюбі та фактичних шлюбних відносинах не перебуває, земельну ділянку купує за особисті кошти, про що 02.12.2021 складена відповідна заява (а.с. 77-79). 22 грудня 2021 року [PERSON] придбала земельну ділянку площею 4,9396 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки 3221088600:04:03:0068, яка розташована: Київська область, Бучанський (раніше Бородянський) район, Шибенська сільська рада (а.с. 80-82). Відповідно до п. 3.7 договору купівлі-продажу земельної ділянки від 22 грудня 2021 року покупець свідчить, що купує земельну ділянку за грошові кошти, набуті, проживаючи однією сім`єю з [PERSON] , згода на купівлю якого викладена в заяві, справжність підпису на якій засвідчено Гринюком П.Д., приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу 22.12.2021 за реєстровим № 2054. Відповідно до ч. 2 та ч. 4 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права й обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Частиною 1 та 2 ст. 21 СК України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Згідно з ч. 1 ст. 36 цього кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року №644/6274/16-ц (провадження №14-283цс18) вказано, що «згідно з абзацом п`ятим п. 6 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року №5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї» членами сім`ї військовослужбовця є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онука, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка)); неповнолітні брати і сестри; вітчим, мачуха, опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками) спільний побут і взаємні права й обов`язки. Відповідно до ч.1,2 ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі №6-102цс15, майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету; 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. У зв`язку з цим суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім`єю слід установити не лише факт спільного проживання сторін у справі, а й обставини придбання спірного майна внаслідок спільної праці. Обов`язковою умовою для визнання чоловіка та жінки такими, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Вирішуючи питання щодо правового режиму майна, суди встановлюють факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясовують: 1) час придбання, 2) джерело набуття (кошти за які таке майно було набуте), 3) мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами, 2) висновками експертів, 3) показаннями свідків. Ураховуючи вимоги ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставі своїх вимог або заперечень, надавши належні, допустимі, достовірні та достатні докази відповідно до вимог статтей 77-80 ЦПК України. В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що вони з відповідачкою після офіційного розірвання шлюбу фактично не припинили шлюбних відносин, продовжували проживати разом до лютого 2022 року, вели спільне господарство, а тому придбані відповідачкою в цей період спірні земельні ділянки є їх спільною сумісною власністю. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] і [PERSON] підтвердили, що дійсно сторони з 2008 року і по лютий 2022 року проживали в збудованому ними будинку в [ADDRESS] , про розірвання шлюбу між ними свідки не знали, тому вважали їх однією сім`єю, проте, про умови проживання, побут сторін, наявність у них спільного бюджету, спільного господарства, спільних витрат в інтересах сім`ї їм нічого не відомо. Посилання позивача на акт обстеження місця проживання та встановлення факту спільного проживання від 14 вересня 2023 року, складений з участю депутата старостинського округу № 9 с. Пилиповичі (а.с.6), як на підтвердження факту спільного проживання з відповідачкою однією сім`єю з 20 квітня 2017 року по 24 лютого 2023 року судом до уваги не приймається, оскільки даний акт складений на підставі показів свідків, з яких допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] і [PERSON] не підтвердили даних обставин. Надані позивачем фото зі спільного відпочинку, святкування (а.с.33-52) не містять інформації щодо предмету доказування, а тому не можуть вважатися належними доказами підтвердження факту наявності між сторонами відносин, притаманних сім`ї. Сплата відповідачкою коштів за електроенергію, послуги охорони (а.с.7,21,22) свідчить про її участь в оплаті комунальних послуг, якими вона користувалась, проживаючи у будинку, де була зареєстрована, але не можуть підтверджувати проживання сторін саме однією сім`єю. Як вбачається з вищезазначеного договору купівлі-продажу від 22 грудня 2021 року (а.с.77-79) та що визнається сторонами, земельна ділянка площею 4,9396 га, кадастровий номер 3221088600:04:003:0068, придбана [PERSON] за грошові кошти, набуті за час проживання сторін однією сім`єю. За таких обставин суд вважає, що дана земельна ділянка є спільним майном [PERSON] та [PERSON] . Підстав для визнання спільним майном подружжя сторін інших спірних земельних ділянок суд не вбачає, так як жодних належних доказів, які б підтверджували доводи [PERSON] щодо існування між ним та [PERSON] з 20 квітня 2017 року по 24 лютого 2022 року відносин, притаманних подружжю, ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та побуту, придбання даного майна за їх спільні сумісні кошти суду не надано. Крім того, в договорах купівлі-продажу вказаних земельних ділянок відповідачка зазначала, що у шлюбі та фактичних шлюбних відносинах не перебуває, земельну ділянку купує за особисті кошти. Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч1,2 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Так як підстав для відступлення від рівності часток не вбачається, то суд вважає, що частки сторін в їх спільному майні є рівними і позивач має право на 1/2 частину даного майна. Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне, частково задовольняючи позов, визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 4,9396 га, кадастровий номер 3221088600:04:003:0068, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Шибенської сільської ради Бучанського (раніше Бородянського) району Київської області. Зважаючи на викладене, в іншій частині в позові необхідно відмовити.

Outcome: partial