Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті свого чоловіка, який було пропущено у зв`язку із змінами в нормативному регулюванні строків прийняття спадщини з шести до десяти місяців та знову до шести місяців, а також у зв`язку із закінчення терміну дії у позивача посвідки на постійне проживання в Україні. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вони є спадкоємцем померлого за заповітом, однак при зверненні до нотаріальної контори, нотаріус їй відмовив у видачі свідоцтв про право на спадщину через пропуск встановленого законом строку звернення для спадкування (а.с. 1 3). В судове засідання ніхто не прибув. Представники сторін надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності (а.с. 31 32, 37). Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Позивачка є громадянкою Республіки Узбекистан та має посвідку на постійне проживання в Україні, що підтверджується копіями паспорту серії [NUMBER] , довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, посвідки від 05.07.2023 року і витягу з реєстру територіальної громади від 18.07.2023 року (а.с. 5, 6, 7, 8). Позивачка перебувала в зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 19 листопада 2011 року (а.с. 9). 29 грудня 2015 року [PERSON] склав заповіт на користь своєї дружини [PERSON] (а.с. 11). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 10 січня 2023 року (а.с. 10). Позивачка як спадкоємець за заповітом звернулася до нотаріуса для оформлення спадщини після померлого чоловіка. Проте, постановою приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Здоренка О.М. від 19 липня 2023 року № 80/02-31, позивачці було відмовлено в оформленні спадщини після смерті її чоловіка [PERSON] за заповітом у зв`язку із пропуском нею встановленого законом строку для прийняття спадщини (а.с. 13 14). Вирішуючи справу по суті, суд виходить з наступного. Відповідно до частини першої статті 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до частини першої статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно із статтею 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її; за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви для прийняття спадщини. У пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини; при цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Насамперед, суд враховує, що зміни в нормативному регулюванні строків прийняття спадщини з шести до десяти місяців та знову до шести місяців, не є поважними, об`єктивними, непереборними, істотними причинами пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Тобто, викладені у позові доводи позивача щодо поважності пропуску строку пропуску подання заяви про прийняття спадщини через зміни в нормативному регулюванні строків прийняття спадщини з шести до десяти місяців та знову до шести місяців, суд не приймає до уваги, оскільки вказані обставини не є поважними для поновлення строку для подання заяви для прийняття спадщини. Також, суд враховує норму статті 26 Конституції України відповідно до якої, іноземці, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України. Як вбачається із доданих до позову документів, позивачка є іноземкою та перебуває в Україні на законних підставах. Крім того, суд враховує викладені у пункті 16 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013\~року № 24-754/0/4-13 «Про практику розгляду судами цивільних справ з іноземним елементом» правові роз`яснення за якими: у законодавстві України зазначено, що права іноземців щодо спадщини виникають на тих самих підставах, що і в громадян України, і спадщина переходить до\~спадкоємців незалежно від громадянства. Принцип зрівняння у правах є основою національного режиму та визначає головні аспекти здатності іноземців мати права, що виникають при\~спадкуванні. Суть\~спадкових прав залишається незмінною як у випадку набуття їх іноземцями, так і у випадку набуття громадянами України. Об`єкт також залишається незмінним - спадщина (сукупність суб`єктивних прав та обов`язків\~спадкодавця). Таким чином, іноземці (особи без громадянства) здійснюють свої\~спадкові права на території України нарівні з громадянами України. У зв`язку із цим, суд приходить до висновку про те, що обставини закінчення терміну дії у позивача посвідки на постійне проживання в Україні, абсолютно не скасовували і не спростовували її право на спадкування за заповітом після померлого чоловіка та не перешкоджали позивачці звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. При цьому, зазначаючи за змістом позову про закінчення після смерті чоловіка терміну дії у позивача посвідки на постійне проживання в Україні, позивачка не надала суду будь-яких доказів про конкретну дату коли у позивачки закінчився термін дії посвідки на постійне проживання в Україні яку вона мала до отримання посвідки 05 липня 2023 року. Воднораз, з урахуванням наведених вище положень законодавства, суд враховує, що для здійснення спадкування (у тому числі подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини протягом шести місяців), іноземцям не потрібно мати посвідку на постійне проживання в Україні, оскільки іноземці здійснюють свої\~спадкові права на території України нарівні з громадянами України та для спадкування не потребується отримання посвідки на постійне проживання в Україні. Отже, зазначені за змістом позову доводи абсолютно не впливали на об`єктивну можливість вчинення позивачем передбачених законом дій для прийняття спадщини. Як наслідок, суд приходить до висновку, що згідно із статтями 12, 13 і 76 84 ЦПК України, відповідно до яких на засадах змагальності сторін кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає цивільні справи не інакше як на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі та суд не наділений функцією доказування, позивачка не довела ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Отже, під час розгляду справи в судовому засіданні, досліджуючи поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, судом не встановлено існування поважних причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для позивачки як спадкоємця на вчинення дій по зверненню до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Таким чином, суд приходить до висновку, що встановлений законом строк для прийняття спадщини пропущено позивачкою без поважних причин, а тому і відсутні підстави для визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає. При цьому,\~на підставі\~пункту 2\~частини другої\~статті 141\~ЦПК України,\~у зв`язку\~із відмовою\~у позові, судові витрати у вигляді сплаченого позивачкою судового збору слід покласти на позивачку (а.с. 4). На підставі викладеного,

Outcome: dismissed