Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-26 00:00:00

До Приморського районного суду м.Одеси 16.12.2024 року надійшла позовна [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що він перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 23.09.2011 року, який був зареєстрований у Третьому Приморському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис №402, та 12.12.2024 року Хаджибейським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) повторно видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від спільного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Питання стосовно утримання дітей між сторонами на теперішній час не вирішено. Під час сімейного життя з`ясувалося, що вони з відповідачем мають різні погляди на життя, несумісність характерів, втратили почуття любові та поваги один до одного, сім`я розпалася та існує формально. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. Сторони з березня 2022 року проживають окремо, сумісного господарства не ведуть. Питання про розподіл спільно-сумісного майна не врегульоване. У зв`язку з тим, що сім`я розпалася, [PERSON] змушена звернутись до суду з відповідним позовом. Матеріали позову отримано суддею 17.12.2024 року. Відповідно до Єдиного державного демографічного реєстру, відповідь №975514 від 19.12.2024 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 17.10.2003 року за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 20.12.2024 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін з призначенням судового засідання на 27.01.2025 року. У судове\~засідання призначене\~на 27.01.2025\~року [PERSON] \~не з`явився,\~13.01.2025\~року представник\~позивача \~адвокат Дороніна\~І.Л.\~на електронну\~адресу суду\~надала заяву,\~в якій\~позовні вимоги\~підтримала,\~наполягала на\~їх задоволенні,\~строк на\~примирення сторонам\~просила не\~надавати,\~справу просила\~розглядати за\~відсутністю сторони\~позивача.\~ [PERSON] у судове засідання не з`явилася, на адресу суду поштою надала заяву, в якій позовні вимоги визнала, не заперечувала проти розірвання шлюбу, час на примирення просила не надавати, справу просила розглядати за її відсутністю. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, датою складання повного тексту рішення є 30.01.2025 року. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 23.09.2011 року сторони зареєстрували шлюб у Третьому Приморському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис №402, та 12.12.2024 року Хаджибейським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) повторно видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с.7). Від\~спільного шлюбу\~у сторін\~є двоє\~малолітніх дітей:\~донька [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~що підтверджується\~копією свідоцтвом\~про народження\~серії [NUMBER] ,\~виданого 20.01.2012\~року Відділом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану у\~місті Одесі\~Одеського міського\~управління юстиції,\~про що\~зроблено відповідний\~актовий запис\~№581,\~та син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 22.03.2021 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про що зроблено відповідний актовий запис №1321 (а.с.30, 31). Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з ч.3 ст.115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Сторони з березня 2022 року проживають окремо, не підтримують шлюбних відносин та сумісного господарства не ведуть. Подружнє життя сторін не склалося, про що зазначено у позовній заяві. Відповідачка згодна з позовними вимогами про розірвання шлюбу, про що є відповідна заява. На час розгляду справи майнові вимоги та вимоги щодо утримання дітей будь-кого з сторін суду не пред`явлені, проте у позові позивачем зазначено, що у сторін питання стосовно утримання дітей та питання про розподіл спільно-сумісного майна не вирішені. Відповідно до вищезазначеного суд вважає, що примирення між позивачем та відповідачкою неможливе, спорів про поділ майна та місце проживання дітей між сторонами на час розгляду даної справи не існує. Враховуючи те, що однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу, суд вважає, що у зв`язку з відсутністю вільної згоди позивача на продовження шлюбу, подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам, а також принципу добровільності шлюбу, у зв`язку з чим, є неможливим. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідачка не заперечує проти розірвання шлюбу, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, як це передбачено ст.112 Сімейного Кодексу України, тому шлюб між сторонами носить формальний характер і підлягає розірванню. Питання щодо визначення місця проживання дітей судом не вирішується, оскільки не є предметом спору та відповідна вимога як позовна позивачем не заявлялась. Відповідного зустрічного позову з цього приводу до суду також не надходило. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів справи суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. . На підставі викладеного та

Outcome: approved