Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-19 00:00:00

[PERSON] , в особі представника [PERSON] , звернувся до суду з вказаною заявою, в якій просить суд встановити факт належності [PERSON] [INFO] , ІПН [NUMBER] , свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 21.01.1997 року, яке видане Орджонікідзевською районною адміністрацією м. Запоріжжя 21.01.1997 року на право спільної часткової власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , - 1/3 частина якої належить [PERSON] . В обґрунтування заяви заявник зазначив, що він є власником 1/3 частини квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житло, видане 21.01.1997 року Орджонікідзевською районною адміністрацією м. Запоріжжя, де його прізвище записано як « [PERSON] », а в паспорті громадянина України прізвище заявника зазначено як « [PERSON] », таким чином, через розбіжності написання прізвища заявника у правовстановлюючому документі та паспорті, неможливо встановити належність правовстановлюючого документу саме [PERSON] . Заявник посилаючись на те, що не має іншої можливості одержати документ, який посвідчує цей факт, оскільки орган який його видав на теперішній час ліквідовано, чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення та встановлення факту належності правовстановлюючого документу породжує для заявника юридичні наслідки, просить заяву задовольнити. Ухвалою суду від 10.12.2024 року заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. 17.12.2024 року заінтересованою особою Районною адміністрацією по Вознесенівському району Запорізької міської ради подано відзив (пояснення) на заяву, згідно до якого просить прийняти рішення у відповідності до вимог чинного законодавства. Також додатково зазначив, щодо внесення змін у свідоцтво про право власності на житло, то дійсно така можливість відсутня, оскільки органу, що його видав, на даний час не існує. Представник заявника в судовому засіданні заяву підтримала, просила її задовольнити. Представник Районної адміністрації по Вознесенівському району Запорізької міської ради в судове засідання не з`явився, у відзиві на заяву просить справу розглядати за його відсутністю. Суд, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши та дослідивши письмові докази по справі, які мають юридичне значення для її розгляду, вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що заявник [PERSON] є власником 1/3 частини квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житло, видане 21.01.1997 року Орджонікідзевською районною адміністрацією м. Запоріжжя. Спірна квартира приватизована згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» в 1997 році в рівних частинах заявником [PERSON] , його бабусею [PERSON] , та його матір`ю [PERSON] , загальна площа квартири становить 55.2 кв.м. в тому числі житлова площа 32,92 кв.м. [INFO] померла бабуся заявника [PERSON] , [INFO] померла мати заявника [PERSON] , після їх смерті заявник вирішив продати свою частку квартири, та звернувся до приватного нотаріуса Вовк І.І., для оформлення спадщини та оформлення договору купівлі-продажу своєї частки квартири. Однак, нотаріус повідомила, що не зможе посвідчити даний правочин у зв`язку з тим, що у правовстановлюючому документі свідоцтві про право власності на квартиру [ADDRESS] від 21.01.1997 року, його прізвище записано як « [PERSON] », а в паспорті громадянина України прізвище заявника зазначено як « [PERSON] », таким чином, через розбіжності написання прізвища заявника у правовстановлюючому документі та паспорті, неможливо встановити належність правовстановлюючого документу саме [PERSON] 14.11.2024 року було направлено заяву до районної адміністрації по Вознесенівському району ЗМР про виправлення помилки в правовстановлюючому документі. Згідно відповіді районної адміністрації по Вознесенівському району ЗМР за № 01 -13/2916 від 21.11.2024 року, дійсно розпорядженням голови Орджонікідзевської районної адміністрації від 21.01.1997 року за № 98р було оформлено свідоцтво про право власності на житло від 21.01.1997 року № [NUMBER] щодо приватизації квартири [ADDRESS] на ім`я громадян: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Також у відповіді зазначено, що Орджонікідзевська районна адміністрація була ліквідована та створена нова структура - районна адміністрація Запорізької міської ради по Вознесенівському району. Згідно нового Положення про районну адміністрацію Запорізької міської ради по Вознесенівському району від 14.08.2024 року № 60, адміністрація не має повноважень для виправлення помилки у зазначеному свідоцтві про право власності на житло. На підтвердження факту належності правовстановлюючого документу заявником надано копія свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житло квартири [ADDRESS] , видане 21.01.1997 року Орджонікідзевською районною адміністрацією м. Запоріжжя, копія паспорту громадянина України [NUMBER] на ім`я [PERSON] , [INFO] , з відмітками про реєстрацію та знаття з реєстрації за адресою: [ADDRESS] , копію картки платника податків на ім`я [PERSON] , [INFO] , копію свідоцтво про народження [NUMBER] , на ім`я „ [PERSON] (рос.мовой) [INFO] , копію свідоцтво про народження Серії [NUMBER] видане повторно 08.01.2021 року на ім`я [PERSON] , [INFO] , та інші докази на підтвердження розбіжностей в написанні прізвища заявника пов`язаних з його перекладом з російської на українську мову, оригінали яких дослідженні в судовому засіданні. Нормами ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" №5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Заявник [PERSON] не має іншої можливості одержати документ, який посвідчує цей факт, чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення. Крім того, встановлення факту належності правовстановлюючого документу породжує для заявника юридичні наслідки. У відповідності до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що має юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року, при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Відповідно листа ВСУ від 01.01.2012 «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Аналіз особистих документів [PERSON] та свідоцтва про право власності на житло за № [NUMBER] від 21.01.1997 року, свідчить про те, що прізвище заявника в цих документах писалось по різному через різний переклад прізвища з російської на українську мову, всі інші особисті дані співпадають. Крім того, наданими до заяви документами підтверджується, що заявник в зазначеній квартирі був тривалий час зареєстрований та проживав разом із іншими співвласниками [PERSON] та [PERSON] . Враховуючи наведене, а також те, що спору про право не встановлено, а сам юридичний факт доведений письмовими доказами, тому заява [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved