Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-26 00:00:00

21 листопада 2024 року до Шишацького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , Шишацької селищної ради про визнання права власності на квартиру [ADDRESS] за набувальною давністю. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач, працюючи з 1971 року в дитячому садку при «Яреськівському цукровому заводі», отримала вищевказану квартиру для проживання. З моменту заселення позивач відкрито та безпосередньо володіє даною квартирою, утримує її в належному стані, сплачує комунальні платежі та здійснює поточний ремонт. Після звернення до виконавчого комітету Шишацької селищної ради позивач отримала відповідь, що багатоквартирний будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] не відноситься до комунальної власності Шишацької селищної ради. Тому позивач позбавлена можливості приватизувати квартиру у встановленому законом порядку. Ухвалою суду від 25 листопада 2024 року відкрито провадження у справі та вирішено проводити її розгляд за правилами загального позовного провадження, у зв`язку з чим призначено підготовче засідання 23 грудня 2024 року. Ухвалою суду від 23 грудня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд по суті о 09-00 год. 27 січня 2025 року. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила задовольнити позов. Пояснила, що за ордером, виданим виконавчим комітетом Шишацької районної ради, вона в 1984 році вселилась до квартири [ADDRESS] . До ордеру були внесені її чоловік та двоє дітей. Чоловік помер 34 роки тому, старший син [PERSON] має власне житло в тому ж селі, молодший син [PERSON] зареєстрований у спірній квартирі, однак на її частину не претендує. До теперішнього часу дана квартира є неприватизованою. Будучи належним чином повідомленими судом про час та місце розгляду справи, відповідачі в судове засідання не з`явились, надали заяви про визнання позову та розгляд справи у їх відсутність. Зважаючи на вищевикладене, суд здійснює розгляд справи без участі сторін за наявними матеріалами. Перевіривши фактичні обставини справи, наявними в ній, доказами в їх сукупності та взаємозв`язку, суд, з урахуванням того, що визнання всіма відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, є безумовним, приходить до висновку про задоволення позову та ухвалення рішення відповідно до вимог ч.4 ст. 206 ЦПК України, виходячи з наступного. Згідно технічного паспорту двокімнатна квартира [ADDRESS] (а.с.19-22). 20 квітня 1984 року виконавчим комітетом Шишацької районної ради народних депутатів громадянці [PERSON] , а також членам її сім`ї (чоловік [PERSON] та двоє дітей) видано ордер № 22 на право зайняття квартири [ADDRESS] , загальною площею 51,9 кв.м. На підставі даного ордеру сім`я [PERSON] вселилась до вищевказаної квартири. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Яреськівською сільською радою Шишацького району Полтавської області 15 жовтня 1990 року, [PERSON] помер [INFO] (а.с.11). Відповідно до довідки Яреськівського старостинського округу Шишацької селищної ради за № 2613 від 21 жовтня 2024 року [PERSON] зареєстрована та фактично проживає в квартирі [ADDRESS] . Крім неї за вказаною адресою зареєстрований її син - [PERSON] (а.с.24). Даний факт підтверджується, крім відомостей викладених в позовній заяві, і випискою № 619 виконавчого комітету Шишацької селищної ради від 21 жовтня 2024 року з погосподарської книги № 26 за 2021 - 2025 роки (а.с.25). Ніхто з членів сім`ї [PERSON] участі у приватизації житла не приймав. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] у 2024 році звернулася до виконавчого комітету Шишацької селищної ради, як органу місцевого самоврядування в межах територіальної компетенції розташований житловий багатоквартирний будинок, із заявою про видачу їй, в порядку приватизації житла, свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] . Однак, рішенням виконавчого комітету Шишацької селищної ради № 24/14/11/2024 від 14 листопада 2024 року їй у цьому відмовлено через те, що будинок [ADDRESS] не відноситься до комунальної власності Шишацької селищної ради (а.с.16). [PERSON] повідомила суду, що у 1984 році вона вселилась до спірної квартири та весь цей час безперервно проживає у ній. У свій час вона не встигла приватизувала дане житло відповідно до існуючих правил приватизації державного/комунального житлового фонду. Ніхто з її дітей (відповідачів у справі) не претендує на частку у даній квартирі з приводу чого ними подані письмові заяви до суду. Зважаючи на вищевикладені обставини, в сукупності з тим, що спірна квартира не перебуває на балансі органів самоврядування, позивач не може здійснити приватизацію спірної квартири відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Згідно ст.ст. 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. Згідно ч.1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Відповідно до ч.1 ст. 2, ст. 3 вказаного Закону до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, які використовуються громадянами на умовах найму. Приватизація здійснюється шляхом: - безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю; - продажу надлишків загальної площі квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюєтся або не визнається іншою особою. Згідно ч. 1. ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Згідно ч. 4 вказаної статті право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно ч.1 ст.181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Відповідно до роз`яснень, наведених у Постанові Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Як встановлено судом, позивач добросовісно заволодів спірним житловим приміщенням та близько 40 років безперервно та відкрито володіє даним житлом, використовуючи його виключно для свого проживання. Житлова площа квартири 26,7 кв.м. відповідає нормі (31 кв.м.), що може бути безкоштовно передана сім`ї у складі 1 особи відповідно до вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Разом з тим, той факт, що житловий будинок, в якому знаходиться спірна квартира, не був прийнятий на баланс органу місцевого самоврядування - Шишацької селищної ради після розпаду СРСР та створення незалежної держави Україна, перешкоджає позивачу реалізувати її право на безоплатну приватизацію даної квартири в порядку Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Зважаючи на все вищевикладене, а також на те, що повнолітні діти позивача не претендують на приватизацію спірної квартири та погоджуються на одноосібне набуття права власності на неї позивачем, суд приходить до висновку про необхідність повного задоволення позовних вимог. Враховуючи те, що позивач на стягненні з відповідачів судових витрат не наполягає та їх діями права позивача порушені не були, суд відносить всі судові витрати на рахунок позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved