Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-21 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд розірвати шлюб, укладений між сторонами; стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на дитину - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 5 000,00 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття; звільнити позивача від сплати судового збору як особу з інвалідністю ІІ групи. В обґрунтування зазначає, що 04.07.2009 року виконавчий комітет Давидівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області зареєстрував шлюб між позивачкою та відповідачем. У подружжя є спільна дитина [PERSON] , який народився [INFO] та проживає разом із матір`ю. Сім`я спільно мешкала в [ADDRESS] . Проте 30 грудня 2023 року відповідач раптово залишив сімейне житло без попередження та відтоді не повертався. Він фактично припинив спілкування з дружиною та дитиною, не надав пояснень щодо своїх дій, а його теперішнє місце проживання та рід занять позивачці невідомі. Згодом до позивачки дійшла інформація про те, що відповідач проживає з іншою жінкою. Враховуючи зазначені обставини, вона вважає, що збереження шлюбу є неможливим і суперечить її інтересам та інтересам дитини. Примирення подружжя виключене. Суперечок щодо місця проживання дитини та поділу майна між сторонами немає. Від часу, коли відповідач залишив сім`ю, він не бере участі в утриманні дитини. Позивачка працює медсестрою в Давидівському ліцеї імені Т. Г. Шевченка та отримує заробітну плату в розмірі 10 000 грн на місяць, що є недостатнім для покриття основних потреб сім`ї. На утримання дитини щомісяця витрачається близько 20 000 грн, враховуючи витрати на продукти харчування, одяг, часткову оплату комунальних послуг, мобільний зв`язок тощо. Крім того, позивачка має інвалідність ІІ групи та потребує постійного придбання ліків, на що в середньому витрачає 2000 грн на місяць. Її пенсія/соціальна допомога становить 2980 грн, що суттєво ускладнює можливість самостійного утримання дитини. Вказує що відповідач є працездатним, до моменту залишення сім`ї працював водієм та мав у власності легковий автомобіль. Ухвалою від 28.10.2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. На підставі даної ухвали відповідачу було надано строк для подачі відзиву або інших клопотань, пов`язаних із розглядом даної позовної заяви. Перешкод для здійснення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень\~ЦПК України\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Із копії Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 25.09.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Пустомитівського районного управління юстиції Львівської області вбачається, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04.07.2009 року, актовий запис № 17. Судом встановлено, що у шлюбі в сторін народилася дитина: [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований та проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , що стверджується Витягами з реєстру територіальної громади № 2024/012515625 та № 2024/012515687 від 16.10.2024 року. Таким чином, судом встановлено, що дитина проживає із матір`ю. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу і своєму небажанні проживати з відповідачем однією сім`єю. Сторони шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, що свідчить про тривалість і стійкість конфлікту між ними та остаточний розпад сім`ї. Сторони стали чужими один одному. Відповідно до ст.\~112\~Сімейного Кодексу\~України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу є однією з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ст. 110 ч. 1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги відсутність згоди позивача на примирення, суд вважає що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного суд приходить до висновку, що спільне життя подружжя та збереження шлюбу стали неможливими й суперечили б інтересам подружжя, а тому формально існуючий шлюб слід розірвати. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181, ст. 184 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) можуть бути визначені у твердій грошовій сумі. У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ЗУ «Про державний бюджет України на 2025 рік» на момент розгляду справи у суді, розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років 2 563 грн; для дітей від 6 до 18 років 3 196 грн. Тому беручи до уваги всі обставини справи, суд дійшов висновку що вимоги позивачки про стягнення аліментів є підставними, оскільки дитина проживає разом з позивачем, відповідач проживає окремо, достатню матеріальну допомогу на утримання дитини добровільно не надає, чим ухиляється від виконання обов`язку з утримання неповнолітньої дитини, враховуючи вік дитини, беручи до уваги прожитковий мінімум для дітей віком 6 до 18 років у 2025 році, та рекомендований законодавцем рівень аліментів на утримання дитини в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, значні затрати на утримання дитини, що склалися у позивачки в умовах сьогодення, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 5000,00 гривень щомісячно, оскільки обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Крім того, у відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача в користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені сплачені останнім судові витрати, які складаються із судового збору, сплаченого за позовну вимогу про розірвання шлюбу. Водночас, відповідно до пункту 8 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір", позивачка, як особа з інвалідністю ІІ групи, звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви про розірвання шлюбу. З відповідача в користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 1211,20 гривень за позовну вимогу про стягнення аліментів та 1211,20 грн. за позовну вимогу про розірвання шлюбу.

Outcome: approved