Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-20 00:00:00

позивач через свого представника звернулася до суду з позовом до відповідача, уточнивши позовні вимоги, просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.07.2024. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 08 квітня 2024 року рішенням Личаківського районного суду м. Львова шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, на утриманні позивача продовжує перебувати неповнолітній син сторін, угоди про сплату аліментів між позивачем та відповідачем не укладалась, участі в утриманні дитини не приймає, добровільно сплачувати аліменти на утримання сина відповідач відмовляється, враховуючи встановлений ст.180 СК України обов`язок батьків утримувати неповнолітніх дітей, просить позовні вимоги задовольнити. Ухвалою від 12.11.2024 постановлено прийняти до розгляду та відкрити провадження у справі; розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; призначити судове засідання для розгляду справи по суті 11.12.2024. Судове засідання 11.12.2024 було відкладено на 21.01.2025 у зв`язку з неявкою відповідача. Разом з тим, судом було встановлено, що [PERSON] , перебуває під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор». В судовому засіданні 21.01.2025 представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно всі обставини справи та оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд встановив наступне. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1, 2 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно зі ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. 24 липня 2024 року позивачем була подана до Личаківського районного суду м. Львова заява про видачу судового наказу про стягнення аліментів. Проте ухвалою від 17 жовтня 2024 року у справі №463/6959/24 було відмовлено у видачі судового наказу з підстав неможливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання боржника. Отже позивачем були вжиті заходи щодо одержання аліментів, разом з тим з процесуальних підстав у видачі судового наказу судом було відмовлено, а добровільно сплачувати аліменти на утримання сина Відповідач відмовляється. Зважаючи на викладене, позивач вважає обгрунтованою вимогу щодо стягнення аліментів на утримання дитини саме з 24 липня 2024 року. Сторонами визнано, а також підтверджується матеріалами справи, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтвердується свідоцтвом про народження (ас.5) та який проживає з позивачем згідно витягів з реєстру територіальної громади (а.с.6,7) долученими до позовної заяви. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи вищенаведене, оскільки відповідач позовні вимоги визнав та суд встановив, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів 24.07.2024 і до досягнення дитиною повноліття, підлягають до задоволення. Задовольняючи позовні вимоги, відповідно до ст.141, 142 ЦПК України, оскільки відповідач позов визнав до початку розгляду справи по суті, позивач звільнена від сплати судового збору, такий у розмірі 605 грн. 60 коп. (50 відсотків судового збору в сумі 1211 грн. 20 коп., який підлягав би сплаті при поданні позову) слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved