Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-15 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~третя особа,\~яка не\~заявляє самостійних\~вимог:\~приватний нотаріус\~Мукачівського районного\~нотаріального округу\~Закарпатської області\~Баратей А.А.\~про визнання\~договору недійсним.\~В обгрунтування\~доводів зазначає,\~що 09.06.2020\~року між\~позивачем та\~відповідачем [PERSON] \~було укладено\~договір позики,нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Ляшенко А.Г., зареєстрований в реєстрі №841, згідно якого [PERSON] позичив від [PERSON] гроші в сумі 266005 грн., що було еквівалентно при офіційному курсі НБУ (1 долар США 26,6005 грн.). Строк повернення зайнятої суми грошей було встановлено до 01.12.2021 року. За рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 18.04.2023 року з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] стягнуто суму боргу у розмірі 343112,64 грн. Позивач вказує, що рішення суду набуло законної сили 26.05.2023 року, Свалявським районним судом Закарпатської області видано виконавчі листи про примусове стягнення з відповідача [PERSON] суми боргу та 03.07.2023 року приватним виконавцем Ярошевським Д.А. відкрито виконавче провадження №7215062 (винесено постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить [PERSON] у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, мінімальних витрат виконавчого провадження на загальну суму 387 088,15 грн.; постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на гроші, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів [PERSON] ). Вимоги позивач мотивує тим, що при перевірці майнового стану [PERSON] виконавцем встановлено, що у боржника станом на дату відкриття виконавчого провадження відсутнє нерухоме майно на яке можливо звернути стягнення. Однак, під час детального вивчення отриманої інформації було встановлено, що боржник мав у власності нерухоме майно та здійснив його відчуження. Оскільки, згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо суб?єкта, відповідачу [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 09.06.2020 року посвідченого приватним нотаріусом Свалявського районного нотаріального округу Ляшенко А.Г. за реєстровим №837 належала частка об?єкта нежитлової нерухомості, а саме: складу під літ. У та побутового корпусу під літ. Ф, загальною площею 159,3 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . Однак, 07.12.2021 року відповідач [PERSON] уклав договір дарування, відповідно до якого відповідач [PERSON] передав безоплатно (подарував) частку нерухомого майна, а саме: склад під літ. У та побутовий корпус літ. Ф своїй доньці [PERSON] , [INFO] . Позивач посилається на те, що договір дарування від 07 грудня 2021 року укладений відповідачем [PERSON] саме після виникнення у нього грошового зобов?язання перед позивачем, а отже на момент укладення договору дарування відповідач [PERSON] переслідував єдину мету - уникнення виконання грошового зобов?язання. Позивач зазначає, що станом на 07.12.2021 року [PERSON] був обізнаний щодо наявності в нього заборгованості перед позивачем, а саме про наявність грошового зобов?язання, яке виникло на підставі укладеного між ним та позивачем договору позики грошей від 09.06.2020 року. Також відповідачу було відомо про той факт, що строк погашення заборгованості за договором позики грошей від 09.06.2020 року настав 01 грудня 2021 року, відповідно у відповідача [PERSON] починаючи з 01.12.2021 року було наявне грошове зобов?язання по сплаті заборгованості перед позивачем. Просить визнати договір дарування 1/2 частки складу (літ.У) та побутового корпусу (літ.Ф) за адресою: [ADDRESS] , укладеного між [PERSON] та [PERSON] недійсним. Також просить скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на 1/2 частки складу (літ.У) та побутового корпусу (літ.Ф) за адресою: [ADDRESS] та відновити становище, яке існувало до порушення, шляхом повернення 1/2 частки складу (літ.У) та побутового корпусу (літ.Ф) за адресою: [ADDRESS] [PERSON] . Судові витрати за подання позову ло суду просить покласти на відповідачів. Суд своєю ухвалою від 03.06.2024 року прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами загального провадження та призначив підготовче засідання. Сторонам направлено копії ухвали про відкриття провадження у справі та відповідачу копія позовної заяви з доданими до позову документами з використанням послуг поштового зв`язку, які надаються АТ "Укрпошта". Інформація щодо справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - e-mail inbox@sv.zk.court.gov.ua. Судовий розгляд справи призначений відповідно до ухвали Свалявського районного суду Закарпатської області від 24 червня 2024 року. 23.07.2024 року до суду надійшов відзив (вх.№5681) від відповідача [PERSON] відповідно до якого відповідач [PERSON] з пред?явленим позовом не погоджується повністю. В обгрунтування заперечень зазначає, що у червні 2020 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики грошей, який був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Ляшенко А.Г. та зареєстровано в реєстрі №841. Відповідно до п.1 договору позики грошей від 09.06.2020 року [PERSON] позичив від [PERSON] гроші в сумі 266005 грн., строк повернення яких встановлено до 01.12.2021 року. Рішенням Свалявського районного суду від 18.04. 2023 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто суму боргу 343112,64 грн. Рішення суду набрало законної сили 26.05.2023 року та звернуто до виконання. На виконання виконавчого листа від 26.05.2022 року виданого Свалявським районним судом приватним виконавцем Ярошевським Д.А. 03.07.2023 року відкрито виконавче провадження №7215062. Відповідач [PERSON] вказує, що при перевірці майнового стану боржника було встановлено, що на дату відкриття виконавчого провадження відсутнє нерухоме майно на яке можливо звернути стягнення. [PERSON] на праві власності належала частка об?єкта нежитлової нерухомості, а саме: склад під літ. У та побутового комплексу під літ. Ф, загальною площею 159,3 кв.м., розташованих за адресою [ADDRESS] , яке [PERSON] 07.12.2021 року згідно укладеного договору дарування передав безоплатно (подарував) частку нерухомого майна своїй доньці [PERSON] . Відповідач [PERSON] заперечує, що вказаний правочин був здійснений [PERSON] з метою приховання (укриття) майна від звернення на нього стягнення та ухилення від виконання грошового зобов`язання. Вимоги мотивує тим, що саме по собі настання обов`язку відповідача [PERSON] щодо повернення позики ще не свідчить про реальну загрозу щодо звернення стягнення на нерухоме майно за майбутнім рішенням суду, оскільки такого рішення на дату укладання договору позики не було. Просить у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] відмовити повністю. Справа до розгляду призначена на 16:00 годину 16.01.2025 року. [PERSON] подав до суду заяву (вх.№334) про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги про визнання договору недійсним підтримує. Просить позов задовольнити у повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві (вх.№3771). Відповідач [PERSON] у судове\~засідання не\~з`явився. Просить відмовити у задоволенні позовної заяви з підстав зазначених у відзиві (вх.№ 5681). Відповідач [PERSON] \~відзив (заперечення)\~щодо позову\~не подала.\~Поштове повідомлення\~повернуто до\~суду із\~відміткою про\~вручення ухвали\~про відкриття\~провадження та\~розпискою [PERSON] \~про отримання\~копії позовної\~заяви з\~доданими до\~неї документами\~(а.с.\~52).\~Відповідачу роз`яснено,\~щов разі ненадання нею відзиву, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Інформація щодо розгляду справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - e-mail inbox@sv.zk.court.gov.ua. Представником третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу Закарпатської області Баратей А.А. письмові пояснення щодо позову не подано, поштове відправлення повернуто до суду з поштовою відміткою з розпискою про отримання ухвали про відкриття провадження (а.с.45). Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу «EASYCON» не здійснювалося (ч.2 ст. 247 ЦПК України). Суд проводить розгляд справи за наявними доказами та матеріалами у справі та доходить такого висновку. Відповідно до ст. 13 ЦПК України\~- суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; ч.3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; ч.\~1\~ст.\~76\~ЦПК України\~-\~доказами є\~будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи;\~ч.2\~ст. 83 ЦПК України - позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. ОБСТАВИНИ СПРАВИ, УСТАНОВЛЕНІ СУДОМ та ОБГРУНТУВАННЯ ВИСНОВКІВ СУДУ: Відповідно до ст. 4, 15 ЦК України, ст. 55 Конституції України - кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 20 ЦК України - право на захист особа здійснює на свій розсуд. Відповідно до ч.1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (п. 1 ч.2 ст. 11 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України - договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору). Суд встановив,\~що 09.06.2020\~року між\~позивачем та\~відповідачем [PERSON] \~було укладено\~договір позики,нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Ляшенко А.Г., зареєстрований в реєстрі №841, згідно якого [PERSON] позичив від [PERSON] гроші в сумі 266005 грн., що було еквівалентно при офіційному курсі НБУ (1 долар США 26,6005 грн.). Строк повернення зайнятої суми грошей було встановлено до 01.12.2021 року. Згідно рішення Свалявського районного суду від 18.04. 2023 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто суму боргу 343112,64 грн. Рішення суду набрало законної сили 26.05.2023 року та звернуто до виконання. На виконання виконавчого листа від 26.05.2022 року виданого Свалявським районним судом приватним виконавцем Ярошевським Д.А. 03.07.2023 року відкрито виконавче провадження №7215062. Вказані обставини позивачем та відповідачем не оспорюються. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Судом встановлено, що 07 грудня 2021 року відповідач [PERSON] уклав договір дарування, відповідно до якого відповідач [PERSON] передав безоплатно (подарував) частку нерухомого майна, а саме: склад під літ. У та побутовий корпус літ. Ф своїй доньці [PERSON] , [INFO] . Судом досліджено, що згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо суб?єкта, [PERSON] на праві власності дійсно належала частка об?єкта нежитлової нерухомості, а саме: склад під літ. У та побутового комплексу під літ. Ф, загальною площею 159,3 кв.м., розташованих за адресою [ADDRESS] . Відповідно ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Відповідно до ст.234 ЦК України - фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Правові наслідки визнання фіктивного правочину недійсним встановлюються законами. Загальним правовим наслідком недійсності правочину (ст. 216 ЦК України) є реституція, яка застосовується як належний спосіб захисту цивільного права та інтересу за наявності відносин, які виникли в зв`язку з вчиненням особами правочину та внаслідок визнання його недійсним. Дослідивши умови укладеного відповідачами договору дарування від 07.12.2021 року, суд доходить висновку, що такий договір відповідає критеріям фраудаторного договору (правова позиція Верховного суду у постанові від 01.04.2020 року, справа №182/2214-16-ц, у постанові від 14.07.2020 року, справа №754/2450/18, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2022 року, справа "2-591/11: "будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання із погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності та набуває ознак фраудаторного правочину. При цьому та обставина, що правочин із третьою особою, за яким боржник відчужив майно, реально виконаний, не виключає тієї обставини, що він направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника та, відповідно, може бути визнаний недійсним на підставі загальних засад цивільного законодавства". Суд при розгляді справи дослідив та встановив, що позивач, як сторона договору, яка виконала свої зобов`язання за договором, має право вимагати від другої сторони належного виконання його грошових зобов`язань, а саме повернення коштів та погашення виниклої заборгованості. Суд вважає, що доводи позивача про те, що: відчуження майна відбулося за наявності значної непогашеної заборгованості (станом на 07 грудня 2021 року, дату укладення договору, у відповідача [PERSON] була наявна значна заборгованість перед позивачем у сумі 343 112,64 грн., яка виникла на підставі договору позики грошей від 09.06.2020 року) є спроможними;. строк повернення позики настав 01 грудня 2021 року, тобто, до укладення оспорюваного договору дарування; майно відчужено на підставі безвідплатного правочину - відчуження нерухомого майна відповідач [PERSON] здійснив 07.12.2021 року на підставі договору дарування, тобто, на підставі безвідплатного правочину; майно відчужено на користь пов?язаної особи - все своє майно відповідач [PERSON] подарував пов?язаній особі - своїй рідній доньці [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за однією з ним адресою; що після відчуження майна у боржника відсутнє інше майно, за рахунок якого він може відповідати за своїми зобов?язаннями перед кредитором - відповідач [PERSON] на підставі оспорюваного договору дарування від 07.12.2021 року здійснив відчуження єдиного належного йому майна, після укладення оспорюваного договору дарування у нього не залишилось іншого майна, за рахунок якого він може відповідати за своїми зобов?язаннями перед кредитором та знайшли своє підтвердження при розгляді справи та вважає, що протиправна поведінка відповідача [PERSON] , яка полягає в тривалому невиконанні боржником законних вимог позивача щодо погашення заборгованості за договором позики грошей від 09.06.2020 року, а також відчуження майна, з метою недопущення звернення стягнення на нього, за наявності значної, простроченої суми заборгованості, суперечить засадам цивільного законодавства, принципам справедливості, добросовісності та розумності, порушує права позивача. Відповідно до п.2 ч.5 ст. 265 ЦПК України - у резолютивній частині рішення зазначаються розподіл судових витрат. Відповідно до п.6 ст. 264 ЦПК України - під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат; ч. 1 ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи; ч.1\~ст.141\~ЦПК -\~ судовий\~збір покладається\~на сторони\~пропорційно розміру\~задоволених позовних\~вимог. При вирішенні питання щодо розподілу судового збору, суд ураховує, що відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову, судові витрати покладаються на відповідача. Поскільки вимоги\~\~позивача підлягають\~задоволенню,\~суд доходить\~висновку,\~що звідповідачів необхідно стягнути на користь позивача судові витрати, понесені [PERSON] (квитанція до платіжної інструкції на переказ готівки №N1JGU3602M від 14.05.2024 року), які складаються з судового збору в розмірі 1211,20 грн. Враховуючи, що солідарне стягнення суми судових витрат Законом не передбачено, суд доходить висновку, що витрати зі сплати судового збору, відповідно до ст. 141 ЦПКУкраїни покладаються на відповідачів порівну. Судовий збір необхідно стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] по 605,60 грн. з кожного. Відповідно до ст.264 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; докази на їх підтвердження; ч.1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України - завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. На підставі встановлених та досліджених у судовому засіданні доказів, аналізуючи надані позивачем докази на обґрунтування позовних вимог, враховуючи обставини справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог,\~ суд доходить висновку, що позов необхідно задовольнити у повному обсязі. Статтею 129 1 Конституції України визначено: Суд ухвалює рішення іменем України. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року). У контексті вказаної практики суд уважає наведене обґрунтування цього рішення достатнім. Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Outcome: approved