Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-29 00:00:00

У листопаді 2023 року позивач Товариства з обмеженою відповідальністю «Управління комфортом» звернулось до суду з вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ТОВ «Управління комфортом» звернулось до Києво-Святошинського районного суду Київської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення до [PERSON] заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг з урахуванням трьох відсотків річних та індексу інфляції. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.05.2023 у видачі судового наказу позивачу відмовлено на підставі п. 1 ч. 1\~ст. 165 ЦПК України, оскільки додана до заяви копія договору не підписана сторонами. Враховуючи зазначене, позивач звертається до суду з вимогою про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги в позовному провадженні. Товариство з обмеженою відповідальністю «Управління комфортом» є обслуговуючою організацією, яка надає житлово-комунальні послуги у багатоквартирному будинку [ADDRESS] (до адміністративно-територіальної реформи Києво-Святошинського району) Київської області Згідно із відомостями, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (витяг №35024080 від 17.03.2015), власником квартири [ADDRESS] є відповідач. Послуги з утримання будинку та прибудинкової території надаються Позивачем згідно переліку, що встановлений наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №190 від 27.07.2018 «Про затвердження Обов`язкового переліку робіт (послуг), витрати на які включаються до складу витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території». Вартість послуг з утримання будинку [ADDRESS] та його прибудинкової території встановлена за 1 кв. метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення та в період: з серпня 2019 року по серпень 2021 року становила 6,23 грн. на місяць; з вересня 20121 року по липень 2023 року становила 7,47 грн. на місяць; з серпня 2023 року по жовтень 2023 року становила 9,70 грн. на місяць. При цьому, у зв`язку з введенням військового стану на території України та частковою неможливістю надання послуг Управителем, за березень та квітень 2022 року було здійснено перерахунок вартості послуги в бік зменшення, за результатами якого, в ці місяці вартість послуги становила 6,40 грн за 1 кв. метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення у будинку. Враховуючи викладене, загальний розмір нарахувань відповідачу за послуги з утримання будинку та прибудинкової території з 01.09.2019 по 31.10.2023 становив 22\~969,94 грн. Вартість послуг зі збирання, вивезення та утилізації твердих побутових відходів у будинку [ADDRESS] встановлена за 1 кв. метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення та становила: у серпні 2019 року -0,48 грн. за місяць; з вересня 2019 року по червень 2022 року 0,91 грн. за місяць; з липня 2022 року по жовтень 2023 року 1,18 грн. за місяць. Враховуючи викладене, загальний розмір нарахувань відповідачу за послуги зі збирання, вивезення та утилізації твердих побутових відходів з 01.09.2019 по 30.09.2023 становив 3\~277,12 грн. Таким чином, відповідачем спожито житлово комунальних послуг на загальну суму 26\~247,06 грн., з яких сплачено лише 5\~368,64 грн., що підтверджується копією фінансово-особового рахунку № [NUMBER] . Таким чином, станом на дату подання позовної заяви заборгованість відповідача перед позивачем за надані житлово- комунальні послуги становить 20\~878,42 грн. Крім того, позивач зазначив, що стороною позивача проведено розрахунок 3 % річних та інфляційних витрат за період з 21.09.2019 року по 23.02.2022 року, відповідно до якого сума інфляційних витрат становить 880,56 грн., а сума 3 % річних становить 312,88 грн. Просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних у сумі 22\~071,86 грн. та судовий збір 2684,00 грн. та витрати на правничу допомогу 4000,00 грн. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27.11.2023 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.04.2024 року здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без викликом сторін до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У \~судове засідання позивач не з`явився. Представник позивача подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, вимоги позову підтримав. У судове засідання відповідач не з`явився. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не відомі. Ухвала про відкриття провадження, позовна заява з додатками відповідачу направлено на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача. Конверт повернувся з відміткою «Адресат відсутній», що відповідно до вимог ст.128 ЦПК України є належним повідомленням. Згідно ч. 1\~ст. 223 ЦПК України\~неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із таких підстав. Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Управління комфортом» є обслуговуючою організацією, яка надає житлово-комунальні послуги у багатоквартирному будинку [ADDRESS] (до адміністративно-територіальної реформи Києво-Святошинського району) Київської області Згідно із відомостями, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (витяг №35024080 від 17.03.2015), власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] . Послуги з утримання будинку та прибудинкової території надаються Позивачем згідно переліку, що встановлений наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №190 від 27.07.2018 «Про затвердження Обов`язкового переліку робіт (послуг), витрати на які включаються до складу витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території». Вартість послуг з утримання будинку [ADDRESS] та його прибудинкової території встановлена за 1 кв. метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення та в період: з серпня 2019 року по серпень 2021 року становила 6,23 грн. на місяць; з вересня 20121 року по липень 2023 року становила 7,47 грн. на місяць; з серпня 2023 року по жовтень 2023 року становила 9,70 грн. на місяць. При цьому, у зв`язку з введенням військового стану на території України та частковою неможливістю надання послуг Управителем, за березень та квітень 2022 року було здійснено перерахунок вартості послуги в бік зменшення, за результатами якого, в ці місяці вартість послуги становила 6,40 грн за 1 кв. метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення у будинку. Враховуючи викладене, загальний розмір нарахувань відповідачу за послуги з утримання будинку та прибудинкової території з 01.09.2019 по 31.10.2023 становив 22\~969,94 грн. Вартість послуг зі збирання, вивезення та утилізації твердих побутових відходів у будинку [ADDRESS] встановлена за 1 кв. метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення та становила: у серпні 2019 року -0,48 грн. за місяць; з вересня 2019 року по червень 2022 року 0,91 грн. за місяць; з липня 2022 року по жовтень 2023 року 1,18 грн. за місяць. Враховуючи викладене, загальний розмір нарахувань відповідачу за послуги зі збирання, вивезення та утилізації твердих побутових відходів з 01.09.2019 по 30.09.2023 становив 3\~277,12 грн. Таким чином, відповідачем спожито житлово комунальних послуг на загальну суму 26\~247,06 грн., з яких сплачено лише 5\~368,64 грн., що підтверджується копією фінансово-особового рахунку № [NUMBER] . Таким чином, станом на дату подання позовної заяви заборгованість відповідача перед позивачем за надані житлово- комунальні послуги становить 20\~878,42 грн. Згідно розрахунку наданого позивачем за період\~ з 21.09.2019 року по 23.02.2022 року, відповідно до якого сума інфляційних витрат становить 880,56 грн., а сума 3 % річних становить 312,88 грн. Статтею 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~визначено, що до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно до ч. 1\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із\~ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності з ч. 1\~ст. 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. З матеріалів справи встановлено, що відповідач є власником квартири у будинку, який входить обслуговує Управитель, яким відповідачу були надані житлово-комунальні послуги, які відповідач в свою чергу своєчасно та у повному обсязі не сплачував, суд приходить до висновку про доведеність позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 21 087,05 грн. за надані житлово-комунальні послуги у заявленому розмірі. Положеннями чч. 1 та 2\~ст. 625 ЦК України\~визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно із частиною першою\~статті 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Отже, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав та обов`язків сторін, на боржників покладено певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому відповідає право вимоги кредитора (частина перша\~статті 509 ЦК України) - вимагати сплати грошей за надані послуги. Отже, з огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої\~статті 625 ЦК України\~як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Зобов`язання по оплаті житлово-комунальних послуг носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісячно, тому інфляційні втрати та три відсотка річних повинні обраховуватися, виходячи із суми заборгованості за кожний місяць окремо. Інфляційні втрати обраховуються шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочки виплати заборгованості. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивач має правові підстави для пред`явлення до відповідача вимог про сплату заборгованості з врахування інфляційних втрат, 3 % річних. Перевіривши подані суду розрахунки, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача інфляційні витрати - 880,56 грн., та трьох відсотків річних 312,88 грн. Згідно до ч. 3 ст.\~133, ст.\~140, ч. 2 ст.\~141 ЦПК України, особа, як понесла витрати, пов`язані з витребуванням доказів та вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи, має право вимагати відшкодування цих судових витрат за рахунок іншої сторони. Відповідно до ч. 8\~ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). З матеріалів справи вбачається що, 01.02.2023 року між Адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ СТАРЗ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Управління комфортом» був укладений договір про надання правничої допомоги № 01/23. Відповідно до Додатку № 1 та Додатку № 3 до Договору про надання правничої допомоги позивачем на користь Адвокатського об`єднання «ЛІГАЛ СТАРЗ» на підставі Актів приймання-передачі наданих послуг було сплачено загальну суму в розмірі 4 000 грн. за послуги з надання правничої допомоги у цій справі, що підтверджується доданими до позовної заяви платіжними інструкціями. У відповідності до ч. 1 та ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача. Як передбачено ч. 2\~ст. 164 ЦПК України\~у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви. З огляду на викладене, стягненню підлягає із відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2 684,00 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 4 000 грн. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення поданого позову. Обґрунтовуючи судове рішення, крім іншого, суд приймає до уваги вимоги\~ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) від 09.12.1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, про те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Відповідно до ст. ст.\~525,\~526,\~625, ЦК України,Законом України «Про житлово-комунальні послуги», та

Outcome: approved