Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та дружини. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 20.07.2021. У шлюбі народились [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Більше року діти проживають із позивачем окремо від відповідача. Відповідач не надає належної матеріальної підтримки їй та дітям. Вона є молодшим науковим співробітником в Інституті проблем математичних машин і систем НАН України. З 25.02.2022 перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років. Відповідач не має на утриманні інших осіб, він є здоровим та працездатним чоловіком. Він є досвідченим лікарем-фізіотерапевтом, вертебрологом, має свій центр здоров`я, здійснює підприємницьку діяльність щодо надання послуг корекції, лікування, масажу від чого має постійний стабільний дохід. Також їй відомо, що відповідач володіє квартирою у м. Трускавець, купив мотоцикл та плавальний засіб SUР. Просила: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 5000 грн. та на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 5000 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення ними повноліття. стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дружини [PERSON] у розмірі 4000 грн. щомісячно, починаючи стягнення з моменту подання позову до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трьох років. 17.10.2024 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 17.01.2025 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, який залишається судом без розгляду, оскільки поданий з пропущенням строку на його подання, встановленого в ухвалі від 17.10.2024. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. 20.07.2021 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] , актовий запис №1055. [INFO] народився [PERSON] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] . [INFO] народився [PERSON] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до наказу Інституту проблем математичних машин і системи НАН України №17-к від 01.02.2023 [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років з 25.02.2024 по 20.12.2024. Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань [PERSON] зареєстрований як фізична особа-підприємець з 02.09.2008 року. Згідно ч. 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно положень ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1-2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Суд відзначає, що відповідач має конституційний обов`язок утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. При визначенні розміру аліментів судом враховується, що відповідач є працездатною особою, відомості про хвороби відповідача, наявність у нього на утриманні інших неповнолітніх дітей чи непрацездатних осіб відсутні. Виходячи з визначеного законодавством обов`язку батьків щодо утримання неповнолітніх дітей, суд вважає можливим визначити аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 5000 грн. на кожного, щомісячно. На думку суду, вказаний розмір аліментів є співмірним із тими відомостями та доказами, які були надані суду. Аналізуючи обставини, встановлені судом у сукупності з наданими доказами, суд вважає, що аліменти, визначені судом на утримання дітей забезпечать матеріальні потреби дітей з урахуванням їх віку і стану здоров`я, а також забезпечать нормальні фізіологічні потреби. При визначенні розміру аліментів, суд виходить також із засад розумності та справедливості, вимог забезпечення належного матеріального утримання дитини та її гармонійного розвитку. Зважаючи на рівність обов`язку батьків по утриманню дитини, виходячи із принципу якнайкращого забезпечення інтересів дітей, на користь яких стягуються аліменти, суд вважає, що визначений розмір аліментів, є помірним для відповідача з урахуванням обставин встановлених судом. Вирішуючи питання, щодо дати початку стягнення аліментів, суд відзначає, що відповідно до приписів ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а тому аліменти мають бути стягнуті, починаючи з 06.09.2024. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача на користь останньої аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років суд зазначає наступне. Відповідно до частини 2 статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною 3 років. Частина 4 статті 84 СК України визначає право на утримання вагітної дружини, а також дружини, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. За правилами частини 1 статті 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Виходячи з наведених норм чинного законодавства, право дружини на утримання виникає на підставі складу юридичних фактів: проживання з нею дитини, яка не досягла трьох років; походження дитини від чоловіка (кровне споріднення); здатність чоловіка надавати матеріальну допомогу. Для виникнення у дружини права на аліменти від її чоловіка потрібна сукупність вказаних вище фактів. Суд зазначає, що на момент подання позовної заяви сторони мали двох малолітніх синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом із матір`ю, а тому є необхідність у стягненні аліментів на дружину. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у розмірі 1211,20 грн, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову до суду відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved