Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-15 00:00:00

ТОВ «Діджи Фінанс» пред`явило позов до [PERSON] про стягнення 38\~677,00 грн боргу за кредитним договором договором про надання споживчого кредиту № 10003480851 від 31.03.2021. Позов обґрунтований тим, що [PERSON] 31.03.2021 уклав зазначений кредитний договір з ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс». В подальшому на підставі договору факторингу ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право вимоги до [PERSON] . [PERSON] \~свої зобов`язання\~за кредитним\~договором порушив,\~внаслідок чого\~заборгував 38\~677,00\~грн,\~з них: 10\~000,00\~грн за кредитом, 28\~677,00 грн за процентами. Представник відповідача по справі адвокат Калінін С. К. подав відзив на позовну заяву згідно з яким заперечив проти позову повністю. Обґрунтував заперечення тим, що позивач не довів обставин щодо: укладення кредитного договору в електронній формі, оскільки не надав докази отримання відповідачем листа на електронну пошту та смс-повідомлення, здійснення відповідачем входу на сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, отримання відповідачем одноразового ідентифікатора; надання кредиту, оскільки не надав первинні документи, які б відповідали вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», про перерахунок первісним кредитором коштів від відповідачу; набуття позивачем права вимоги до відповідача, оскільки з витягу з додатку до договору факторингу неможливо встановити первісного кредитора, який відступив ТОВ «Діджи Фінанс» право вимоги до [PERSON] та цей витяг не містить підписів сторін. Представник позивача, відповідач, представник відповідача в судове засідання не з`явилися. Представник позивача та представник відповідача подали заяви про розгляд справи за їхньої відсутності. Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про задоволення позову частково з таких підстав. Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). В ст.\~1055\~ЦК України вказано, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. На підтвердження обставини укладення кредитного договору позивач надав паперову копію договору про надання споживчого кредиту № 10003480851 від 31.03.2021, в якому сторонами зазначено ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» та [PERSON] . В позовній заяві позивач зазначив, що [PERSON] уклав кредитний договір з використанням сервісу онлайн-кредитування сashberry.com.ua і що «законодавством України передбачено оформлення кредиту онлайн із використанням одноразового пароля прирівнюється до підписання договору в паперовій формі власноручним підписом чи електронного договору електронним підписом». В п. 9.1 договору зазначено: «Укладення цього Договору здійснюється Сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується Позичальнику через Веб-сайт. Електронна ідентифікація Позичальника здійснюється при вході Позичальника в особистий кабінет в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону Позичальника, вказаний при вході. Та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету…» Позивач не довів обставини використання [PERSON] електронного підпису для підписання цього договору. Відповідно до п. п. 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»: електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»: Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті (ч. 3). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12\~цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12\~цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч. 6). У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції (ч. 8). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12\~цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12). Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи (ч. 13). Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Позивач не надав доказів передання одноразового ідентифікатора від ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» до [PERSON] та його приєднання [PERSON] до відповідного електронного повідомлення, а також обставини надсилання такого електронного повідомлення від [PERSON] до ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс». Суд за клопотанням позивача витребовував в ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» в ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» оригінал електронного доказу договір № 10003480851 про надання споживчого кредиту від 31.03.2021, однак такий доказ не було подано, тому суд здійснив розгляд справи за наявними в ній доказами. Отже ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» та [PERSON] не досягли в письмовій формі згоди щодо розміру кредиту, його строку, розміру процентів. Згідно з\~ч.\~1\~ст.\~638\~ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Розмір кредиту, його строк, розмір процентів є істотними умовами кредитного договору. Недосягнення в письмовій формі згоди щодо цих умов означає, що кредитний договір між сторонами в письмовій формі не укладено. Водночас випискою від 11.06.2024, виданою АТ Кб «Приватбанк», підтверджується перерахування [PERSON] 31.03.2021 10\~000,00 грн з призначенням платежу «Viplata zaima cashberry». Отже, враховуючий що кредитний договір між сторонами в письмовій формі не укладено, однак фактично він виконується, на підставі ст.\~1055\~ЦК України суд визнає його нікчемним. Копією договору факторингу № 556/ФК-22 від 05.09.2022, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» та ТОВ «Діджи Фінанс», та витягом з додатку до нього, підтверджується, що ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором. Визнання судом кредитного договору нікчемним не впливає на дійсність договору факторингу з огляду на презумпцію правомірності правочину правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України). Твердження представника відповідача, що з витягу з додатку до договору факторингу неможливо встановити первісного кредитора, який відступив ТОВ «Діджи Фінанс» право вимоги до [PERSON] , є необґрунтованим, адже в цьому витязі зазначено номер та дату договору факторингу - № 556/ФК-22 від 05.09.2022. Підписання витягу тільки представником позивача відповідає вимогам ч. 2 ст. 95 ЦПК України згідно з якою, якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. В порядку застосування наслідків недійсності нікчемного правочину відповідно до вимог ст. 216 ЦК України з [PERSON] підлягає стягненню на користь ТОВ «Діджи Фінанс» різниця між наданими йому коштами та повернутими ним коштами. Згідно з розрахунком заборгованості ця різниця дорівнює 10\~000,00 грн, адже [PERSON] після отримання 31.03.2021 10 000,00 грн не повертав кошти. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд покладає судовий збір на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 10\~000,00 грн х 100 / 38\~677,00 грн = 25,86 % (розмір задоволених позовних вимог); 2\~684,00 грн х 25,86 % = 694,08 грн (розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача). ТОВ «Діджи Фінанс» заявило про відшкодування витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, в розмірі 3 000,00 грн. На підтвердження цих витрат надано: договір про надання правової допомоги від 22.09.2023, укладений між ТОВ «Діджи Фінанс» та Адвокатським бюро «Анастасії Міньковської»; детальний опис робіт від 17.11.2023 на загальну суму 3\~000,00 грн. [PERSON] заявив про відшкодування витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, в розмірі 5 000,00 грн. На підтвердження цих витрат надано: договір про надання професійної правничої (правової) допомоги від 18.03.2024, укладений між [PERSON] та Адвокатським бюро «Калінін і партнери»; акт виконаних робіт від 01.04.2024 та платіжну інструкцію від 19.03.2024 на загальну суму 5\~000,00 грн. Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з постановою\~Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, визначаючи суми судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суд має виходити з критерію їх реальності (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21). З огляду на необхідність дотримання принципу співмірності розміру витрат на правничу допомогу із складністю справи та виконаної роботи, суд визначає витрати на правничу допомогу кожної із сторін в сумі 3 000,00 грн. Оскільки задоволено позовні вимоги в розмірі 25,86 %, а відмовлено в задоволенні позовних вимог в розмірі 74,14 % , з позивача підлягає стягненню на користь відповідача відповідна різниця: 3 000,00 грн х\~48,28 % = 1\~448,40 грн (розмір витрат, понесених на професійну правничу допомогу, що підлягають стягненню з позивача на користь відповідача).

Outcome: partial