Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-20 00:00:00

3 травня 2024 року представник [PERSON] - адвокат Воронцов В.Г. звернувся до суду із вказаним позовом, який обґрунтовує такими обставинами. Прабаба позивача по материній лінії - [PERSON] ( [INFO] ), її дочка і двоюрідна баба позивача - [PERSON] ( [INFO] ), чоловік двоюрідної баби позивача - [PERSON] ( [INFO] ) за життя отримали сертифікати на право на земельну частку (пай). Наприкінці свого життя вказані особи, а також баба позивача - [PERSON] , проживали разом в одному будинку у с. Коломійцева Долина Роменського (на той час Липоводолинського) району Сумської області. [INFO] помер [PERSON] , [INFO] померла [PERSON] . Спадщину після чоловіка та матері прийняла [PERSON] , оскільки фактично вступила у володіння спадковим майном. [INFO] померла рідна сестра [PERSON] (баба позивача) - [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] . Спадкові справи після смерті вказаних родичів позивача не відкривалися. [INFO] померла мати позивача (донька [PERSON] та рідна племінниця [PERSON] ) - [PERSON] . Спадщину після неї позивач прийняв, оскільки на час смерті матері був зареєстрований та разом проживав з нею. 19 жовтня 2024 року позивач [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Філімонової Г.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, заведена спадкова справа за № 296/02-14. Вказує, що оскільки факт родинних відносин між позивачем [PERSON] та його двоюрідною бабою [PERSON] був встановлений рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 10 травня 2023 року, тому вважає, що саме з моменту набранням цим рішенням законної сили виникли підстави для спадкування [PERSON] майна, яке залишилося після смерті [PERSON] , а також майна, яке залишилося після смерті [PERSON] та [PERSON] . У жовтні 2023 року, після набрання рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 10 травня 2023 року законної сили, [PERSON] звернувся до Липоводолинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті двоюрідної баби [PERSON] , однак нотаріус у письмовій відповіді вказав, що позивач не є спадкоємцем після смерті двоюрідної баби [PERSON] , після смерті [PERSON] та після смерті [PERSON] . Вказує, що спадкоємцем [PERSON] є позивач [PERSON] , оскільки потенційні спадкоємці, які могли прийняти спадщину померли або до її смерті (чоловік [PERSON] , мати [PERSON] , рідна сестра [PERSON] ), або після (племінниця [PERSON] ), а тому позивач має право на спадкування майна, яке належало особисто [PERSON] та яке вона фактично успадкувала після смерті чоловіка [PERSON] та матері [PERSON] , за правом представлення, як онук [PERSON] та син [PERSON] . У зв`язку з викладеним просить: встановити факт прийняття спадщини двоюрідною бабою позивача [PERSON] , після смерті її чоловіка [PERSON] , яка настала [INFO] , та після смерті її матері [PERSON] , яка настала [INFO] ; визнати право [PERSON] на спадкування майна після смерті його двоюрідної баби [PERSON] ; визнати за позивачем в порядку спадкування за законом право власності на три земельні частки (пай): розміром 4,23 умовних кадастрових гектари, яка належала [PERSON] на підставі сертифікату серії СМ № 0168478, який зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 711 від 3 лютого 1997 року; розміром 4,23 умовних кадастрових гектари, яка належала [PERSON] на підставі сертифікату серії СМ № 0168486, який зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 790 від 3 лютого 1997 року; розміром 4,23 умовних кадастрових гектари, яка належала [PERSON] на підставі сертифікату серії СМ № 0168484, який зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 775 від 3 лютого 1997 року. У судовому засіданні [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Позивач вказав, що ніхто не приймав спадщину після його баби [PERSON] , оскільки не знав, що серед належного їй майна була земельна частка (пай). Представник Синівської сільської ради та державний нотаріус Липоводолинської державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Свідок [PERSON] , 1962 року народження, яка є матір`ю дружини позивача, у судовому засіданні вказала, що у період із 1981-1983 рр. вона з постійно проживала у чоловіка вдома у с. Коломійцева Долина, потім її сім`я переїхала проживати до м. Суми. Майже кожні вихідні вони приїжджали до батьків чоловіка в гості. Їй відомо, що поряд у тому селі в одному будинку проживали [PERSON] , її дочка [PERSON] , чоловік дочки - [PERSON] , а в 90-х також із ними проживала друга дочка [PERSON] - [PERSON] . Позивач із матір`ю та батьком приїжджали до них в гості. Свідок [PERSON] , 1963 року народження, який проживає у с. Синівка Роменського району, вказав, що народився, виріс і до 2001 року проживав у с. Коломійцева Долина. Йому відомо, що в тому селі в одному будинку проживали [PERSON] , її дочка [PERSON] , чоловік дочки - [PERSON] , а в 90-х також із ними проживала друга дочка [PERSON] - [PERSON] . Позивач із матір`ю та батьком приїжджали до них в гості. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , мала двох доньок: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 8, 31). [PERSON] мала дочку [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). 9 вересня 1950 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , узявши прізвище чоловіка [PERSON] (а.с.71). [PERSON] мала сина [PERSON] , [INFO] , який є позивачем у справі (а.с. 158). [INFO] помер [PERSON] , що вбачається із довідки Подільківського старостинського округу Синівської сільської ради Роменського району Сумської області від 6 березня 2024 року (а.с. 26). [INFO] померла [PERSON] , що вбачається із довідки Подільківського старостинського округу Синівської сільської ради Роменського району Сумської області від 6 березня 2024 року (а.с. 27). 3 лютого 1997 року на ім`я [PERSON] та [PERSON] виготовлено два окремі сертифікати на право на земельну частку (пай), кожен розміром 4,23 умовних кадастрових гектари (а.с. 18). 3 лютого 1997 року на ім`я [PERSON] виготовлено та видано сертифікат на право на земельну частку (пай), розміром 4,23 умовних кадастрових гектари ( а.с. 17). [INFO] померла [PERSON] (а.с. 20). [INFO] померла [PERSON] (а.с.70). Згідно із копією погосподарської книги № 5 Подільківської сільської ради народних депутатів за 1983-1985 рр. у вказаний період в одному господарстві, яке належало до суспільної групи господарств - колгоспний двір, у с. Коломійцева Долина проживали [PERSON] , його дружина [PERSON] , а також [PERSON] (а.с.28-30). На день своєї смерті [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані та проживали у с. Коломійцева Долина Липоводолинского району Сумської області, що вбачається із відповідей Подільківського старостинського округу Синівської сільської ради Роменського району Сумської області від 6 березня 2024 року (а.с. 26-27). Із відповіді Липоводолинської державної нотаріальної контори від 20 листопада 2024 року вбачається, що спадкові справи після смерті [PERSON] , після смерті [PERSON] та після смерті [PERSON] не заводилися (а.с. 68). Із адресованих [PERSON] повідомлень державного нотаріуса Липоводолинської державної нотаріальної контори Сумської області від 14 листопада 2023 року вбачається, що відповідно до ст. 529-530 ЦК УРСР (1963 року) він не є спадкоємцем прабаби [PERSON] , двоюрідної баби [PERSON] та чоловіка двоюрідної баби [PERSON] (а.с. 12-13). [INFO] у м. Одеса померла мати позивача [PERSON] (а.с. 155). На час смерті вона проживала та була зареєстрована по [ADDRESS] , разом з нею зареєстрованими за вказаною адресою були її чоловік [PERSON] та син [PERSON] (а.с. 161). 19 жовтня 2024 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Філімонової Г.В. з заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , заведено спадкову справу № 37/2024 (а.с. 152). За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів, крім інших, можуть бути визнання права. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. У справі, що розглядається, позивач звернувся з вимогою про визнання за ним права на спадкування після смерті його двоюрідної баби [PERSON] , встановлення юридичних фактів прийняття нею спадщини після свого чоловіка та матері, та визнання за ним в порядку спадкування права власності на належне померлим майно. За змістом ч. 1, 3 статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, які виникли з моменту набрання ним чинності. Згідно з п. 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Правила книги шостої цього Кодексу застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким зі спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 роз`яснено, що відносини спадкування регулюються за правилами ЦК 2003 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила ЦК УРСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК 2003 року і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Отже, відносини спадкування регулюються нормами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 1 січня 2004 року) або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, то до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року. Тобто, правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529-531 ЦК УРСР. Оскільки спадщина після смерті двоюрідної баби позивача [PERSON] відкрилася раніше 1 січня 2004 року і строк на прийняття якої закінчився до 1 січня 2004 року до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави. Стаття 525 ЦК УРСР вказує, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а місцем відкриття спадщини - останнє постійне місце проживання спадкодавця (ст. 525, 526 ЦК УРСР). Згідно зі ст. 527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. У статті 530 ЦК УРСР зазначено, що при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Таким чином, [PERSON] , який є двоюрідним онуком померлої [PERSON] по материній лінії, ні до першої, ні до другої черг спадкоємців за законом не відноситься. [PERSON] , як двоюрідний онук [PERSON] (рідної тітки матері) не набув статусу її спадкоємця і за правом представлення на підставі ст. 529 ЦК УРСР, оскільки її положеннями визначено можливість спадкування за правом представлення лише рідними онуками спадкодавців, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем. По-перше, позивач не є рідним онуком померлої [PERSON] , по-друге, на час смерті [PERSON] , була живою матір позивача [PERSON] , яка за ступенем споріднення була ближчим родичем спадкодавця. Із матеріалів справи також вбачається, що [PERSON] була рідно сестрою [PERSON] , та відповідно до ст. 530 ЦК УРСР могла б бути спадкоємицею другої черги після смерті своєї сестри у тому разі, якби пережила її, проте [PERSON] померла раніше. Також встановлено, що ні позивач [PERSON] , ні його матір [PERSON] у жоден із передбачених ст. 549 ЦК УРСР способів не приймали спадщину ні після смерті [PERSON] , ні після смерті [PERSON] . Суд відхиляє доводи сторони позивача про те, що підставою для вступу в спадщину [PERSON] після смерті [PERSON] є рішення Малиновського районного суду м. Одеси, яким встановлено факт їхніх родинних відносин, оскільки спадкові відносини виникають з моменту відкриття спадщини, яким ст. 525 ЦК УРСР та ст. 1220 ЦК України визначають день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Не заслуговують на увагу і покликання позивача на те, що спадкоємцем після смерті [PERSON] має бути [PERSON] , з огляду на те, що інші спадкоємці відсутні, оскільки ні ЦК УРСР ні ЦК України не містять положень, які б пов`язували підстави виникнення спадкоємства з такими обставинами. Щодо встановлення юридичних фактів, про які йдеться у позовній заяві, за наслідками розгляду справи судом з`ясовано, що їх встановлення не породжує для позивача жодних юридичних наслідків, тобто не тягне за собою виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків для позивача, оскільки він не є спадкоємцем після смерті [PERSON] . У зв`язку з викладеним, суд відмовляє у задоволенні позову.

Outcome: dismissed