Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що 22.08.2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Від даного шлюбу [INFO] народилася дитина - [PERSON] . Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 15.08.2018 року по справі № 265/3636/18, шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Згідно судового наказу № 265/1260/18 від 01.03.2018 р. виданого Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя Донецької області, стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 12.02.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Факт спільного проживання позивачки та її доньки підтверджується довідками про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 1604-5002064445 та № 1604 5002064359 від 25.08.2022 р. за адресою: [ADDRESS] . Відповідач своїх обов`язків щодо утримання дитини не виконує, через що у нього виникла заборгованість зі сплати аліментів у сумі 83988,50 грн., ще підтверджується копією розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на липень 2023 року, складеного заступницею начальника Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шалабаєвою Л.С. Крім того, за наявною у неї інформації відповідач перебуває на тимчасово окупованій території у місті Маріуполь Донецької області, жодних дій щодо спілкування з донькою і, тим паче, її виховання не здійснює, на зв`язок не виходить. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків виховання малолітньої доньки, а саме: матеріальну допомогу на її утримання не надає, аліменти, які стягнуті судовим наказом, не сплачує, наявна велика заборгованість за декілька років, долею доньки не цікавиться, духовним, моральним та фізичним вихованням та розвитком доньки не опікується, з дитиною не спілкується, не забезпечує для неї необхідного харчування, медичного догляду, лікування та оздоровлення, не вітає зі святами, не купує одягу, не надає необхідного для дитини грошового забезпечення. Донька перебуває виключно на її утриманні, що є підставою для позбавлення батьківських прав. Просить позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.09.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі в загальному позовному провадженні. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24.01.2024 року, залучено до участі у розгляді даної справи, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - орган опіки та піклування Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18.06.2024 року, залучено до участі у розгляді справи за даним позовом, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Службу у справах дітей Виконавчого комітету Шевченківської районної в м.Полтаві ради. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.11.2024 року, підготовче засідання по справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивачки [PERSON] , [PERSON] , надав суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та розглянути справу без його участі та участі позивачки, проти винесення заочного рішення не заперечує. Начальник Служби у справах дітей Виконавчого комітету Шевченківської районної в м.Полтаві ради, Сомик Д., надала суду висновок №249 від 08.10.2024 р. Виконавчого комітету Шевченківської районної в м.Полтаві ради, [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав стосовно [PERSON] , [INFO] . Відповідач [PERSON] повідомлявся про розгляд справи у спрощеному провадженні, а також про необхідність у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують його відзив. У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач [PERSON] своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи у спрощеному порядку, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду представника позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Суд, вислухавши позивача та представника третьої особи, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 22.08.2015 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] , виданим Орджонікідзевським Відділом ДРАЦС Маріупольського міського управління юстиції Донецької області 22.08.2015 року, актовий запис № 379 від 22.08.2015 року (а.с.4). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим Орджонікідзевським Відділом ДРАЦС Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області 12.02.2016 року, актовий запис № 119 від 12.02.2016 року (а.с.6). Згідно рішення Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя від 15.08.2018 р. №265/3636/18, шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано (а.с.4). Згідно судового наказу Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя від 01.03.2018 р. №265/1260/18, стягнуто з [PERSON] , [INFO] , уродженця міста Маріуполя Донецької області, РНОКПП [NUMBER] , який зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , яка зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , на утримання неповнолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12 лютого 2018 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.5). Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №12024053770000004 від 12.06.2024 р., внесено відомості відносно [PERSON] за ч.1 ст. 164 КК України. Сумак заборгованості по аліментам на 01.05.2024 р. складає 124997,60 грн. (ЄО1484) (а.с.83, 84, 85). Згідно довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 28.03.2024 р. №1603-5003199657, №1603-5003199659, неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] проживають на території Шевченківського району м.Полтава.. Згідно висновку №249 від 08.10.2024 р. Виконавчого комітету Шевченківської районної в м.Полтаві ради, [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав стосовно [PERSON] , [INFO] . Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість вимагає спеціального захисту і турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Відповідно до п.8 статті 7 Сімейного Кодексу України зазначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Статтею 141 Сімейного Кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім"ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до сімейного життя. Відповідно до ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема становлення батьків до дітей. Пунктом 16 цієї постанови передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Враховуючи те, що відповідач фактично залишив дитину, не вживає заходів щодо належного виховання доньки, щодо її морального, культурного та фізичного розвитку, не утримує доньку матеріально, місце його знаходження не відомо, це дає змогу дійти до висновку що відсутні поважні причини не виконання батьківських обов`язків відповідачем по відношенню до дитини. Виходячи з оцінки доказів, суд приходить до висновку, що відповідач свідомо та умисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, яка відповідно до ст. 9 Конституції України діє як складова національного законодавства України, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Статтею 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчим органами, першочергова увага приділяються як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Виходячи з інтересів малолітньої [PERSON] , того факту, що батько свідомо та умисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, суд вважає, що є підстави для обрання крайнього заходу у вигляді позбавлення відповідача батьківських прав. Враховуючи вищевикладене, відповідачем було порушено право дитини на належне виховання з боку відповідача, а тому позовні вимоги щодо позбавлення його батьківських прав підлягають задоволенню. На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1073 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved