Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-22 00:00:00

позивач звернувся до суду з цивільним позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 08.07.2019 року між АТ «АЛЬФА-БАНК» та [PERSON] укладено договір про надання кредиту 501160641 відповідно до умов якого АТ «АЛЬФА-БАНК» надав позичальнику кредит у сумі 53 850,00 грн. строк кредиту 24 місяці на споживчі потреби відсотковою ставкою 36.00%. Договір кредитної лінії укладено з відповідачем у електронна формі відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію», який має силу договору, укладеного письмовій формі та підписаний сторонами. АТ «АЛЬФА-БАНК» виконав умови кредитного договору та перерахував на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти в розмірі 53 850,00 грн., в свою чергу позичальник не виконав умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів внаслідок чого виникла заборгованість. Згідно детального розрахунку заборгованості станом на 20.09.2021 року загальний розмір заборгованості становив 73471,36 грн., яка складалась з тіла кредиту в розмірі 39 836,24 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 33 635,12 грн. Між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» 20.09.2021 року укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідач. Таким чином, ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» набуло статусу кредитора за кредитним договором 501160641 від 08.07.2019 року. Згідно з розрахунком заборгованості за [PERSON] станом на 20.09.2021 року обліковується заборгованість в розмірі 73471,36 грн. Через канцелярію суду представник відповідача - адвокат Буковинський Т.Й., подав відзив, який мотивує тим, що встановлена Банком на постійній основі у літері (б) пункту 1 Кредитного договору додаткова комісійна винагорода за обслуговування кредиту (розрахунково- касове обслуговування) у розмірі 1,50% від суми кредиту є нікчемною та надуманою умовою кредитного договору, оскільки Банк вже окремо, цим же пунктом Кредитного - договору, встановив комісійну винагорода за переказ коштів та приймання готівки з подальшим зарахуванням на рахунки в Банку, що сплачується згідно діючих Тарифів Банку, тобто комісійну винагороду, що якраз і регулює розрахункове-касове обслуговування по кредиту (плату за обслуговування кредиту). А тому встановлена на постійній основі згідно літери (б) пункту 1 Кредитного договору ще додаткової комісійної винагороди за обслуговування кредиту в розмірі 2,25% від суми кредиту є фактично подвійним стягненням плати за одні і ті ж самі дії та є нікчемним а також надуманим платежем. Крім того, сам що розмір указаної плати за послуги РКО є аномальним та має ознаки основного періодичного платежу позичальника в оплату кредиту (фактичної плати за кредит), а не оплати послуг за РКО. Також звернути увагу суду, що як вбачається з п 4.1. Паспорту споживчого кредиту по Кредитному договору, базою розрахунку комісійної винагороди, що зазначена у підпункті б) пункту 1 Кредитних договорів є пакет послуг за РКО. Однак, в порушення п. 4 Додатку №1 Закону України «Про споживче кредитування» та Правил розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що затверджені Постановою НБУ від 08.06.2017 року №49, Відповідач не визначив жодної методики та бази нарахування плати за розрахункове-касове обслуговування по Кредитному договорі, вартість плати за кожну окрему послугу, що буде надаватися за цю плату, не повідомив, які саме послуги за вказану плату надаються позивачу, a лише обмежився загальною назвою послуги, структура вартості якого не зрозуміла та невідома і є незаконною. При цьому, також не зазначено, яким чином Банком враховано не сплату Позичальником жодного платежу по Кредитному договору та відсутність, у зв`язку з цим, будь-якого касового обслуговування. Нікчемність такої послуги, полягає ще і в тому, що будь-яка плата за розрахункове-касове обслуговування взагалі не може встановлюватися у кредитних відносинах на постійній основі, оскільки завжди залежить від сплати /чи не сплати Позичальником коштів (внесення платежів по кредиту через касу Банку) та відсутність, у зв`язку з цим, будь-якого приймання платежів по кредиту від Банку. Тобто, через непогашення платежів через касу Банку, Банк взагалі не може здійснити прийняття відповідного платежу та провести будь-яке розрахунково-касове обслуговування по кредиту. Проте така плата Банком нараховувалась постійно. Також зазначає що згідно пункту 2 Кредитного договору, датою повернення кредиту є 08 липня 2021 року. Однак, як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитом Позивач здійснив нарахування процентів поза межами строку кредитування, а саме по 20 вересня 2021 року, а не по 08 липня 2021 року. У свою чергу, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за редитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у хазі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 1918 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18); у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10ще18) та Постанові Верховного суду України від 9 листопада 2016 року у справі № 6- 2251цс16. Також, як вбачається з розрахунку заборгованості Позивача та виписки Банку, що додані до матеріалів справи, Позивач здійснив додатково нарахування Позичальнику штрафу на загальну суму 800,00 грн., який взагалі не передбачені умовами Кредитного договору. Так, згідно розрахунку заборгованості за кредитом та Виписки Банку Позичальником було сплачено 800,00 грн. штрафу. У свою чергу, згідно ч. 6 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування», споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені у договорі про споживчий кредит, а тому сплачені Позичальником штрафи в розмірі 800,00 грн. підлягають зарахування в рахунок погашення іншої заборгованості по кредиту. Просить поновити строк для подання відзиву на позовну заяву, мотивуючи тим, що [PERSON] не є юристом та не володіє знаннями у галузі банківського права та не розбирається у кредитних відносинах у зв`язку з цим самостійно скласти відзив не зміг. Відтак, з метою захисту прав та інтересів та надання адвокатом кваліфікованої правової допомоги у цивільній справі №463/7947/24 між відповідачем та Адвокатським Бюро «Тараса Буковинського» було укладено Договір про надання правової допомоги за №15-21/10/2024 від 21 жовтня 2024 року. Позивачем через канцелярію суду було подано відповідь на відзив, в якому позивач зазначає, що умовами кредитного договору передбачена комісія за розрахунково - касове обслуговування, а не комісія за обслуговування кредитної заборгованості на що посилається Відповідач також посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19, а саме право банку встановлювати у кредитному договоріф комісії за розрахунково-касове облуговування. Щодо нарахування вітсотків зазначає Конституційного Суду України від 22.06.2022 року по справі № 3-188/2020(455/20). У якому Конституційний Суд України чітко роз`яснив, що

Outcome: partial