Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 03.08.2023 року станом на 27.08.2024 року в сумі 34496,61 грн., зазначивши, що між АТ "АКЦЕНТ-БАНК" та відповідачем 03.08.2023 року було укладено кредитний договір, де відповідач, підписавши анкету-заяву, приєднався до Умов та правил надання банківських послуг, а також підписав Заяву щодо встановлення кредитного лімітуза карткою/рахунком, де сторони обумовили вид і тип кредиту, мету кредиту, строк кредитування, порядок погашення кредиту, узгодили плату за користування кредитом та штрафні санкції за несвоєчасне погашення кредиту. Окрім того, відповідач ознайомився та підписав паспорт споживчого кредиту "Кредитна картка "АТБ". Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява-анкета разом з Умовами та Правилами надання послуг А-Банку складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Проте, відповідач порушив свої зобов`язання щодо щомісячного повернення кредитної заборгованості, передбаченої договором. Посилаючись на умови кредитного договору та паспорт споживчого кредиту, позивач вважає доведеною заборгованість відповідача. А тому, просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, яка станом на 27.08.2024 року становить 34496,61 грн., куди входить заборгованість за кредитом в сумі 27282,79 грн., заборгованість за відсотками в сумі 7213,82 грн., а також просить стягнути з відповідача сплачений судовий збір. Відзиву на позовну заяву від [PERSON] до суду не надійшло. Згідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. В судове засідання представник позивача не з`явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання теж не з`явився, не повідомивши про причини неявки. Дослідивши надані позивачем письмові докази шляхом повного і всебічного дослідженя, суд доходить до наступних висновків. Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. З матеріалів справи вбачається, що даний спір виник між АТ «Акцент-банк» та відповідачем з підстав зняття останнім кредитних коштів із банківської карти, отриманої згідно анкети-заяви від 03.08.2023 року. Судом встановлено, що 03.08.2023 року відповідач, підписавши анкету-заяву, приєднався до Умов та Правил надання послуг А-Банку з метою укладення кредитного договору та отримання кредитної картки. Також відповідач 03.08.2023 року підписав Заяву щодо встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком, де сторони обумовили вид і тип кредиту, мету кредиту - на споживчі цілі, строк кредитування - 240 місяців, порядок погашення кредиту - щомісяця, узгодили плату за користування кредитом та штрафні санкції за несвоєчасне погашення кредиту (п.п. 2-9 Заяви). Окрім того, відповідач ознайомився та підписав паспорт споживчого кредиту "Кредитна картка "АТБ", де сторонами погоджено суму/ліміт кредиту - від 1000 до 200000 грн., строк кредитування - 240 місяців, реальну річну ставку за кредитом - 49,24% та інші умови кредитування. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним і Банком Договір, що підтверджується його підписом у заяві. Таким чином, у Заяві позичальником обрано тип кредитування та вид кредитної картки, яку він мав намір оформити, погоджено плату за користування кредитом, обумовлено штрафні санкції за порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів. Позивач свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі і на умовах, встановлених Договором. В той же час, згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитним договором відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості, а також інших витрат відповідно до умов Договору, у зв`язку з чим станом на 27.08.2024 року має заборгованість на суму 34496,61 грн., яка складається з: - 27282 грн. 79 коп. - заборгованість за кредитом; - 7213 грн. 82 коп. - заборгованість по відсотках. Доказів, які б свідчили про наявність підстав для звільнення відповідача від виконання зобов`язань за кредитним договором від 03.08.2023 року, останнім суду не надано. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку - АТ «Акцент-Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 03.08.2023 року, надав Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 03.08.2023 року, Заяву щодо встановлення кредитного ліміту від 03.08.2023 року, Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк», розміщений на сайті https://a-bank.com.ua/tеrmsу розділі «умови та правила», паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка «АТБ», довідку за лімітами, довідку за картами та виписку по картці. При цьому, Заява щодо встановлення кредитного ліміту від 03.08.2023 року, на яку посилається АТ «Акцент-Банк» в позовній заяві, містить дані про умови кредиту, погоджені підписом відповідача, зокрема і про сплату відсотків за користування кредитними коштами. Отже, сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді відсотків за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Разом з тим, підписаний сторонами 03.08.2023 року паспорт споживчого кредиту є тією інформацією, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форма), викладений у формі відповідно до Додатку 1 до Закону України «Про споживче кредитування». Закон України «Про споживче кредитування» визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері. Стаття 9 Закону України «Про споживче кредитування» визначає інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит. До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті (ч. 2 ст. 9 Закону). Частиною 3 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» визначено інформацію, що надається кредитодавцем споживачу, також і в разі укладення договору про споживчий кредит у формі кредитування рахунку (п. 12). Тому суд вважає наданий позивачем паспорт споживчого кредиту за програмою "Кредитна картка "АТБ", таким, що містить ознайомлюючий характер. Тобто, паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту та передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача. Разом з цим, з довідок за лімітами та за картами вбачається, що відповідачу було відкрито рахунок та видано кредитні картки, строком дії до грудня місяця 2031 року, та встановлено кредитний ліміт, який неодноразово було змінено. Банком також була надана виписка по картці боржника [PERSON] станом на 27.08.2024 року. Суд зауважує, що виписка по рахунку /картці/ є належним доказом, який підтверджує наявність заборгованості та її розмір, є первинним документом та повинна бути оформлена відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із вказаною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджується Переліком типових документів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12 квітня 2012 року № 578/5. Відповідно до Постанови Касаційного Цивільного Суду Верховного Суду по справі № 200/564/7/18 від 16 вересня 2020 року встановлено: «доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. З наданої Банком виписки по рахунку відповідача вбачається, що останній дійсно активно користувався кредитними коштами, а саме: знімав кошти з рахунку, розраховувався карткою, частково гасив заборгованість. З цієї ж виписки встановлено, що останній активні дії з банківською картою здійснено у січні 2024 року, після чого відбувалося лише списання відсотків за використання кредитного ліміту банком в односторонньому порядку. Ці відомості узгоджуються з наданою позивачем довідкою за картами, судячи з якої [PERSON] відкрито в АТ "Акцент-Банк" рахунок № [NUMBER] та видано картки № [NUMBER] , № [NUMBER] строком дії до грудня 2031 року. Тобто, строк дії кредитних карток не закінчився. Як вбачається з даних довідки за лімітами відповідачу за кредитним договором від 03.08.2023 року 11.09.2023 року встановлено кредитний ліміт у розмірі 30000,00 грн., який в подальшому було зменшено, востаннє 25.12.2023 року до 27480 грн. Оскільки фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Акцент-Банк» не повернуті, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором від 03.08.2023 року у розмірі 34496,61 грн., кудивходить заборгованість за тілом кредиту та заборгованість за відсотками за кредитом. Суд також враховує, що відповідачем під час судового розгляду справи не спростовано суми заборгованості за кредитом, відзиву на позов не подано, а Європейський суд з прав людини наголошує, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Так, відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989 р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain). Згідно з платіжним дорученням № 6005315437929 від 27.08.2024 року, що міститься в матеріалах справи, позивачем при пред`явленні позову до суду було сплачено судовий збір у розмірі 3028 грн. 00 коп. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, відтак з відповідача на користь АТ «Акцент-Банк» підлягає стягненню судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 3028 грн. 00 коп.

Outcome: approved