Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-20 00:00:00

В провадженні суду перебувала цивільна справа за позовом представника позивача Малого приватного підприємства "Агросервіс"- адвоката Лиски Павла Олександровича до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору- [PERSON] , про визнання права власності на посіви та врожай. 15.01.2025 року було винесено рішення по вищевказаній справі, яким було відмовлено в задоволенні позовних вимог та надано сторонам строк протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду для надання доказів на підтвердження розміру витрат, які сторона сплатила, або має сплатити у зв`язку з розглядом справи. 20.01.2025 року представником МПП "Агросервіс" було подано заяву про вирішення питання про розподіл судових витрат, пов`язаних з розглядом справи. У судове засідання сторони не з"явились. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Як вбачається з матеріалів справи, позивач просив стягнути з відповідачів суму судового збору, сплаченого ним при поданні позову, зазначив, що орієнтовний розмір витрат на правничу допомогу становить 40 000, 00 грн та вказав, що докази понесених витрат будуть надані протягом 5 -ти днів після ухвалення судом рішення. Представником [PERSON] було у відзиві заявлено про зменшення розміру витрат позивача на оплату правничої допомоги у зв"язку з тим, що заявлені витрати неспівмірні з обставинами, викладеними в ч.4 ст.137 ЦПК України. Також, адвокат вказав, що відсутність документального підтвердження витрат, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Крім того, вказав орієнтовний розмір витрат на правничу допомогу, що складає 36 000, 00 грн та зазначив, що докази понесених витрат будуть надані до закінчення судових дебатів або протягом 5 -ти днів після ухвалення судом рішення. Позивачем до відповіді на відзив [PERSON] було долучено клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги представника відповідача, в якому МПП "Агросервіс" вказав, що розмір витрат не відповідає дійсності, відсутній чіткий перелік, наданих послуг, та час витрачений на них, фіксований розмір гонорару не визначено. Зважаючи на вище викладене, позивач просив відмовити в стягненні витрат на правничу допомогу на користь [PERSON] . У відзиві [PERSON] заявлено про зменшення розміру витрат позивача на оплату правничої допомоги у зв"язку з тим, що доказів понесення витрат позивачем не надано, витрати є неспівмірними складності справи. Також відповідач просив відшкодувати йому витрати на правничу допомогу у розмірі 15 000, 00 гривень. Представником МПП "Агросервіс" після винесення рішення було подано заяву про вирішення питання про розподіл судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, в якій просив стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 40 000, 00 грн, також просив зменшити розмір витрат на правову допомогу відповідачам до 3000, 00 грн. Додатково представник просив вирішити питання про повернення коштів, які були сплачені за проведення експертизи, що не була проведена. Крім того, представник позивача просив повернути оригінали документів, що були долучені на виконання вимог клопотання експерта. На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем долучено копію ордеру, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, копію договору про надання правової допомоги від 15.09.2023 року, копію додаткової угоди від 15.09.2023 року, копію акту здачі -приймання від 20.01.2025 року. Так, при постановленні рішення, судом не було вирішено питання стосовно розподілу витрат, пов"язаних з розглядом справи. Згідно з ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Враховуючи вище вказане, зважаючи на те, що судом не було вирішено питання стосовно витрат сторін, суд приходить до висновку про можливість постановлення додаткового рішення. Згідно з ч.ч.1,3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у числі інших, витрати на професійну правничу допомогу. Як вбачається з ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до платіжної інструкції №440 від 18.09.2023 року(а.с.1, Том 1), позивачем було сплачено при подання позову судовий збір у розмірі 2684, 00 грн. Крім того, відповідно до матеріалів справи, МПП "Агросервіс" просив стягнути з відповідачів витрати на правничу допомогу у розмірі 40 000, 00 грн, відповідно до визначеної актом здачі-приймання від 20.01.2025 року суми гонорару адвоката. Так, беручи до уваги положення ст.141 ЦПК України, враховуючи відмову в задоволенні позову, судовий збір, сплачений за подання позову МПП "Агросервіс", та витрати позивача на правничу допомогу, стягненню з відповідачів не підлягають. Зважаючи на вище викладене, судом не будуть досліджуватися докази витрат на правничу допомогу позивача та заяви відповідачів щодо зменшення вказаних витрат. Щодо витрат відповідачів на правничу допомогу, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, які підлягають розподілу між сторонами. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частинами 2, 3, 8 статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові втирати витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог. Однак, попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених ч. 4 ст. 137 ЦПК України (Постанова КЦС ВС від 31.08.2023 № 824/20/23 (61-6611ав23). Так, [PERSON] просив стягнути з позивача понесені ним витрати на правничу допомогу у розмірі 36 000, 00 грн. На підтвердження витрат на правничу допомогу [PERSON] долучено копію ордеру, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, копію договору про надання правничої допомоги від 30.10.2023 року, копію додаткової угоди від 31.10.2023 року, копію акту №1 здачі-приймання наданої правової допомоги від 13.11.2023 року, копію рахунку-фактури №1 від 13.11.2023 року, копію квитанції до прибуткового касового ордеру №1(а.с.230-237, Том 1). [PERSON] також просив стягнути з МПП "Агросервіс" понесені ним витрати на правничу допомогу у розмірі 15 000, 00 грн. На підтвердження витрат на правничу допомогу [PERSON] долучено копію ордеру, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, копію договору про надання правничої допомоги від 20.12.2023 року, копію акту №1 здачі-приймання наданої правової допомоги від 24.01.2024 року, копію рахунку-фактури №1 від 24.01.2024 року, копію квитанції до прибуткового касового ордеру №1(а.с.130-136, Том 2). Як вбачається з заяви від 20.01.2025 року, МПП "Агросервіс" просило зменшити розмір витрат відповідачів на правничу допомогу до 3000, 00 грн, зважаючи на ціну позову, складність справи, обсяг доказів, збирання яких так і не відбувалось. Дослідивши докази понесених витрат на правничу допомогу, що надані відповідачами, беручи до уваги заяву позивача про зменшення витрат, виходячи з принципу розумності та співмірності, з урахуванням розгляду справи в загальному порядку, зважаючи на суть спору, суд вважає за можливе стягнути з позивача на користь [PERSON] витрати на правничу допомогу у сумі 25 000, 00 грн та на користь [PERSON] витрати на правничу допомогу у сумі 10 000,00 грн. В заяві від 20.01.2025 року, позивач також просив повернути йому кошти, сплачені ним за проведення почеркознавчої експертизи відповідно до платіжної інструкції від 01.07.2024 року №246 у сумі 26504, 80 грн, що так і не була проведена через ухилення третьої особи [PERSON] від участі в експертизі(а.с.109, 115, Том 3). Перевіривши матеріали справи, судом встановлено, що за клопотанням позивача було призначено ухвалою суду від 30.04.2024 року судову почеркознавчу експертизу, оплату експертизи було покладено на позивача. Нормами цивільно-процесуального закону не передбачено, як саме вносять кошти на оплату експертизи: на рахунок суду чи експертної установи. В даному випадку кошти вносилися безпосередньо на рахунок експертної установи на підставі виставленого нею рахунку. Постановою пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 р. №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» указано, що вирішуючи питання про відшкодування витрат, пов`язаних із проведенням судових експертиз, суду необхідно враховувати, що відповідно до статті 15 Закону України «Про судову експертизу» витрати на проведення судових експертиз науково-дослідними установами Міністерства юстиції України та судово-медичними і судово-психіатричними установами Міністерства охорони здоров`я України відшкодовуються в порядку, передбаченому законодавством. Таким чином, положеннями чинного цивільного законодавства не врегульований порядок повернення коштів за проведення експертизи, яка не була проведена. Однак, судом враховується, що оскільки експертиза була призначена ухвалою суду, а не самостійно замовлена стороною, то питання повернення коштів, сплачених на її проведення, має вирішити суд у порядку, передбаченому для питань судових витрат. Відповідно до платіжної інструкції від 01.07.2024 року №246 позивачем з урахуванням вказаного в акті №3833 попереднього розрахунку вартості виконання висновку експерта, а також рахунку-фактури, сплачено вартість виконання висновку експерта у сумі 26504, 80 грн(а.с.109, 115, 120, Том 3). Як вбачається з повідомлення ННЦ "Інститут судових експертиз ім.Засл. проф. М.С. Бокаріуса" про неможливість надання висновку експерта №3833 від 12.08.2024 року(а.с.118-119, Том 3), експертиза, за яку було сплачено кошти позивачем, проведена не була. В акті №3833 здачі-приймання повідомлення про неможливість надання висновку №3833 зазначено, що вартість складення повідомлення про неможливість надання висновку експерта склала 378, 64 грн(а.с.120, Том 3). За сукупності наявних у матеріалах справи доказів, які підтверджують сплату МПП "Агросервіс" коштів за проведення експертизи та незаперечення цього факту самою експертною установою, суд вважає можливим постановити ухвалу, якою повернути позивачу кошти в розмірі 26 126, 16 грн, тобто суму без витрат експерта на складення повідомлення про неможливість надання висновку експерта, сплачені на рахунок експертної установи за проведення експертизи, яка так і не була проведена. Також, МПП "Агросервіс" просило повернути оригінали документів, що були долучені на виконання вимог клопотання експерта. Перевіривши матеріали справи, суд встановив, що 19.09.2024 року оригінали документів, а саме: оригінал листа МПП "Агросервіс" від 26.01.2023 року, який підписаний [PERSON] -на 1-му аркуші, оригінал відповіді [PERSON] щодо продовження дії договору оренди земельної ділянки від 18.02.2023 року - на 1-му аркуші, супровідним листом були повернуті МПП "Агросервіс"(а.с.135, Том 3). Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення(а.с.138, Том 3), 02.10.2024 року вище вказані оригінали документів були отримані МПП "Агросервіс". Таким чином, підстав для задоволення заяви в частині повернення оригіналів документів у суду немає. З урахуванням вище викладеного, беручи всі докази, надані сторонами, в їх сукупності, суд вважає за необхідне відмовити в відшкодуванні витрат позивача зі сплати судового збору, витрат на правничу допомогу та в частині повернення оригіналів документів, стягнути з позивача на користь відповідачів частково витрати на правничу допомогу та повернути позивачу частково кошти, сплачені за проведення експертизи, яка не була проведена.

Outcome: partial