Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою та просить встановити факт належності [PERSON] , який помер [INFO] , свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, виданого виконкомом Чернелицької селищної ради Городенківського району Івано-Франківської області 30.11.1963, де власник записаний як « [PERSON] ». В обґрунтування заяви заявниця зазначає, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Він мав у власності житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . На випадок своєї смерті [PERSON] залишив заповіт, згідно якого все майно заповів свої дочці - заявниці. Після смерті батька заявниця звернулася до\~державного нотаріуса\~Городенківської державної\~нотаріальної контори\~Коломийського району\~Івано-Франківської\~області із\~заявою про\~видачу свідоцтва\~про право\~на спадщину\~на спадковий\~житловий будинок,\~проте державний\~нотаріус відмовив їй у вчиненні нотаріальних дій, оскільки згідно свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, виданого виконкомом Чернелицької селищної ради Городенківського району Івано-Франківської області 30.11.1963, власником є « [PERSON] », а згідно свідоцтва про смерть, виданого 09.03.2000, померлий значиться як « [PERSON] ». Через дані розбіжності заявниця позбавлена можливості реалізувати своє право на спадкування. Ухвалою суду від 28.10.2024 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, справу постановлено розглядати в порядку окремого провадження. У судові засідання, призначені на 20.11.2024, 10.12.2024 та на 16.01.2025, учасники справи не з`явилися. Заявниця 09.12.2024 та 16.01.2025 подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Чернелицька селищна рада 15.11.2024 подала до суду заяву про розгляд справи без участі представника селищної ради, не заперечує щодо задоволення заявлених заявницею вимог. Дії учасників справи не суперечать вимогам\~ст.211 ЦПК України,\~відповідно до\~якої учасник\~справи має\~право заявити\~клопотання про\~розгляд справи\~за його\~відсутності. Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У Постанові Верховного Суду від 5 вересня 2022 року у справі №1519/2-5034/11 (провадження № 61-175сво21) зазначено, що згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. З урахуванням розумності положення ч.5 ст.268 ЦПК України слід розуміти так: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати в резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте в разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не збігатимуться, це не є порушенням прав сторін. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку, що заява обґрунтована і підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу\~\~диспозитивності цивільного судочинства\~\~\~(ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п.5 ч.2\~ст.293 ЦПК України\~суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Як зазначено у п.12\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», із змінами, внесеними постановою від 25.05.1998 № 15, на підставі п.6\~ст. 273 ЦПК\~(Української РСР 1963 року, що відповідає п.6 ч.1 статті 315 діючого\~ЦПК України)\~при розгляді\~справи про\~встановлення факту\~належності правовстановлюючих\~документів особі,\~прізвище,\~ім`я,\~по батькові,\~місце і\~час народження\~якої зазначені\~в документі,\~не збігаються\~з ім`ям,\~по батькові,\~прізвищем,\~місцем і\~часом народження\~цієї особи,\~вказаними у\~свідоцтві про\~народження або\~в паспорті,\~у тому\~числі,\~факту належності\~правовстановлюючого документа,\~в якому\~допущені помилки\~у прізвищі,\~імені,\~по батькові\~або замість\~імені чи\~по батькові\~зазначені ініціали,\~суд повинен\~запропонувати заявникові\~надати докази\~про те,\~що правовстановлюючий\~документ належить\~йому і\~що організація,\~яка видала\~документ,\~не має\~можливості внести\~до нього\~відповідні виправлення. У постанові від 10.04.2019 у справі №320/948/18 (провадження № 14-567цс18) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Із копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 16 квітня 1963 р. Чернелицьклю селищною радою Городенківського району Івано-Франківської області, вбачається, що дошлюбне прізвище заявниці [PERSON] , 1944 року народження, - « [PERSON] », актовий запис № 4 від 16 квітня 1963 р. Копією повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 16 жовтня 1947 р. Чернелицькою селищною радою Городенківського району Івано-Франківської області, заповненого російською мовою, стверджується, що [INFO] народилася [PERSON] , актовий запис б/н від 25 серпня 1944 р., її батьками є: [PERSON] та [PERSON] . Згідно Архівної довідки № М-192(Ц)/06-06, виданої 18.12.2024 Державним архівом Івано-Франківської області, [PERSON] народилася [INFO] у смт Чернелиця Чернелицького (нині Коломийського) району, хрещена 02 вересня 1944 року у церкві смт Чернелиця (а/з № 31); батько [PERSON] , син [PERSON] і [PERSON] ; мати [PERSON] , донька [PERSON] і [PERSON] . [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебували у зареєстрованому шлюбі, актовий запис № 12 від 12 листопада 1936 р., що підтверджується Архівною довідкою № М-192(Ц)/06-06, виданою 18.12.2024 Державним архівом Івано-Франківської області. Архівною довідкою № М-192(Ц)/06-06, виданою 18.12.2024 Державним архівом Івано-Франківської області, стверджується, що [INFO] у м-ку Чернелиця Городенківського повіту (нині смт Чернелиця Коломийського району) народився [PERSON] , хрещений [INFO] у церкві м-ка Чернелиця (а/з № 24); батько [PERSON] , син [PERSON] і [PERSON] ; мати [PERSON] , донька [PERSON] і [PERSON] . Відповідно до\~положень сімейного\~законодавства України\~прізвище дитини\~визначається за\~прізвищем батьків.\~Якщо батьки\~мають спільне\~ прізвище,\~ \~то \~ це\~ прізвище\~присвоюється і\~дітям.\~Складовим елементом\~імені фізичної\~особи є\~по батькові. За загальним правилом, по батькові дитини утворюється від власного імені батька. Наведене свідчить,\~що [INFO] у м-ку Чернелиця Городенківського повіту (нині смт Чернелиця Коломийського району) народився [PERSON] . Однак, із копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 09 березня 2000 року Чернелицькою селищною радою Городенківського району Івано-Франківської області, вбачається, що [INFO] \~у віці\~88\~років у\~селищі Чернелиця\~Городенківського району Івано-Франківської\~областіпомер [PERSON] , актовий запис № 7 від 09 березня 2000 р. За заповітом, посвідченим 07 березня 2000 р. виконавчим комітетом Чернелицької селищної ради Городенківського району Івано-Франківської області, зареєстрованим в книзі для запису нотаріальних дій під № 21, [PERSON] , житель селища Чернелиця Городенківського району Івано-Франківської області, свій власний будинок, все хатне майно, земельний і майновий пай, і все те, що по закону на час смерті належатиме йому, заповів своїй дочці [PERSON] . Внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Оскільки [PERSON] помер до 01.01.2004, застосовується Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Частиною 1 ст.534 ЦК УРСР визначено, що кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Відповідно до\~вимог ст.\~548\~ЦК УРСР\~для придбання\~спадщини необхідно,\~щоб спадкоємець\~її прийняв.\~Для прийняття\~спадщини необхідне\~волевиявлення спадкоємця\~і здійснення\~ним певних\~дій.\~ Згідно\~зі ст.\~549\~ЦК УРСР\~визнається,\~що спадкоємець\~прийняв спадщину:\~1)\~якщо він\~фактично вступив\~в управління\~або володіння\~спадковим майном;\~2)\~якщо він\~подав державній\~нотаріальній конторі\~за місцем\~відкриття спадщини\~заяву про\~прийняття спадщини.\~Зазначені в\~цій статті\~дії повинні\~бути вчинені\~протягом шести\~місяців з\~дня відкриття\~спадщини.\~ Згідно ст.526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст.525 згаданого кодексу часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. [PERSON] на день смерті ( [INFO] ) був зареєстрований і проживав у [ADDRESS] , що стверджується довідкою № 202, виданою 23.10.2024 виконавчим комітетом Чернелицької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області. Згідно ч.1 ст.560 ЦК УРСР спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть просити нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини видати свідоцтво про право на спадщину. Згідно копії спадкової справи № 729/2000, наданої суду Городенківською державною нотаріальною конторою на виконання ухвали суду від 28.10.2024, державний нотаріус Паньків Д.М. 25.11.2003 видав заявниці [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 1868, на спадкове майно [PERSON] , яке складається із грошового вкладу. Однак, із доказів, наявних у матеріалах спадкової справи, неможливо встановити, яким чином заявницю [PERSON] було закликано до спадкоємства за законом. Заявниця [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, звернулася до державного нотаріуса Городенківської державної нотаріальної контори за видачею їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно [PERSON] , а саме, на житловий будинок, що знаходиться по [ADDRESS] . Однак, постановою державного\~нотаріуса Городенківської\~державної нотаріальної\~контори №\~1792/02-31\~від 15.10.2024\~заявниці відмовлено\~у видачі\~свідоцтва про\~право на\~спадщину за\~заповітом після\~смерті [PERSON] ,\~який помер\~ [INFO] ,\~на житловий\~будинок,\~що знаходиться\~по [ADDRESS] , з посиланням на те, що згідно свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, виданого 30.11.1963, власник записаний як « [PERSON] », а згідно свідоцтва про смерть померлий значиться як « [PERSON] », що не дає можливості встановити належність спадкового майна спадкодавцеві. Копією свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 30 листопада 1963 р., виданого виконкомом Чернелицької селищної ради на підставі рішення цього ж виконкому № 22 від 29.11.1963, стверджується, що ціле домоволодіння, яке складається з одного житлового будинку і розташоване у [ADDRESS] дійсно належить колгоспному двору, де головою є [PERSON] . Із копії інформації про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно № 79978, виданої 12.04.2024 ОКП «КМБТІ» згідно архівних даних станом на 31.12.2012, вбачається, що нерухоме майно, яке знаходиться у [ADDRESS] ) належить голові колгоспного двору [PERSON] відповідно до свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Чернелицької селищної ради 30.11.1963 на підставі рішення цього ж виконкому № 22 від 29.11.1963, реєстровий № 5. Однак, довідкою № 60, виданою 22.04.2024 виконавчим комітетом Чернелицької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області, стверджується, що будинок по [ADDRESS] належав покійному [PERSON] . Згідно копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , виготовленого 16.04.2024, житловий будинок споруджено в 1937 р., господарські будівлі та споруди в 1937, 1968, 1970 роках. Згідно даних довідки № 61, виданої 22.04.2024 виконавчим комітетом Чернелицької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області, у житловому будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на 15.04.1991 були зареєстровані та проживали: [PERSON] , 1911 р.н., та [PERSON] , 1921 р.н. [PERSON] померла\~ [INFO] \~у віці\~73\~роки у\~селищі Чернелиця\~Городенківського району Івано-Франківської\~області,\~актовий запис\~№ 36\~від 09\~грудня 1994\~ р.,що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] ,\~виданого 09\~грудня 1994\~року Чернелицькою\~селищною радою\~Городенківського району\~Івано-Франківської\~області. [PERSON] на день смерті ( [INFO] ) була зареєстрована і проживала у [ADDRESS] з чоловіком [PERSON] , 1911 р.н., що стверджується довідкою № 201, виданою 23.10.2024 виконавчим комітетом Чернелицької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області. У п.45 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 зазначено, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), Series A № 25, cc. 64-65, n. 161). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини» (Salman v. Turkey) [ВП], заява № 21986/93, п. 100, ECHR 2000-VII). Суд, враховуючи співзвучність прізвища « [PERSON] » та « [PERSON] », ідентичність імені та по батькові спадкодавця у свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , виданого 09.03.2000, та у\~свідоцтві про\~право особистої\~власності на\~домоволодіння,\~виданого 30\~листопада 1963\~р. виконкомом Чернелицької селищної ради Городенківського району Івано-Франківської області, факт реєстрації та проживання [PERSON] у житловому будинку, на який було видано згаданий правовстановлюючий документ, приходить до висновку, що вищезазначене свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння, видане на ім`я [PERSON] ,\~належать [PERSON] , який помер [INFO] . Встановлення факту належності [PERSON] ,\~який помер\~ [INFO] ,\~свідоцтва про\~право особистої\~власності на\~домоволодіння,\~виданого виконкомом\~Чернелицької селищної\~ради Городенківського\~району Івано-Франківської\~області 30.11.1963, має для заявниці юридичне значення, оскільки дозволить\~їй реалізувати права спадкоємця. Оскільки іншого порядку встановлення факту належності особі, яка померла, правовстановлюючого документу, окрім судового, не встановлено, тому, приймаючи до уваги вищенаведені докази і обставини справи, суд приходить до переконання, що заявлені [PERSON] вимоги слід задовольнити. Відповідно до ч. 7\~ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі наведеного,

Outcome: approved