Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-29 00:00:00

На адресу Роздільнянського районного суду Одеської області надійшла вказана заява, згідно якої [PERSON] просила встановити факт, що має юридичне значення, зокрема, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , був її батьком. Стислий виклад позиції заявниці. У віці 59 років помер [PERSON] (далі спадкодавець), який за життя заповіт не склав, а тому має місце спадкування за законом. Після його смерті відкрилась спадщина на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцями є його діти, [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] звернулась до нотаріусом із заявою про прийняття спадщини, разом з цим, нотаріус виявила ряд розбіжностей у поданих нею для прийняття спадщини документах, зокрема, «Ганна» - «Анна», « [PERSON] » - « [INFO] », а тому виникла необхідність у встановленні факту родинних відносин. Стислий виклад позиції заінтересованої особи. [PERSON] надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, проти встановлення факту родинних відносин не заперечує (а.с. 50). Заяви. [PERSON] подала до канцелярії суду заяву про розгляд справи без її участі (а.с. 49). Процесуальні дії у справі. 31 грудня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження та витребувано копію спадкової справи № 10/2024, заведеної після смерті [PERSON] , [INFO] (а.с. 42 - 45). Фактичні обставини, встановлені судом. [INFO] помер [PERSON] у віці 59 років, про що 13 вересня 2023 року було складено відповідний актовий запис № 498, місце державної реєстрації: Роздільнянський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с. 7). За життя у спадкодавця народилось двоє дітей, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 21, 26). 14 травня 2002 року шлюб між спадкодавцем та [PERSON] було розірвано (а.с. 10). [PERSON] згідно заяви, на спадщину після померлого батька [PERSON] не претендує та не має претензій до того, щоб спадщину отримала дочка спадкодавця [PERSON] (а.с. 25). Відповідно до договору купівлі продажу квартири від 31 серпня 2015 року, спадкодавець є власником квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 16 20). Згідно листа приватного нотаріуса Іванової Альвіни Йосипівни від 13 травня 2024 року № 236/02-14, у поданих [PERSON] документах виявлено ряд розбіжностей, зокрема, «Ганна» - «Анна», « [PERSON] івни» - « [INFO] » (а.с. 37). Вказане підтверджується матеріалами спадкової справи № 10/2024, заведеної після смерті [PERSON] (а.с. 52 33). Водночас статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, та норми права, які застосував суд, мотиви їх застосування. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). За змістом статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини 1 статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пункт перший частини першої статті 315 ЦПК України визначає, що суд розглядає справи про\~встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У відповідності до абз. 2 п.2\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за №7, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутись в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Згідно з пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За правилами статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Як встановлено судом, заявниця є рідною донькою спадкодавця. Разом з цим, подані документи для прийняття спадщини містять ряд розбіжностей у написанні по-батькові та імені заявниці, які виникли в результаті неправильного перекладу з російської на українську мову, що унеможливило в позасудовому порядку довести факт родинних відносин та оформити спадкові права. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Прецендента практика ЄСПЛ містить принцип належного урядування. Цей принцип,як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі Москаль проти Польщі (Moskalv. Poland), п. 73). На підставі викладеного, надавши оцінку аргументам сторін та фактичним обставинам справи, суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви. Розподіл судових витрат. Відповідно до частини 7 статті 294 ЦПК України судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved