Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-26 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №724228527 від 31.01.2022 року у розмірі 16386,52 грн., а також судові витрати. При цьому посилається на те, що 31.01.2022 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем було укладено кредитний договір №724228527, за яким відповідач отримав кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту на суму 15100,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності. Умови договору відповідач не виконував належним чином, щомісячно кредит не погашав, таким чином утворилась заборгованість в сумі 16386,52 грн. У подальшому, позивач набув право вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором на підставі договорів факторингу. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 28.11.2024 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 12.12.2024 року вирішено проводити розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та здійснювати виклик відповідача по справі [PERSON] через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просить провести розгляд справи за відсутності представника позивача та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судовому засіданні визнав наявність у нього заборгованості за кредитним договором у розмірі 16386,52 грн. та пояснив, що брав кредит на лікування, але через війну та відсутність роботи не має можливості сплатити заборгованість. Вислухавши пояснення відповідача та дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 31.01.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] , [INFO] , було укладено кредитний договір №724228527 в електронній формі, за яким останній отримав кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту на суму 15100,00 грн. зі сплатою процентів за його користування. Згідно договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило право вимоги до відповідача за вищезазначеним кредитним договором на користь ТОВ «Таліон Плюс». Відповідно до договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 року ТОВ «Таліон Плюс» відступило право вимоги до відповідача за вищезазначеним кредитним договором на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс». Згідно договору факторингу №3009/24 від 30.09.2024 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступило право вимоги до відповідача за вищезазначеним кредитним договором на користь ТОВ «Юніт Капітал». Умови кредитного договору відповідач не виконував належним чином, щомісячно кредит не погашав, таким чином утворилась заборгованість в розмірі 16386,52 грн., яка складається із: заборгованості по кредиту в сумі 15100,00 грн.; заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом в сумі 1286,52 грн. Однією із засад цивільного судочинства є свобода договору (ст.3 ЦК), яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України). Згідно із ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України). Статтями 1049, 1050, 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Оскільки кредитний договір є двостороннім договором, то й права і обов`язки виникають у кожного контрагента. Таким чином факт існування кредитних відносин між сторонами підтверджується кредитним договором (який є чинним). Оскільки сторони досягли домовленості згідно з положеннями чинного на момент укладання кредитного договору ЦК України та уклали цей договір, у якому передбачені певні умови, то вони підлягають виконанню. Як\~вбачається з матеріалів справи, фінансова установа свої зобов`язання перед відповідачем виконала в повному обсязі, надавши кредит, а останній неналежним чином виконував свої зобов`язання за кредитним договором, допустивши заборгованість. Таким чином, невиконання відповідачем своїх договірних зобов`язань порушує право позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання грошових коштів, які були надані у кредит.\~Відповідно до статей 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов`язання має виконуватись відповідно до умов договору та вимог закону. Оскільки позивачем надано достатні та належні докази на підтвердження істотного порушення відповідачем умов кредитного договору та існування заборгованості, а також враховуючи позицію відповідача, який не оспорив ні суму позову,\~ні правильність проведеного позивачем розрахунку,\~ні підстав, з яких позов заявлений, суд стягує заборгованість за кредитним договором у повному обсязі. Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Відповідно до ст.141 ЦПК України\~судовий збір суд стягує з відповідача на користь позивача. При цьому слід зазначити, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial