Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду 28.03.2024 з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, в якій просить суд встановити юридичний факт, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] належить трудова книжка від 27.01.1961 року. В обґрунтування заяви зазначила, що 12.08.2023 вона звернулася до органів Пенсійного Фонду України щодо переходу з пенсії за віком на пенсію за втратою годувальника. До поданої заяви заявником долучено паспорт, довідку про присвоєння ідентифікаційного номера, свідоцтво про смерть годувальника серії [NUMBER] , свідоцтво про одруження серії [NUMBER] , трудову книжку годувальника від 27.04.1961, довідку СПОВ про заробітку плату годувальника за період страхового стажу з 01.07.2000. Рішенням про відмову в перерахунку пенсії від 19.02.2024 №91242018042 Головного управління Пенсійного Фонду в Тернопільській області заявниці було відмовлено в переході з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника, згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». В обґрунтування прийнятого рішення Головним управлінням Пенсійного Фонду України в Тернопільській області зазначено, що в документах померлого годувальника розбіжність у прізвищі, а саме у свідоцтві РАГС про смерть годувальника, довідці про присвоєння РНОКПП померлого годувальника та у довідці СПОВ про заробітну плату годувальника [PERSON] , у трудовій книжці годувальника (російською мовою) [PERSON] . Враховуючи, що встановлення факту належності трудової книжки від 27.04.1961 року померлому чоловіку заявниці є необхідним для захисту її права на пенсійне забезпечення, таким чином вважає за необхідне звернутися до суду із вказаною заявою. Ухвалою суду від 04 листопада 2024 року провадження у справі відкрито. Заявник [PERSON] до суду надала заяву в якій просила справу розглянути за її відсутності, заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Головне управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, подав до суду відзив на позовну заяву. Вказала на те, що із заяви [PERSON] вбачається, що встановлення факту необхідне їй для подальшого звернення до органів Пенсійного фонду України для призначення пенсії. Отже встановлення даного факту пов`язане з вирішенням спрору про право, а саме права на пенсію. Враховуючи наведене вважають, що заява про встановлення факту повинна бути залишена без розгляду. Просили розгляд здійснювати без участі представника головного управління Пенсійного Фонду України в Тернопільській області. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв`язку з чим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Суд, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 5 ч. 2\~ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У заяві про встановлення фактів, що мають юридичне значення повинно бути зазначено який факт заявник просить встановити та з якою метою (ст.318 ЦПК України). Згідно ч.1 ст. 81\~ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом під час дослідження матеріалів справи встановлено, що зазначені у заяві обставини знайшли в судовому засіданні підтвердження і доведені матеріалами цивільної справи. Як вбачається з матеріалів справи, 27 квітня 1961 року на ім`я мовою оригіналу « [PERSON] , 1937 года рождения» (російською мовою) було видано трудову книжку (а.с.4). В свідоцтві про шлюб зазначено, що його укладено між [PERSON] , 1937 року народження, с. Богданівка Петрівського району Кіровоградської області та [PERSON] (а.с.9). [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 24 березня 2023 року, серії [NUMBER] (а.с.7). 12.02.2024 року заявниця звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії. З наданої відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо вищевказаного звернення вбачається, що розглянувши надані документи встановлено наступне: в документах померлого годувальника розбіжність у прізвищі, а саме у свідоцтві РАГС про смерть годувальника, довідці про присвоєння РНОКПП померлого годувальника та у довідці СПОВ про заробітну плату годувальника [PERSON] , у трудовій книжці годувальника (російською мовою) [PERSON] . (а.с.3, зворот). Положеннями ст. 315 ЦПК України визначено, що в судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно зі ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що трудова книжка, видана 27.04.1961 року, належить [PERSON] , [INFO] , проте у ній помилково зазначено його прізвище російською мовою « [PERSON] », розбіжності у написанні якого виникли у зв`язку з перекладом з російської мови на українську. Оцінивши зібрані у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, надавши оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, суд вважає за можливе заяву задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved