Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-27 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «КЕШ ТУ ГОУ» заборгованість за кредитним договором № 36955 від 21.06.2021, в розмірі 11900,00 грн., що складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту 2000 грн., простроченої заборгованості за процентами в розмірі 9900,00 грн., витрат зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 10500, 00 грн. В обґрунтування позову вказано, що 21.06.2021 між ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] укладено кредитний договір № 36955 про надання фінансового кредиту, який відтворений шляхом використанні позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер його мобільного телефону відповідача. Підписуючи вказаний договір, відповідач підтвердив, що ознайомився з усіма умовами та повністю розуміє, погоджується та зобов`язується їх дотримуватися. Ці правила є публічною пропозицією (офертою), у розмінні ст. 641, 644 ЦК України, на укладення договору кредиту, визначають порядок та умови кредитування, обов`язки сторін, іншу необхідну для укладення договору інформацію. Умовами договору (п. 1.1) визначено, що Товариство надає клієнту фінансовий кредит у гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконані інші обов`язки, передбачені вказаним договором за наступних умовах: сума виданого кредиту 2000, 00 грн., строк кредиту 18 днів, валюта кредиту гривня, стандартна процентна ставка 2,5% в день, або 912,5% річних. Пункт 2.4 кредитного договору передбачає надання кредиту в безготівковій формі, на реквізити платіжної картки вказаної клієнтом. Відповідачем була вказано картка № [NUMBER] для перерахування кредитних коштів. Згідно п. 6.1 договору він підписаний одноразовим ідентифікатором, відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» виконало зобов`язання щодо надання кредиту, перерахувавши суму кредиту за договором - 2000 грн, на вказану позичальником картку. Відповідач взятих на себе зобов`язань не виконував, у зв`язку з чим станом на 17.02.2022 має розмір заборгованості: за тілом кредиту 2000 грн, за процентами 9900,00 грн. 17.02.2022 між ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» та ТОВ «КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу № 02-17/02/2022, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» відступило ТОВ «КЕШ ТУ ГОУ», за плату, належні йому права до боржників, вказаних у реєстрі боржників, в тому числі до [PERSON] на суму боргу 11990,00 грн. Позивач вживав заходів досудового врегулювання спору, надсилаючи досудову вимогу боржнику 22.05.2024, але заборгованість залишається непогашеною. У зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду за захистом порушених прав. Представник вказав, що у зв`язку зі зверненням до суду, позивачем понесено судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10500 грн, детальний розрахунок яких наведено у позові та заяві від 27.01.2025. Представник позивача, будучи повідомленим про дату та час розгляду справи, в судове засідання не з`явився, клопотань, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності до суду не надав, заперечень щодо заочного розгляду справи не висловив, що не перешкоджає розгляду справи за відсутності представника позивача за наявними в справі матеріалами. Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку (а.с. 23, 29). Заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, відзиву не подано. Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження за правилами глави 10 розділу ІІІ ЦПК України. За відсутності заперечень представника позивача щодо заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Встановивши фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин, надавши оцінку доказам безпосередньо дослідженим у судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню зі слідуючих підстав. Судом встановлено, що 21.06.2021 між ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту № 36955, який містить персональні, ідентифікуючі дані позичальника, як то серія та номер паспорта, ідентифікаційний номер, місце проживання. За змістом вказаного договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит у розмірі 2000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт позичальник [PERSON] зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором (п. 1.1 договору). Згідно п. 1-2-1.4 договору, кредит надається строком на 18 днів, тобто до 08.07.2021. Сторонами погоджено строк дії договору 18 днів, з умовою що договір діє до повного виконання сторонами. Сторонами погоджено відсоткову ставку за користування кредитом 912,5 % річних від суми кредиту, в розрахунку 2,5 % на добу, що є фіксованим типом процентної ставки за договором. Сторони погодили безготівкову форму надання кредиту, в національній валюті, на реквізити платіжної банківської картки, що вказується Клієнтом. Датою укладення договору вважається дата перерахування коштів на банківський рахунок Клієнта. Відповідно до п. 2.1 договору сторони домовилися про повернення кредиту та сплату процентів за користування кредитом згідно з Графік розрахунків, що є невід`ємною частиною договору. В пункті 2.3 договору сторони погодили, що обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому, проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту Клієнту (перерахування коштів на банківський рахунок, вказаний Клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування коштів на поточний рахунок Товариства) включно. Сторони погодили, що нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. Умовами п. 2.3 договору також погоджено, що нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. У випадку прострочення погашення кредиту проценти нараховуються і за період прострочення, але не більше 180 календарних днів поспіль з моменту виникнення такої прострочки. Відповідно до п. 3.1.1 договору, Товариство має право вимагати від клієнта повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом в повному обсязі, а також виконання всіх інших зобов`язань за цим Договором і додатками до нього. Пункт 3.1.4 договору надає Товариству право поступитися своїми правами вимоги за даним договором третім особам, що має наслідком заміну кредитора. Правами клієнта за договором, серед іншого, є право дострокового повернення кредиту, зі сплатою процентів за строк фактичного користування кредитом (п. 3.3.1), а також право протягом 14 днів відмовитися від договору без пояснення причин, у тому числі у разі отримання ним грошових коштів, з дотриманням умов визначених договором, зокрема повернення отриманих коштів( п.3.3.4). Згідно п. 4.1. договору, сторони несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору відповідно до чинного законодавства України та Договору. Пунктом 6.1 договору передбаченого, що він підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором AV6011 відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Сторони несуть повну відповідальність за правильність вказаних ними у договорі реквізитів, зобов`язуються повідомляти про їх зміну. Як слідує зі змісту кредитного договору, він містить всі необхідні персональні дані кредитора, зокрема дані паспорту, ідентифікаційного коду, електронної пошти, фінансового номеру телефону, електронної пошти позичальника, а також рахунок позичальника, який вказаний нею для перерахування кредитних коштів. Договір підписано одноразовим електронним ідентифікатором AV6011 (а.с. 8-10). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч.1 ст. 1055 ЦК України). Згідно із ч. 1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Приписами ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до\~ст.\~207\~ЦК України,\~правочин вважається\~таким,\~що вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо його\~зміст зафіксований\~в одному\~або кількох\~документах (у\~тому числі\~електронних),\~у листах,\~телеграмах,\~якими обмінялися\~сторони,\~або надсилалися\~ними до\~інформаційно-комунікаційної\~системи,\~що використовується\~сторонами.\~У разі\~якщо зміст\~правочину зафіксований\~у кількох\~документах,\~зміст такого\~правочину також\~може бути\~зафіксовано шляхом\~посилання в\~одному з\~цих документів\~на інші\~документи,\~якщо інше\~не передбачено\~законом. Правочин\~вважається таким,\~що вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо воля\~сторін виражена\~за допомогою\~телетайпного,\~електронного або\~іншого технічного\~засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про електронну комерцію», цей Закон регулює правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів. Відповідно до ст. 3 Закону, електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі, а електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до ст. 11 Закону «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12\~цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12\~цього Закону; вчинення\~дій,\~що вважаються\~прийняттям пропозиції\~укласти електронний\~договір,\~якщо зміст\~таких дій\~чітко роз`яснено\~в інформаційній\~системі,\~в якій\~розміщено таку\~пропозицію,\~і ці\~роз`яснення логічно\~пов`язані з\~нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому\~Цивільним\~та\~Господарським\~кодексами України, а також іншими актами законодавства. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. При цьому, згідно ч. 12, 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12\~цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12\~цього Закону,\~є оригіналом\~такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із\~статтею 64\~Цивільного процесуального кодексу України,\~статтею 36\~Господарського процесуального кодексу України та\~статтею 79\~Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України\~"Про електронні документи та електронний документообіг"\~та\~"Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст.\~12\~ЦПК України,\~цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до\~ст.\~13\~ЦПК України,\~суд розглядає\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках. Збирання\~доказів у\~цивільних справах\~не є\~обов`язком суду. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно зі\~ст.\~76,\~81\~ЦПК України,\~доказами є\~будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивачем, на підтвердження своїх позовних вимог надано докази укладення кредитного договору № 36955 від 21.06.2021 між первісним кредитором та [PERSON] , зокрема надано текст договору від 21.06.2021 підписаний відповідачем з застосуванням одноразового ідентифікатора, після проходження ним процесу ідентифікації, що за своїм змістом свідчить про прийняття позичальником умов цього договору. Сторони погодили у договорі всі його істотні умови, зокрема предмет договору, розмір кредиту, строк його повернення та розмір відсотків за користування кредитними коштами, а також погодили відповідальність за прострочення виконання зобов`язання з повернення кредиту, у вигляді застосування обумовленого відсотка ще на 180 календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочки. Фактично, вказана умова договору узгоджується з положеннями ч.2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує право сторін визначити в договорі відсоток від простроченої суми, що стягуватиметься за прострочення виконання грошового зобов`язання. В підтвердження факту виконання первісним кредитором свого зобов`язання - надати кредитні кошти позичальнику, шляхом їх безготівкового перерахування на рахунок позичальника, суду надано інформаційною довідкою ТОВ «Платежі онлайн» від 21.05.2024, згідно змісту якої технічний оператор платіжних послуг підтвердив, що на сайті Торговця через систему платіжний сервіс «Platon» була проведена успішна транзакція о 01:42:08 21.06.2021: видача, а саме видача кредиту № 36955 в сумі 2000 грн на рахунок [NUMBER] відкритий у SPORT BANK (а.с.18). Перерахування коштів здійснено саме на ту картку, що вказана позичальником в договорі кредиту (а.с. 10). Первісним кредитором сформована довідка про ідентифікацію, що підтверджує факт ідентифікації позичальника [PERSON] , з застосуванням аналогу ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора, що здійснювалося в інформаційно-телекомунікаційній системі aviracredit.com.ua. Довідка містить дані про фінансовий телефон позичальника [PERSON] , дату ідентифікації та одноразовий ідентифікатор (а.с. 7). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що наданий суду примірник кредитного договору, укладений у письмовій формі, підписаний з дотриманням вимог законодавства та є дійсним. Визначених законом підстав для визнання вказаного договору нікчемним (недійсним) перед судом не доведено. 17.02.2022 між первісним кредитором ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АВІРА ГРУП» та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу № 02-17/02/2022 від 17.02.2022, за умовами якого ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» передало ТОВ «ФК« КЕШ ТУ ГОУ» права грошової вимоги, строк платежу за якою настав, а також права вимоги що виникнуть у майбутньому. Як слідує зі змісту реєстру боржників до вказаного договору до ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 36955 від 21.06.2021 на загальну суму 11900,00 грн., з яких 2000, 00 грн. тіло кредиту та 9900,00 грн відсотки (а.с. 14-18). Позивач, набувши прав нового кредитора, направив боржнику вимогу від 22.05.2024 про виконання зобов`язань за кредитним договором (а.с. 13), однак як слідує зі змісту позову та визнається відповідачем, заборгованість залишається непогашеною. Беручи до уваги викладене, доведення перед судом порушення відповідачем своїх обов`язків за кредитним договором, що порушує права позивача, як нового кредитора, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі, а з відповідача підлягає стягненню заборгованість за вказаним кредитом у розмірі 11900, 00 грн. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн. (а.с. 6), який беручи до уваги задоволення позову, в силу ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача інших судових витрат, відмінних від судового збору, зокрема витрат на правничу допомогу, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Так, відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу, витрати пов`язані із залученням перекладачів, а також витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно зі\~ст.\~137\~ЦПК України,\~витрати,\~пов`язані з\~правничою допомогою\~адвоката,\~несуть сторони,\~крім випадків\~надання правничої\~допомоги за\~рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат\~на оплату\~послуг адвоката\~має бути\~співмірним із: 1)\~складністю справи\~та виконаних\~адвокатом робіт\~(наданих\~послуг); 2)\~часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг); 3)\~обсягом наданих\~адвокатом послуг\~та виконаних\~робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до\~ч.\~5,\~6\~ст.\~137\~ЦПК України,\~у разі\~недотримання вимог\~частини четвертої\~цієї статті\~суд може,\~за клопотанням\~іншої сторони,\~зменшити розмір\~витрат на\~правничу допомогу,\~які підлягають\~розподілу між\~сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК України,\~інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~у разі\~задоволення позову\~покладаються на відповідача. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини визначені ч.3 ст. 141 ЦПК України. Відповідно до\~ч.\~8\~ст.\~141\~ЦПК України,\~розмір витрат,\~які сторона\~сплатила або\~має сплатити\~у зв`язку\~з розглядом\~справи,\~встановлюється судом\~на підставі\~поданих сторонами\~доказів (договорів,\~рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву Про наявність судових витрат позивач заявив у позовній заяві (а.с. 4-5, 30), вказавши про орієнтовний розмір судових втрат, пов`язаних з розглядом справи в розмірі 10500,00 грн. На підтвердження факту здійснення позивачем витрат на правничу допомогу, представником позивача суду надано договір про надання правничої допомоги від 29.12.2023 (а.с. 12), акт про отримання правничої допомоги з детальним описом наданих послуг (а.с. 34), платіжну інструкцію про оплату послуг на правничу допомогу (а.с. 39). Ознайомившись із наданими суду представником позивача доказами на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правову допомогу у зв`язку із зверненням до суду із вказаним позовом, суд вважає за необхідне зменшити розмір таких витрат до 7569,20 грн. Враховуючи відсутність клопотань відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу, суд не піддає сумніву та відповідно не зменшує витрати на зустріч та консультування, складення та подання позову до суду, однак вважає за необхідне зменшити як необґрунтовані перед судом витрати на «Інші клопотання, заяви…. моніторинг ЄДРСР щодо процесуального статусу справи», в частині послуги представника з моніторингу ЄДРСР щодо процесуального статусу судової справи, адже всі документи по справі автоматично надсилалися представнику до його електронного кабінету, що виключає необхідність моніторингу ЄДРСР. Тому, суд вважає, що з урахуванням подання представником однієї заяви з процесуальних питань (заява про розподіл витрат на правничу допомогу від 27.01.2025), 500 грн буде сумою співмірною обсягу та складності виконаної представником роботи. Витрати на виготовлення копій документів перед судом не обґрунтовані позивачем, заявлений розмір витрат 500 грн перед судом не доведений. Перед судом підтверджені витрати на відправлення відповідачу копії позову з додатками 60,00 гр. (а.с. 19), заяви про судові витрати 65,00 грн (а.с.35) та досудової вимоги 34,20 грн (а.с. 20), а всього на суму 159,20 грн, докази на підтвердження чого наявні в електронній справі та в паперових матеріалах справи. Беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що саме такий розмір витрат позивача, пов`язаних з розглядом справи, є доведеним перед судом. Саме такий розмір витрат є співмірним складності справи, розумному часу, що міг бути витрачений адвокатом на надання відповідних правничих послуг, є виправданим та необхідним, такий розмір витрат буде співмірним розміру позовних вимог, не призведе до надмірного та безпідставного збагачення позивача, та не буде надмірним тягарем для відповідача.

Outcome: approved