Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-15 00:00:00

27 квітня 2023 року [PERSON] через представника - адвоката Зайця В. П. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , вказуючи, що більше трьох років проживає за межами України та про смерть батька дізнався нещодавно і з поважних причин не зміг подати заяву нотаріусу. Ухвалою судді від 08.05.2023 року провадження у зазначеній справі відкрито. Ухвалами суду від 16.10.2023 відмовлено [PERSON] у прийнятті її зустрічної позовної заяви до [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Миргородського районного нотаріального округу Буланкіна С. М. про встановлення факту умисного ухилення від надання допомоги своєму непрацездатному батькові та усунення [PERSON] від права на спадкування спадщини та закрито підготовче провадження у справі. Згідно ухвали суду від 08.05.2023 було частково задоволено заяву представника позивача [PERSON] адвоката Зайця В. П. про забезпечення позову та заборонено відчуження та перереєстрацію квартири [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] надала відзив на позов, в якому позовні вимоги позивача не визнає, вказує, що [INFO] помер її рідний брат [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на його майно квартиру [ADDRESS] . У визначений законом термін вона звернулась до нотаріуса Буланкіної С. М. з заявою про прийняття спадщини та після спливу 10 місяців отримала свідоцтво про право на спадщину на вказану вище квартиру. На момент смерті спадкодавця, позивач взагалі не спілкувався ні зі своїм батьком [PERSON] , ні з нею. Його батько був особою з інвалідністю ІІ групи та являвся таким, що потребував постійного догляду, але позивач умисно нехтував своїм обов`язком по догляду за своїм батьком. Тоді як вона постійно здійснювала догляд за ним. Позивач за відсутності будь-яких перешкод своєчасно заяву про прийняття спадщини після смерті батька протягом десяти місяців до нотаріуса не подав, тому вважається таким, що спадщину не прийняв. З цих підстав просила відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] . В судовому\~ засіданні\~представник позивача[PERSON] - адвокат Заєць В.П. позовні вимоги підтримав та пояснив суду, що ще до початку повномасштабного вторгнення рф на територію України [PERSON] виїхав у Росію. З батьком епізодично спілкувався по телефону, але згодом зв`язок з ним припинився з причин, які були йому невідомими. Про смерть батька він дізнався з телефонної розмови з сусідкою, яка повідомила, що батько помер у квітні 2022 року. Вважає, що строк на прийняття спадщини па пропущений з поважних причин, оскільки позивач проживає за кордоном та через військовий стан не може повернутися додому, а також мав перешкоди для звернення до нотаріуса з заявою з цих підстав, тому просив поновити пропущений строк. Відповідач [PERSON] позов не визнала, суду пояснила, що [PERSON] за життя не спілкувався з батьком, не брав ніякої участі в його утриманні, хоча він постійно потребував сторонньої допомоги, бо був інвалідом, мав психічне захворювання. Їй не відомо про їх спілкування про телефону, проте підтверджує, що не мала його номеру телефону і не повідомляла його про смерть батька. Представник відповідача [PERSON] адвокат Скачко М. О. просила відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки строк для подання спадщини продовжувався до 10 місяців, а також достовірно не встановлено, коли саме позивач дізнався про смерть батька. Третя особа: приватний нотаріус Миргородського районного нотаріального округу Буланкіна С. М. надала письмові пояснення, в яких заперечила щодо позовних вимог позивача, так як вважає, що [PERSON] мав достатньо часу, щоб покинути країну агресора та потурбуватись про долю батька. Також вказує, що [PERSON] повідомила її про існування у спадкодавця сина та про те, що його місце проживання їй невідомо, а вона як нотаріус в свою чергу позбавлена можливості повідомити спадкоємців, які перебувають у РФ про відкриття спадщини, оскільки договір про правову допомогу з РФ розірвано, а поштовий зв`язок припинено. Оскільки сестра спадкодавця [PERSON] у встановлений законом строк подала заяву про прийняття спадщини після смерті брата, від інших спадкоємців таких заяв не надходило, підстав для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказану квартиру не було. Свідок [PERSON] показала суду, що померлий [PERSON] є рідним братом [PERSON] .. Також їй відомо, що в нього є син, проте вона ніколи не бачила його і де він не знає. За братом постійно доглядала [PERSON] , оскільки він був психічно хворим. Свідок [PERSON] показав суду, що [PERSON] жив сам у квартирі, був інвалідом, помер. За ним доглядала сестра [PERSON] . З його слів знає, що в нього була дружина і син, але з ними він не спілкувався. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] був сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження. [PERSON] на праві власності належала квартира по [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно МПТІЕ «Інвентаризатор» №19648224 від 24.07.2008. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Згідно довідки виконавчого комітету Гадяцької міської ради №09-12/596 від 05.05.2022 [PERSON] на день смерті [INFO] був зареєстрований один за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з матеріалів спадкової справи №45/2022, відкритої приватним нотаріусом Миргородського районного нотаріального округу Буланкіною С.М., після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , із заявою про прийняття спадщини 05.05.2022 звернулась його сестра [PERSON] і їй 31 березня 2023 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказану квартиру та витяг з Державного реєстру речових прав на вказану квартиру. Також, з матеріалів спадкової справи вбачається, що до приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Буланкіної С.М. 04.04.2023 звернувся адвокат Заєць В. П. з клопотанням не видавати спадщину після смерті померлого [PERSON] , так як його клієнту [PERSON] стало нещодавно відомо про смерть батька і він має намір звернутись до суду з позовом про продовження строку для прийняття спадщини після померлого батька [PERSON] . Згідно повідомлення КНП «Гадяцька міська центральна лікарня» №01-13/1015 від 17.07.2023 [PERSON] був особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок психічного захворювання, мав потребу в постійному сторонньому догляді, який за заявою здійснювала сестра хворого [PERSON] до часу смерті хворого. [PERSON] перебувала на обліку в відділі з питань надання державних соціальних допомог, субсидій, інших видів соціальної підтримки населенню №2 Миргородської райвійськадміністрації та здійснювала догляд за братом [PERSON] , який був особою з інвалідністю 2 групи з 01.07.2019 по 30.04.2022 включно, що підтверджується довідкою відділу з питань надання державних соціальних допомог, субсидій, інших видів соціальної підтримки населенню №2 Миргородської райвійськадміністрації від 17.05.2023 за №09.2-11/552. З пояснення приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Буланкіної С. М. вбачається, що [PERSON] повідомила її про існування у спадкодавця сина та про те, що його місце проживання їй невідомо, а вона як нотаріус в свою чергу позбавлена можливості повідомити спадкоємців, які перебувають у РФ про відкриття спадщини, оскільки договір про правову допомогу з росією розірвано, а поштовий зв`язок припинено. Оскільки сестра спадкодавця [PERSON] у встановлений законом строк подала заяву про прийняття спадщини після смерті брата, від інших спадкоємців таких заяв не надходило, підстав для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказану квартиру не було, тому нею 31 березня 2023 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом сестрі спадкодавця [PERSON] , а саме на квартиру по [ADDRESS] . Указом Президента України № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року (продовжений Указами Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 № 341/2022, від 12.08.2022 №573/2022). Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» установлено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини (із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ № 719 від 24.06.2022). За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Подання заяви про прийняття спадщини є дією, яку повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину тоді, коли такий спадкоємець не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Відповідно до\~ст.1272 ЦК України\~визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18. Пленум Верховного Суду України в п. 24\~постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~роз`яснив, що, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої\~статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, наявність неприязних стосунків, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини тощо. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Саме по собі незнання про смерть спадкодавця без установлення інших об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку. Колегія суддів КЦС у справі № 638/16540/20 відступила від висновку щодо застосування ч.3 ст.1272 ЦК у контексті добросовісної необізнаності спадкоємця про смерть спадкодавця. Зокрема, у цій справі особа звернулася до суду із позовом, в якому просила визначити додатковий строк у 3 місяці для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті її батька. Позивач пояснила, що понад 10 років постійно проживає у ФРН, з батьком не перебувала у тісних стосунках, про його смерть дізналася лише у вересні 2020 року з телефонної розмови із дідусем. Своєю чергою, колегія КЦС зазначила, що спадкодавець не є «майном» чи «активом» спадкоємців, яким вони по аналогії із дією принципу «власність зобов`язує» мають цікавитись життям спадкодавця так само як і станом власного майна (активів). У ситуації, коли спадкоємець не знає про факт смерті спадкодавця та виникнення у нього певних обов`язків у разі свідомого прийняття або відмови від прийняття спадщини, дії будь-якого іншого спадкоємця, який вживає заходів для того, щоб зазначений спадкоємець і не міг дізнатися про відповідний факт з метою усунення його від спадкування, мають ретельно вивчатися судами. Водночас узагальнений висновок про те, що незнання про смерть спадкодавця не є поважною причиною пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини, перетворюється на підставу зняття з суду обов`язку відповідного дослідження обставин справи та інструмент потурання судом такій недобросовісній особі в порушенні вимоги правових норм, зокрема ст.13 ЦК. З огляду на це, колегія суддів КЦС вважає необхідним відступити від висновку щодо застосування ч.3 ст.1272 ЦК у контексті добросовісної необізнаності спадкоємця про смерть спадкодавця. Зокрема, якщо необізнаний спадкоємець діє добросовісно та з моменту отримання інформації про смерть спадкодавця у розумні строки (які не повинні перевищувати 6 місяців) звертається до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Позивач пропустив встановлений строк для прийняття спадщини, тому вправі звернутись в суд з позовом для визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини. Відповідно ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] виїхав з території України до рф ще 16 березня 2020 року до повномасштабного вторгнення росії на територію України і з того часу не повертався. Зі змісту позовної заяви, пояснень [PERSON] в судовому засіданні слідує, що позивач з батьком в тісних стосунках не перебував і він дійсно не був обізнаний про смерть батька, оскільки відповідач [PERSON] , як рідна тітка, не повідомила його про даний факт. Як слідує з пояснень адвоката Заєць В.П. у судовому засіданні, про смерть батька [PERSON] дізнався у телефонній розмові з сусідкою і через незначний проміжок часу звернувся до нотаріуса, а потім звернувся до суду з заявою про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини. За наведених обставин суд вважає, що в даному випадку необхідно застосувати принцип добросовісної необізнаності спадкоємця про смерть спадкодавця через його проживання на території іншої держави - рф та не повідомлення його близькими родичами, зокрема [PERSON] , про смерть батька. 24 лютого 2022 року Україна розірвала дипломатичні відносини з Росією без розриву консульських відносин, відповідно до статті 2 Віденської конвенції про консульські зносини 1963 року.\~ Таким чином [PERSON] мав непереборні труднощі, як в отриманні інформації про смерть батька, так і в поданні заяви та вчиненні інших дій щодо прийняття спадщини після його смерті. Виходячи з вищевикладеного суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, оскільки він як необізнаний спадкоємець діяв добросовісно та з моменту отриманні інформації про смерть батька звернувся до суду з заявою про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, який не є значним, так не перевищує розумних строків понад 6 місяців. Суд також критично відноситься до позиції приватного нотаріуса, яка не вжила всіх можливих і доступних заходів для повідомлення [PERSON] про відкриття спадщини та посилання про розірвання договору про правову допомогу з росією, оскільки [PERSON] помер [INFO] , а лише 29 грудня 2023 року для України припинила дію Конвенція про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року та Протоколу до неї 1997 року. Таким чином, на час видачі свідоцтва про право на спадщину після [PERSON] діяв договір про правову допомогу між Україною та росією.

Outcome: approved