Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-21 00:00:00

02 грудня 2024 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся позивач через свого представника із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що 09 січня 2020 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем було укладено кредитний договір №010/3175/82/780358, за умовами якого відповідач отримала кредит у вигляді кредитного ліміту на кредитну картку в розмірі 8000 гривень строком на 48 місяців, зобов`язавшись повернути кредит щомісячними платежами та сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 48% річних. На підставі договору відступлення права вимоги №114/2-47 від 30 листопада 2021 року та договору №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10 січня 2023 року позивач набув прав вимоги до відповідача, як боржника, за вищевказаним кредитним договором, розмір заборгованості якого станом на 13 листопада 2024 року становить 33111,88 гривень, з яких: 16409,38 гривень заборгованість за тілом кредиту, 16702,5 гривень заборгованість за процентами за користування кредитом. Посилаючись на те, що відповідач вказаний борг не повертає, позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому просив суд стягнути означену заборгованість із відповідача, поклавши на нього також і судові витрати по справі. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, яку вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторонами клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін суду не подано, відзив від відповідача до суду не надходив, в зв`язку із чим суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті за наявними матеріалами справи. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного. Судом встановлені на ступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини сторін. В ході розгляду справи встановлено, що 09 січня 2020 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», як кредитодавцем, та відповідачем, як позичальником, було укладено кредитний договір №010/3175/82/780358, за умовами якого відповідач отримала кредит у вигляді кредитного ліміту на кредитну картку в розмірі 8000 гривень строком на 48 місяців, зобов`язавшись повернути кредит до спливу вказаного строку зі сплатою щомісячних обов`язкових платежів в розмірі 5% від заборгованості, а також сплативши 48% річних за користування кредитом. Викладені обставини підтверджуються копією заяви про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» №010/3175/82/780358 (тип кредиту кредитування рахунку), копією паспорту споживчого кредиту, копією розписки про отримання картки, копією виписки по рахунку. 30 листопада 2021 року між АТ «Райффайзен Банк», як первісним кредитором, та ТОВ «Вердикт Капітал», як новим кредитором, укладено договір відступлення права вимоги №114/2-47, за умовами якого ТОВ «Вердикт Капітал» набуло належних первісному кредиторові прав вимоги до відповідача за кредитним договором №010/3175/82/780358 від 09 січня 2020 року, а саме права на стягнення кредитної заборгованості. Викладені обставини підтверджуються копією договору відступлення прав вимоги, копією платіжного доручення, копією реєстру боржників, копією витягу з реєстру боржників. 10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал», як первісним кредитором, та позивачем, як новим кредитором, укладено договір №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, за умовами якого позивач набув належних первісному кредиторові прав вимоги до відповідача за кредитним договором №010/3175/82/780358 від 09 січня 2020 року, а саме права на стягнення кредитної заборгованості. Викладені обставини підтверджуються копією договору відступлення прав вимоги, копією реєстру боржників, копіє витягу з реєстру боржників. Із матеріалів цивільної справи судом встановлено, що на відміну від кредитодавця позичальник належним чином свої договірні зобов`язання не виконувала, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість за кредитним №010/3175/82/780358 від 09 січня 2020 року станом на 13 листопада 2024 року в загальному розмірі 33111,88 гривень, з яких: 16409,38 гривень заборгованість за тілом кредиту, 16702,5 гривень заборгованість за процентами за користування кредитом. Викладене підтверджується розрахунками заборгованості. При цьому матеріали цивільної справи не містять доказів повного або часткового погашення відповідачем наявного в неї кредитного боргу ні позивачу, ні попереднім кредиторам у спірних правовідносинах. Правовідносини, які виникли між сторонами, окрім положень вказаного вище договорів, врегульовані нормами ЦК України. Так, відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до норм ст.ст.11, 525, 629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Різновидом договору є кредитний договір, який обов`язково укладається в письмові формі (ст.ст.1054, 1055 ЦК України). Правочин вважається\~таким,\~що вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо його\~зміст зафіксований\~в одному\~або кількох\~документах (у\~тому числі\~електронних),\~у листах,\~телеграмах,\~якими обмінялися\~сторони (ст.207 ЦК України). Нормою ст.1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. За змістом ст.ст.6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, зокрема у визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до норми ст.1050 ЦК України, в контексті положення ст.1054 ч.2 ЦК України, якщо кредитним договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитор має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилась зі сплатою процентів. Згідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому відповідно до норми ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Нормою ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняться від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За змістом положень ст.ст.512-514, 516 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсягах і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.16 ЦК України однією із форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі. Оцінюючи дослідженні в ході розгляду справи докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для прийняття рішення у справі по суті. Аналізуючи встановлені на підставі таких доказів фактичні обставини в контексті викладених вище норм законодавства, вирішуючи питання щодо позовних вимог за кредитним договором №010/3175/82/780358 від 09 січня 2020 року з урахуванням на договір відступлення права вимоги №114/2-47 від 30 листопада 2021 року та договір №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10 січня 2023 року, приймаючи до уваги, що в ході розгляду справи знайшли підтвердження факти укладення між належними сторонами таких договорів із дотриманням вимог законодавства щодо їх змісту та форми, а також підтверджено факт набуття позивачем, як новим кредитором, прав вимоги первісного кредитора до відповідача за вказаним кредитним договором, та встановлено невиконання відповідачем, на відміну від кредитодавця, своїх зобов`язань за означеним кредитним договором, що зумовило виникнення у відповідача заборгованості за кредитом у вказаному в позові розмірі та складі, а у позивача права вимагати від відповідача повернення кредиту із кореспондуючим цьому праву обов`язком відповідача здійснити таке повернення, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат,

Outcome: approved