Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача Вінницької міської ради про визнання права власності на спадкове майно та просила визнати у порядку спадкування за законом після смерті [INFO] її чоловіка [PERSON] за нею право власності на 1/2 частку земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 0,1000 га, у межах згідно з планом (кадастровий номер 0510137000:03:021:0124), розташовану по [ADDRESS] та визнати у порядку спадкування за законом після смерті [INFO] її чоловіка [PERSON] за нею право власності на 1/2 частку земельної ділянки для ведення садівництва, загальною площею 0,1200 га, у межах згідно з планом (кадастровий номер 0510137000:03:021:0126), розташовану по [ADDRESS] ; судові витрати залишити за позивачем, мотивуючи позовні вимоги тим, що у інший спосіб (у позасудовому, нотаріальному порядку) оформити спадщину неможливо. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02.12.2024 року було прийнято заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26.12.2024 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті; витребувано від Вінницької міської ради належним чином засвідчену копію рішення Вінницької міської ради від 23.11.2007 року № 1542. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Вишаровська В.К. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача - Вінницької міської ради - Шутак Б.І. у судовому засіданні при вирішенні справи поклався на розсуд суду. Вивчивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд доходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Судом установлено такі обставини справи та відповідні їм правовідносини на підставі наданих доказів. Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку від 03.02.2009 року серії ЯЗ № 455130, виданого на підставі рішення Вінницької міської ради від 23.11.2007 року № 1542, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010900300100, земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 0,1000 га, у межах згідно з планом (кадастровий номер 0510137000:03:021:0124), розташована по [ADDRESS] , належить на праві спільної сумісної власності позивачу [PERSON] та померлому [PERSON] (без визначення часток). Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку від 03.02.2009 року серії ЯЗ № 455131, виданого на підставі рішення Вінницької міської ради від 23.11.2007 року № 1542, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010900300101, земельна ділянка для ведення садівництва, загальною площею 0,1200 га, у межах згідно з планом (кадастровий номер 0510137000:03:021:0126), розташована по [ADDRESS] , належить на праві спільної сумісної власності позивачу [PERSON] та померлому [PERSON] (без визначення часток). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 18.09.2012 року (актовий запис № 23935). Позивач [PERSON] є дружиною [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 18.07.1989 року. Як вбачається з Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 11.03.2013 року № 33446133, 11.03.2013 року Другою вінницькою державною нотаріальною конторою було зареєстровано спадкову справу № 54239340 (номер у нотаріуса 87/2013) після смерті [INFO] [PERSON] . Відповідно до Довідки про коло спадкоємців, виданої 29.11.2013 року Другою вінницькою державною нотаріальною конторою, згідно матеріалів спадкової справи № 87/2013 до майна [PERSON] , померлого [INFO] , який на день смерті мешкав за адресою: [ADDRESS] , спадкоємицею є: дружина - [PERSON] , яка подала заяву про прийняття спадщини в шестимісячний термін. Отже, позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] . Однак, Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.10.2024 рок № 1282/02-31 державним нотаріусом Другої вінницької державної нотаріальної контори Сікорської Л.А. було відмовлено у видачі на ім`я [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [INFO] [PERSON] на 1/2 частку земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 0,1000 га, у межах згідно з планом (кадастровий номер 0510137000:03:021:0124), розташовану по [ADDRESS] , оскільки не визначено частку спадкодавця у спільному сумісному майні. Крім того, Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.10.2024 року № 1283/02-31 державним нотаріусом Другої вінницької державної нотаріальної контори Сікорської Л.А. було відмовлено у видачі на ім`я [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [INFO] [PERSON] на 1/2 частку земельної ділянки для ведення садівництва, загальною площею 0,1200 га, у межах згідно з планом (кадастровий номер 0510137000:03:021:0126), розташовану по [ADDRESS] , оскільки не визначено частку спадкодавця у спільному сумісному майні. Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом ; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно з ч.1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності; у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно зі ст. 89 ЗК України земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам, якщо інше не встановлено законом; у спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки: а) подружжя; б) членів фермерського господарства, якщо інше не передбачено угодою між ними; в) співвласників жилого будинку; г) співвласників багатоквартирного будинку; співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом; поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. При цьому, як вбачається з правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 22 квітня 2020 року у справі № 127/23809/18, визначення судом частки співвласника у праві спільної сумісної власності на спірну земельну ділянку за померлим не узгоджуються з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не є стороною процесу та у зв`язку зі смертю не має цивільної процесуальної правоздатності і дієздатності; позивач не позбавлена права на захист своїх порушених прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування на спірну земельну ділянку. Згідно зі ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом визнання права власності у порядку спадкування за законом, оскільки іншим шляхом захистити цивільне право позивача неможливо (на переконання суду, позивачем було вірно обрано спосіб захисту, оскільки дії нотаріуса є правомірними, а тому підстави для їх оскарженні відсутні), а отже позов підлягає задоволенню з огляду на неможливість визначення судом частки співвласника у праві спільної сумісної власності на спірну земельну ділянку за померлим. Судові витрати слід залишити за позивачем, про що вона клопотала.

Outcome: approved