Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-20 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог У вересні 2024 року через систему «Електронний суд» представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (далі ТОВ «ФК «Фінтраст Україна») - Столітній М.М. звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій вказав, що 15 червня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (далі ТОВ «Авентус Україна») та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний Договір № 6767435 про надання споживчого кредиту, який було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна» затверджених наказом № 205-ОД від 10лютого 2022 року, а саме відповідач зайшла на Веб-сайт ТОВ «Авентус Україна», ознайомилася з текстом примірного кредитного договору, правилами, паспортом споживчого кредиту пройшла реєстрацію в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Авентус Україна», обрала необхідну суму кредиту та строк кредитування. Після прийняття ТОВ «Авентус Україна» позитивного рішення щодо надання кредиту відповідачу, ТОВ «Авентус Україна», зробив їй пропозицію в особистому кабінеті укласти електронний Кредитний договір, який містив усі істотні умови, і з якими відповідач ознайомилася до моменту укладення. Після ознайомлення з умовами електронного кредитного договору, після електронного підпису одноразовим ідентифікатором «С8121», відповідач отримала кредит в сумі 15000,00 грн на свою платіжну картку строком на 360 днів. В зв`язку з невиконанням відповідачем своїх боргових зобов`язань перед кредитором 27 травня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу № 27.05/24Ф. До позивача перейшло право вимоги за кредитом. Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача по Кредитному договору не сплачена та становить 44250,06 грн, з яких 14701,50 грн - тіло кредиту, 25745,28 грн нараховані проценти та 3803,28 грн нараховані Позивачем проценти за 13 днів. За таких підстав позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь вказану заборгованість та судові витрати. Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 24 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 9 грудня 2024 року представник позивача подав до суду клопотання про долучення доказів в якому просила долучити до матеріалів справи договір факторингу № 27.05/24-Ф від 27.05.2024 року разом з додатками до нього. 18 грудня 2024 року до суду надійшла заява від представника позивача про зміну назви учасника справи в якій просив змінити назву позивача в зв`язку з зміною найменування позивача з ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» на ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал». 3 січня та 7 січня року до суду надійшла відповідь від АТ «Сенс Банк» на ухвалу суду від 19 грудня 2024 року, а саме, що на ім`я [PERSON] в банку було відкрито запитувану картку на яку 15 червня 2023 року о 20 год 42 хв було здійснено переказ коштів в сумі 15000,00 грн. Представник позивача через систему «Електронний суд» надав заяву про розгляд справи без участі позивача, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач, яка належним чином повідомлена про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження шляхом\~отримання судового виклику, про що свідчить зворотнє повідомлення про вручення, яким відповідач отримала ухвалу суду про відкриття провадження та судову повістку, не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу ч. 8\~ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Частиною 1 статті 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За змістом частини 5 статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи з ухваленням заочного рішення. Суд, на підставі\~статті 280 ЦПК України, постановив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Встановлені судом фактичні обставини справи Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно\~статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що 15 червня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний Договір № 6767435 про надання споживчого кредиту, який було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна» затверджених наказом № 205-ОД від 10 лютого 2022 року. Договір № 6767435 про надання споживчого кредиту був підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором «С8121», відповідач отримала кредит в сумі 15000,00 грн на свою платіжну картку строком на 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів 30 днів, стандартна процентна ставка становить 1,99%, знижена процентна ставка 0,995 %. Згідно витребуваної судом інформації від АТ «Сенс Банк», на рахунок [PERSON] 15 червня 2023 року о 20 год 42 хв було здійснено переказ коштів в сумі 15000,00 грн. У період з 15 червня 2023 року по 26 травня 2024 року відповідач здійснила частково плату процентів на рахунок кредитора в розмірі 4179,00 грн та 298,50 грн оплату тіла кредиту. Надалі відповідач оплати за кредитним договором не здійснювала. В зв`язку з невиконанням відповідачем своїх боргових зобов`язань перед кредитором, 27 травня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу № 27.05/24Ф. Згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором про що було повідомлено відповідача шляхом надсилання на його електронну пошту повідомлення. За таких обставин, до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», починаючи з 27 травня 2024 відповідно до п. 1.2 договору факторингу № 27.05/24Ф перейшло право за Договором № 6767435 від 15червня 2023 року, зокрема з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку № 2. Згідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 27.05/24Ф право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № 6767435 було відступлено ТОВ«ФК «Фінтраст Україна» в сумі 40446,78 грн, з яких 14701,50 грн сума кредиту та 25745,28 грн сума процентів користування кредитом. Позивачем нараховано проценти 3803,28 грн за 13 днів з 27 травня 2024 року по 8 червня 2024 року) в межах строку договору № 6767435. Згідно рішення №251124/1 єдиного учасника ТОВ «ФК «Фінтраст України» від 25листопада 2024 року, позивач змінив найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал». Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Будь-який вид договору, який укладається на підставі цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді, згідно ст.ст. 205, 207 ЦК України. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.202 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 у справі №127/33824/19. Відповідно ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний в порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, до ч. 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію». Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору, згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію». Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідачки до укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У ч. 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань (ст.525 ЦК України). Частиною 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частинами 1 та 2 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Відповідно до статей 1080, 1084 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги. Відповідно до ст. 514, ч. 1 ст. 516 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, позивач правомірно набув права вимоги до відповідача щодо виконання ним зобов`язання наведеним кредитним договором. У відповідності до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 82 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу якщо відповідач заперечує проти позову, то саме на нього покладається обов`язок доводити такі заперечення відповідними доказами. Проте, відповідачем не надано суду доказів на підтвердження належного виконання зобов`язання та спростування суми заборгованості перед позивачем та позовних вимог взагалі. Таким чином, судом встановлено факт неналежного виконання відповідачем прийнятих на себе зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Встановлену судом обставини неналежного виконання відповідачем кредитного зобов`язання та відсутністю доведеності зворотного, дає підстави дійти висновку про задоволення позовних вимог. Станом на день звернення до суду заборгованість по кредитному договору, становить 44250,06 грн, з яких: - тіло кредиту 15000,00 гривень; - проценти за користування кредитом 25745,28 гривень; - донарахована заборгованість за процентами за період з 27 травня 2024 року по 8червня 2024 року, до закінчення строку кредитування на суму 3803,28 грн. Висновки суду щодо розподілу судових витрат Згідно із ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн, як передбачено статтею 4 ЗУ "Про судовий збір". У зв`язку з задоволення позову, сплачений судовий збір позивачем підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. 17 липня 2024 року ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» та адвокат Столітній М.М. уклали договір про надання правової допомоги №17/07-2024 (а.с.110). Згідно акту прийому-передачі виконаних робіт від 14 серпня 2024 року, витрати на правову допомогу складаються з: зустрічі адвоката та клієнта 1000 грн, аналіз практики 1000 грн, оформлення додатків до позовної заяви 3000 грн, підготовка позову 4000 грн, підготовка та участь у судових засіданнях 1000 грн (а.с.24). На переконання суду позов є типовим, тому аналіз практики, враховуючи, що адвокат кожен раз подає тотожні позови, є не необхіднім. Крім того, участь у засіданнях адвокат не брав, тому послуга не була надана. Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. При цьому слід відзначити, що чинний ЦПК встановлює такі критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, необхідність, розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява №19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Зважаючи на обсяг наданих правничих послуг та виконаних робіт, враховуючи принцип співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності правничих послуг, а також розумності їхнього розміру, суд вважає за можливе стягнути розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3000,00 грн. Такий розмір витрат на професійну правничу допомогу, на переконання суду є справедливим та обґрунтованим, співмірним зі складністю цієї справи та наданим адвокатом обсягом послуг, а також не суперечитиме принципу розумності судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved