Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-29 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому прохає припинити право власності [PERSON] на 1/9 частку квартири [ADDRESS] з компенсацією вартості даної частки в розмірі 73\~933 грн, яка і знаходиться на рахунку ДКСУ (UA 398201720355289002000015950, код отримувача 26304855, банк отримувача ДКСУ, м. Київ) відповідно до квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №1 від 26.09.2024. Компенсацію здійснити шляхом перерахування з рахунку ДКСУ UA 398201720355289002000015950, код отримувача 26304855, банк отримувача ДКСУ, м. Київ, код банку отримувача 820172) на користь [PERSON] грошових коштів у сумі 73\~933 грн. Визнати за [PERSON] право власності на 1/9 частку квартири [ADDRESS] , що належала на праві приватної власності [PERSON] . Судові витрати залишити за позивачем. Представник позивача позовні вимоги головним чином обґрунтовує тим, що відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за Законом від 18.06.2024 року гр. [PERSON] , [INFO] , успадкувала 8/9 часток квартири [ADDRESS] після смерті [PERSON] та стала законним власником 8/9 частки зазначеної квартири. Право власності на 8/9 часток квартири [ADDRESS] зареєстровано належним чином в Державному реєстрі речових прав від 18.06.2024 року, що підтверджується Витягом із Державного реєстру речових прав за індексним номером : 383328483, де зазначено, що власником 8/9 часток квартири [ADDRESS] є саме [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] . В той же час, у оформленні 1/9 частки на квартиру [ADDRESS] [PERSON] було відмовлено Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.07.2024 року за №282/02-31, винесеної приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Ільїною Н.О., оскільки відсутні відомості про власника 1/9 частки на вказану квартиру та заявником такі документи не були подані. Згідно до доказів, отриманих шляхом забезпечення доказів Комсомольським міським судом Полтавської області, встановлено, що власником 1/9 частки даної квартири є громадянка [PERSON] , [INFO] , яка успадкувала свою частку із частки батька(яка склала 1/3 квартири) [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] та після якого була заведена спадкова справа за №315/2009. \~ \~ \~ \~За матеріалами вказаної спадкової справи вбачається, що [PERSON] подала до Державної нотаріальної контори м. Комсомольська Полтавської області 21.10.2009 року заяву про прийняття спадщини після смерті батька, таким чином виявивши свою волю щодо успадкування майна. Факт того, що [PERSON] є спадкоємцем після смерті батька також підтверджується спільною нотаріальною заявою від [PERSON] (сина) та [PERSON] (дружини) від 25.01.2013 року, які підтвердили нотаріально, що остання є разом із ними спадкоємцем частки в квартирі після смерті батька. Також в матеріалах спадкова справа за №315/2009 мається копія свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , батьками якої зазначені : [PERSON] та [PERSON] . \~ \~ \~ \~Однак, станом на день звернення із цією позовною заявою до суду, [PERSON] так і не оформила своє право власності на 1/9 частку квартири [ADDRESS] . В теперішній час Позивач, як власник 8/9 частки квартири, позбавлена можливості вільно володіти та користуватись квартирою [ADDRESS] , тому що належність 1/9 частки [PERSON] перешкоджає їй реалізовувати свої права та інтереси. Більш того, як вбачається із спадкової справи за №315/2009, заведеної після смерті [PERSON] в 2009 році, станом на день смерті останнього [INFO] за місцем його проживання були зареєстрованими та проживали члени його родини : дружина [PERSON] , [INFO] та син, [PERSON] , [INFO] , і в той же час НЕ проживала [PERSON] , яка вже на той час проживала у рф в місті Шарипово, краснодарського краю. Отже, жодної участі в утриманні квартири не приймала. В теперішній час всі витрати зі сплати комунальних послуг лягли на плечі позивача, [PERSON] , яка до того ж є пенсіонером. Станом на липень місяць 2024 року ринкова вартість квартири [ADDRESS] відповідно до звіту з незалежної оцінки майна по визначенню ринкової вартості двокімнатної квартири загальною площею 53, 5 кв. становить 665\~400 (шістсот шістдесят п`ять тисяч чотириста) грн., в тому числі 8/9 часток об`єкту оцінки 591\~467 (п`ятсот дев`яносто одна тисяча чотириста шістдесят сім) грн., а 1/9 об`єкту оцінку 73\~933 (сімдесят три тисячі дев`ятсот тридцять три) грн. Таким чином, оскільки в даній справі ставиться питання щодо припинення права власності [PERSON] на 1/9 частку вартість квартири [ADDRESS] з компенсацією вартості даної частки в розмірі 73 933, 00 933 (сімдесят три тисячі дев`ятсот тридцять три) грн., то саме сума 73\~933, 00 грн. є ціною позову та сумою, з якої визначається розмір судового збору. Ухвалою суду від 18.11.2024 року позовна заява прийнята до провадження та призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження. У\~судове засідання\~сторони (або)\~їх представники\~повідомлені належним\~чином не\~з`явились.\~Представник позивача\~звернувся з\~клопотанням в\~якому просив\~суд провести\~підготовче судове\~засідання 11.12.2024\~року об\~11:00\~год.\~в приміщенні\~Комсомольського міського\~суду Полтавської\~області без\~участі позивача\~ [PERSON] та її представника адвоката Самойленка М.О. і закрити підготовче провадження за позовом [PERSON] до [PERSON] про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності на 1/9 частку квартири. Здійснити виклик відповідача [PERSON] , [INFO] , останнє відоме місце проживання в Україні [ADDRESS] , в судове засідання, через оголошення на офіційному вебсайті судової влади України (в порядку, передбаченому ч. 11 ст. 128 ЦПК України). Призначити справу №534/2505/24 до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні в приміщенні Комсомольського міського суду Полтавської області. Про дату та час повідомити сторони по справі. Ухвалою суду від 11.12.2024 року підготовче провадження закінчено та призначено справу до судового розгляду по суті. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази та надавши їм правову оцінку за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, з точки зору належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, дійшов наступних висновків. Судом установлено, що відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за Законом від 18.06.2024 року гр. [PERSON] , [INFO] , успадкувала 8/9 часток квартири [ADDRESS] після смерті [PERSON] та стала законним власником 8/9 частки зазначеної квартири (а.с. 9). Право власності на 8/9 часток квартири [ADDRESS] зареєстровано належним чином в Державному реєстрі речових прав від 18.06.2024 року, що підтверджується Витягом із Державного реєстру речових прав за індексним номером : 383328483, де зазначено, що власником 8/9 часток квартири [ADDRESS] є саме [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] (а.с. 10). Також у оформленні 1/9 частки на квартиру [ADDRESS] [PERSON] було відмовлено Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.07.2024 року за №282/02-31, винесеної приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Ільїною Н.О., оскільки відсутні відомості про власника 1/9 частки на вказану квартиру та заявником такі документи не були подані (а.с. 23-26). У спадковій справі за №315/2009і, зазначено, що власником 1/9 частки даної квартири є громадянка [PERSON] , [INFO] , яка успадкувала свою частку із частки батька (яка склала 1/3 квартири) [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . \~ \~ \~ \~ Матеріали вказаної спадкової справи містять інформацію, що [PERSON] подала до Державної нотаріальної контори м. Комсомольська Полтавської області 21.10.2009 року заяву про прийняття спадщини після смерті батька, таким чином виявивши свою волю щодо успадкування майна. Факт того, що [PERSON] є спадкоємцем після смерті батька також підтверджується спільною нотаріальною заявою від [PERSON] (сина) та [PERSON] (дружини) від 25.01.2013 року, які підтвердили нотаріально, що остання є разом із ними спадкоємцем частки в квартирі після смерті батька. Також в матеріалах спадкова справа за №315/2009 мається копія свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , батьками якої зазначені : [PERSON] та [PERSON] (а.с. 61-72). \~ \~ \~ \~Суд звертає увагу на доводи представника позивача, що станом на день звернення із цією позовною заявою до суду, [PERSON] так і не оформила своє право власності на 1/9 частку квартири [ADDRESS] . Також по теперішній час позивач, як власник 8/9 частки квартири, позбавлена можливості вільно володіти та користуватись квартирою [ADDRESS] , тому що належність 1/9 частки [PERSON] перешкоджає їй реалізовувати свої права та інтереси. Ба більше, як вбачається із спадкової справи за №315/2009, заведеної після смерті [PERSON] в 2009 році, станом на день смерті останнього [INFO] за місцем його проживання були зареєстрованими та проживали члени його родини: дружина [PERSON] , [INFO] та син, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується матеріалами справи (а.с 20-22). Відповідно до звіту з незалежної оцінки майна станом на липень місяць 2024 року ринкова вартість квартири [ADDRESS] відповідно до звіту з незалежної оцінки майна по визначенню ринкової вартості двокімнатної квартири загальною площею 53, 5 кв. становить 665\~400 (шістсот шістдесят п`ять тисяч чотириста) грн., в тому числі 8/9 часток об`єкту оцінки 591\~467 (п`ятсот дев`яносто одна тисяча чотириста шістдесят сім) грн., а 1/9 об`єкту оцінку 73\~933 (сімдесят три тисячі дев`ятсот тридцять три) грн. (а.с. 27-42). Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь - якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі осіб. Так, за ст.ст.379, 382 ЦК України, об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло у вигляді житлового будинку, садиби, квартири. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. У відповідності до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно з ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Положення ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно Закону N 475/97-BP від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенті про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу І та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», передбачають принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Таким чином, закон гарантує захист права власності шляхом застосування певних способів захисту, передбачених ст. ст.16, 386, 391 ЦК України. Згідно з ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. В той же час, пункт 1 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначає, що державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката. Згідно зі статтею 2\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За змістом наведеної норми державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає. Обов`язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно встановлено і у статті 1297 ЦК України. Правових наслідків невиконання такого обов`язку, зокрема у вигляді втрати права на спадщину, положеннями цивільного законодавства не передбачено. Водночас, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якого є нерухоме майно, але не отримав свідоцтва про право на спадщину, не має можливості розпоряджатися таким майном, оскільки у нього немає правовстановлюючого документа на спадкування нерухомого майна. Свідоцтво про право на спадщину - це документ, який посвідчує перехід права власності на спадкове майно від спадкодавця до спадкоємців. Видачею свідоцтва про право на спадщину завершується оформлення спадкових прав. Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. Проте відсутність реєстрації права власності відповідно до\~Закону України\~«Про реєстрацію\~речових прав\~на нерухоме\~майно та\~їх обтяжень» не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном. Таких висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №609/1231/19. Таким чином, з огляду на наведені вище норми права, відповідач, є особою, яка прийняла спадщину після смерті свого батька [PERSON] [INFO] в розмірі частки 1/9 квартири [ADDRESS] , проте не отримала документу - свідоцтво на спадщину, в установленому законом порядку, однак це не зумовлює позбавлення її права користування та володіння належним їй на праві власності майном. Відповідно до\~висновку експерта\~№69-24 від 24.09.2024 року за результатами проведення будівельно-технічного дослідження квартири [ADDRESS] , проведеного судовим експертом Маківським М.В., встановлено, що здійснити поділ квартири [ADDRESS] з виділом 1/9 та 8/9 часток від загальної площі квартири шляхом проведення реконструкції (перепланування і переобладнання) приміщень існуючої квартири з метою влаштування двох ізольованих приміщень не представляється можливим. Виділити в натурі 1/9 частку вказаної квартири [ADDRESS] від загальної площі квартири шляхом проведення будь-яких реконструкцій не представляється можливим (а.с. 43-59). Відповідно до статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ в натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від іншої співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У відповідності до ч.1 ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майна є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Так, правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. При цьому, слід врахувати, що в силу ч. 3 ст.358 ЦК України співвласник має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації тобто компенсація має виплачуватись всіма співвласниками в рівних долях. За таких обставин, у зв`язку з неможливістю надання відповідачу у володіння та користування 1/9 частини спірного майна в натурі, яким користується та володіє інший співвласник - позивач по справі, що нею не заперечується, [PERSON] , [INFO] , має право на одержання від іншого співвласника грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Щодо внесення позивачем на депозитний рахунок компенсацію за припинення права власності на 1/9 частки квартири [ADDRESS] в сумі 73\~933, 00 (сімдесят три тисячі дев`ятсот тридцять три) грн., то 26.09.2024 року суд, зазначає, що остання внесла на рахунок ДКСУ м. Київ, отримувач коштів ТУ ДСА України в Полтавській області вказану суму коштів, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки №1 від 26.09.2024 (а.с. 75). У силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 Цивільного кодексу України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Виходячи з аналізу вищезазначених норм, з врахуванням закріплених в пункті 6 статті 3 Цивільного кодексу України засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, при розгляді справ, у яких заявляються вимоги одного зі співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, суди мають встановити наступне: чи дійсно є неможливим виділ належної позивачу частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; чи користуються спільним майном інші співвласники - відповідачі по справі; чи сплачується іншими співвласниками, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до частини третьої статті 358 Цивільного кодексу України. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 13 січня 2016 року в справі № 6-2925цс16 та Верховним Судом в постанові від 06 лютого 2018 року в справі №201/1567/14-ц. Вирішуючи питання щодо припинення права власності відповідача на 1/9 частку спільного майна слід також врахувати, що за частиною другою статті 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Наявність цієї умови дозволяє створити ефективний механізм охорони прав співвласників, право на частку яких припиняється, щодо гарантованого отримання вартості частки в разі ухвалення судового рішення. Адже на підставі цього рішення не тільки припиняється право, але й набувається право на частку іншим співвласником. Отже, процедура внесення суми відшкодування вартості частини майна на депозит, з одного боку, є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на частку у спільному майні, а з іншого боку, є технічною функцією щодо забезпечення виконання позивачем у справі своїх зобов`язань перед відповідачем. (Правова позиція Верховного Суду України, висловлена в справі № 6-68цс14). На підставі викладеного,

Outcome: approved