Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом та просить суд визначити місце проживання їхнього неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , разом з ним за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову посилається на те, що із [PERSON] він перебував у зареєстрованому шлюбі з 24.02.2006 року по 28.07.2016 року. Від даного шлюбу у них є двоє дітей: син - [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Після розлучення діти проживали з відповідачкою і відповідно до судового наказу з нього на користь [PERSON] стягувались аліменти на утримання дітей. Старший син [PERSON] виявив бажання проживати з відповідачкою, а молодший син [PERSON] - з ним. В подальшому відповідач одружилась з іншим чоловіком. З 05.12.2021 року молодший син [PERSON] проживає з ним за адресою - [ADDRESS] . Так як з нього безпідставно стягувались аліменти на користь відповідачки на утримання сина [PERSON] , якого він самостійно матеріально утримував, так як він проживав з ним, то він звернувся з позовом до суду. Рішенням Орджонікідзевського міського суду від 22.02.2022 року було скасоване стягнення з нього аліментів на користь відповідачки на утримання сина [PERSON] . В подальшому син [PERSON] був зареєстрований разом з ним в його будинку [ADDRESS] . На даний час син [PERSON] зареєстрований та постійно проживає з ним і повністю знаходиться на його утриманні. Син [PERSON] письмово підтвердив своє бажання жити разом з ним та знаходитись під його опікою, син не бажає проживати з відповідачкою чи будь з ким іншим. Юридичне встановлення місця проживання дитини з батьком надасть можливість в подальшому на отримання додаткових соціальних пільг. Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглянути справу за його відсутності, в разі неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилась, про час та місце розгляду була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзив не надала. Разом з тим, на офіційному веб-сайті судової влади України розміщено оголошення про виклик до суду відповідача, з огляду на що відповідач, відповідно до п.11 ст.128 ЦПК України вважається таким, що отримав судову повістку. Повноважний представник третьої особи - Орган опіки та піклування Покровської міської ради Дніпропетровської області засідання не з`явився, надав заяву, в якій пояснив, що [PERSON] досяг 14 років та є неповнолітньою дитиною, тому у них відсутні підстави для подання суду письмового висновку щодо розв`язання даного спору, просить розглянути справу без участі їх представника. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд ухвалює по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України, відповідно до ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 24.02.2006 року між позивачем та відповідачкою відділом реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського міського управління юстиції Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №36. Від даного шлюбу сторони мають двох дітей, один з яких є неповнолітнім - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Згідно заочного рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 28.07.2016 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно Акту МКП «Житлкомсервіс» від 06.01.2022 року за адресою - [ADDRESS] , складеного зі слів сусідів, за даною адресою проживає без реєстрації з 05.12.2021 року [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 22.02.2022 року, припинено стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] , на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , які стягуються на підставі судового наказу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 09.04.2019 року, оскільки молодший син [PERSON] фактично проживає разом з батьком та знаходиться на його утриманні і вихованні. Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи №84 від 18.01.2021 року, [PERSON] зареєстрований за адресою - [ADDRESS] з 18 січня 2021 року по теперішній час. Згідно Витягу з реєстру Територіальної громади №2023/006971640 від 01.09.2023 року, виданого Покровською територіальної громадою Дніпропетровської області, [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою - [ADDRESS] з 18.01.2022 року. Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №1715 від 10.10.2023 року, виданого виконкомом Покровської міської ради Дніпропетровської області, за адресою - [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] та [PERSON] , [INFO] . Згідно письмового пояснення неповнолітнього [PERSON] від 17.04.2024 року, що з 05 грудня 2021 року він постійно проживає з батьком за адресою: [ADDRESS] , де в подальшому було зареєстроване його місце проживання. Батько сам повністю його забезпечує та виховує, він бажає проживати тільки з батьком. Проживати з матір`ю він не бажає. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно норм ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Згідно ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Судом встановлено, що всупереч вказаній нормі Закону відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, взагалі не цікавиться його долею, життям, не відвідує його вдома. Жодної участі відповідач у вихованні сина не бере та не підтримує взагалі. Всі питання щодо виховання дитини вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідачки. Дитина знаходиться на повному утриманні позивача. Матеріальної допомоги на утримання тіни відповідачка не надає, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, тобто не дбає про його нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Частиною 5 ст. 157 СК України визначені права того із батьків, з яким за рішенням суду визначено або висновком органів опіки та піклування підтверджено місце проживання дитини, самостійно вирішує питання тимчасового виїзду за межі України за певних умов. Так, відповідно до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989р. (ратифікована Україною 27.02.1991р., дата набуття чинності для України 27.09.1991р.) передбачено: «В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини», а також положення ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України містить: «Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини...». Згідно з абзацом другим принципу 7 Декларації прав дитини найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить перш за все на батьках. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо. Стаття 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою (ч.4). З наведених положень закону та встановлених обставин справи вбачається, що визначення місця проживання дитини з позивачем відповідає його інтересам. Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення. На підставі викладеного і

Outcome: approved