Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-19 00:00:00

Позивач звернувся до Першотравневого районного суду м. Чернівці із позовом до [PERSON] про встановлення, що неповнолітній [PERSON] проживає разом із батьком та перебуває на його самостійному вихованні і повному фінансовому утриманні без участі матері. В обґрунтування позову посилався на те, що він з відповідачкою перебував у зареєстрованому шлюбі з 2005 року, яким між ними розірвано рішенням Широківського районного суду Дніпропетровської області від 15.05.2015 року. У шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] . Зазначив, що з січня 2023 року разом із сином проживає у [ADDRESS] , а матір дитини проживає за місцем реєстрації. Вказував, що він самостійно виховує та утримує дитину. Також зазначав, що потребує встановлення, що дитина проживає з ним та перебуває на його вихованні та утриманні, оскільки це підтвердить його статус «одинокого батька» та надасть йому можливість оформити документи щодо соціальної допомоги на дитину, яка виховується одним із батьків, змінити місце проживання, а також користуватися гарантіями у сфері трудових відносин. Враховуючи викладене, з посиланням на норми процесуального права просив встановити, що неповнолітній [PERSON] проживає разом із ним та перебуває на його самостійному вихованні і повному фінансовому утриманні без участі матері. В судове засідання позивач не з`явився. Подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не прибула. Від неї надійшла заява про розгляд справи без її участі. Проти поданого позову не заперечувала. Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано рішенням Широківського районного суду Дніпропетровської області від 15.07.2015 року. У шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] , відповідно до копії свідоцтв про народження серії [NUMBER] . Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. У відповідності до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Але даний принцип не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст. 141 Сімейного кодексу України, так і зі змісту Конвенції про права дитини. Верховний Суд у складі колегії суддів третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.01.2020 року у справі №200/952/18, зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно із вимогою про розірвання шлюбу. В даному випадку батьки дитини у зареєстрованому шлюбі не перебувають, однак це не може бути перешкодою у вирішенні питання про залишення проживання дитини з батьком чи матір`ю у разі відсутності у них спору з даного питання. Відповідно до нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Душинською Н.В. договору від 19.12.2024 року, батьки дитини досягли згоди, що місцем проживання дитини [PERSON] буде місце проживання батька, а також батько буде самостійно виховувати та утримувати дитину до досягнення нею повноліття, у зв`язку з тим, що матір проживатиме за межами території України. Батько зобов`язався самостійно виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, всесторонній розвиток та достатній рівень освіти. У відповідності\~до ч.\~2\~ст.\~315\~ЦПК України\~у судовому\~порядку можуть\~бути встановлені\~також інші\~факти,\~від яких\~залежить виникнення,\~зміна або\~припинення особистих\~чи майнових\~прав фізичних\~осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Таким чином факт проживання дитини з батьком, утримання та самостійного вихованням батьком дитини повністю підтверджується наданими доказами в тому числі письмовими поясненнями [PERSON] , [PERSON] , копією довідки дитячого лікаря, характеристикою з навчального закладу. Крім того зазначене не заперечувалось та визнано матір`ю дитини, що у свою чергу також підтверджує факт проживання дитини з батьком, здійснення ним самостійного виховання неповнолітньої дитини та її перебування на повному утриманні батька. Враховуючи викладене суд, відповідно до ст. 89 ЦПК України оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи перш за все із інтересів дитини вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved