Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-22 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (далі АТ «ПУМБ») про визнання виконавчого напису № 57896, вчиненого 11 червня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. (далі виконавчий напис № 57896) таким, що не підлягає виконанню. Позов обґрунтовує тим, що 25 січня 2017 року між АТ «ПУМБ» і [PERSON] укладено кредитний договір № 200772204201. 11 червня 2021 року приватним нотаріусом Грисюк О.В. вчинено виконавчий напис № 57896 про стягнення з [PERSON] у користь АТ «ПУМБ» заборгованості в розмірі 51645,69 грн. за вказаним кредитним договором. 29 липня 2021 року на підставі цього виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Волинської області Таранком Д.В. відкрито виконавче провадження під № 66326310. Зазначає, що спірний виконавчий напис вчинений з порушенням вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат», оскільки нотаріус не пересвідчився в безспірності заборгованості. Посилається також на те, що кредитний договір № 200772204201 нотаріально не посвідчувався. На цих підставах [PERSON] просить визнати спірний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Позивач [PERSON] та його представник Редько О.В., будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи (про що свідчить довідка про доставку електронного документа) у судове засідання не з`явилися. Від представника позивача Редька О.В. до суду надійшла заява про підтримання позову та розгляд справи у його та позивача [PERSON] відсутності. Представник відповідача АТ «ПУМБ», будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи (про що свідчить довідка про доставку електронного документа) в судове засідання не з`явився. До суду від представника позивача Бойченка Д.О. надійшла заява про визнання позову та розгляд справи у відсутності представника АТ «ПУМБ» . Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши та оцінивши докази, які наявні в матеріалах справи, дійшов таких висновків. Згідно із копією виконавчого напису від 11 червня 2021 року № 57896, вчиненого на підставі статей 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік), приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. стягнуто із [PERSON] у користь АТ «ПУМБ» заборгованість за кредитним договором від 25 січня 2017 року № 200772204201 за період з 30 вересня 2020 року по 26 квітня 2021 року в розмірі 51645,69 грн., з яких: 6742,26 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту, 129,04 грн. прострочена заборгованість за комісією, 8294,92 грн. прострочена заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом, 35101,72 грн. строкова заборгованість за сумою кредиту, 16,65 грн. строкова заборгованість за комісією, 1361,10 грн. строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Копією постанови приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Таранка Д.В. від 29 липня 2021 року про відкриття виконавчого провадження під №\~66326310\~підтверджено,\~що на\~примусовому виконанні\~перебуває виконавчий\~напис №\~57896. Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України (далі ЦК) нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ст. 87 Закону України «Про нотаріат» (далі Закон) для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За змістом ч. 1 ст. 88 Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. З системного аналізу вказаних норм слідує, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК, статей 50, 87, 88 Закону захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотнього. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону в такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі № 6-887цс17. Постановою Кабінету Міністрів України № 622 від 26 листопада 2014 року Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений позивачем [PERSON] виконавчий напис вчинений нотаріусом 11 червня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі № 826/20084/14. Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався нотаріально посвідчених договорів. У позові [PERSON] не визнав заборгованість вказану у виконавчому написі № 57896. З наданих суду документів неможливо встановити чи дійсно на момент вчинення нотаріусом оскаржуваного виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем. Також матеріали справи не містять відомостей щодо укладення позивачем із АТ «ПУМБ» нотаріально посвідченого кредитного договору. За таких обставин, суд приймає визнання позовних вимог відповідачем та вбачає підстави для визнання виконавчого напису № 57896 таким, що не підлягає виконанню. Оскільки в даній справі має місце визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, тому згідно із ч. 1 ст. 142 ЦПК позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить суму 484,48 грн. Із відповідача мають бути стягнуті документально підтверджені судові витрати позивача на сплату судового збору в частині, за винятком повернутої із державного бюджету суми судового збору, в розмірі 484,48 грн.

Outcome: approved