Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-26 00:00:00

26.04.2024р. представник [PERSON] - адвокат Лалаян Н.А. звернулася до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Ухвалою судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області Вуїва О.В. від 13.05.2024р. вказану цивільну справу передано за підсудністю до Комінтернівського районного суду Одеської області. 24.06.2024р. матеріали даної справи надійшли до Комінтернівського районного суду Одеської області та розподілені на суддю Жовтан П.В.. Ухвалою від 10.07.2024р. вказаний позов залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк з дня вручення ухвали для усунення недоліків. 12.07.2024р. до суду надійшла заява позивача про усунення недоліків, яка вручена судді 15.07.2024р. Ухвалою від 18.07.2024р. відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін. В обґрунтування позову адвокат Лалаян Н.А. зазначила, що 11.11.2014р. між сторонами зареєстровано шлюб. Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Одруження виявилося невдалим, між сторонами склалися стійкі неприязні відносини, конфлікти, причиною розпаду сім`ї стало те, що вони не зійшлися характерами та поглядами на життя. Позивач та відповідач не ведуть спільне господарство та з листопада 2021 р. їхні відносини припинилися. Спроби примиритися результатів не дали. Сумісне життя і збереження сім`ї стало неможливим. Позивач неодноразово зверталася до відповідача з проханням подати заяву до органу РАЦСУ, однак відповідач відмовляється добровільно розірвати шлюб., тому вона вимушена звернутися до суду. В судові засідання позивач [PERSON] не з`явилася, про дату, час та місце проведення яких була сповіщена своєчасно, належним чином, однак її представник-адвокат Лалаян Н.А. надала до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечують. В судові засідання відповідач [PERSON] не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про дату час та місце проведення яких був сповіщений своєчасно, належним чином за адресою, зареєстрованою у встановленому законом порядку, В судові засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про дату, час та місце проведення судових засідань був неодноразово сповіщений своєчасно, належним чином шляхом розміщення оголошення про виклик на веб-порталі Судової влади України. Також судом неодноразово направлялися судові повістки за зареєстрованою адресою місця проживання відповідача Відзив на позовну заяву від відповідача не надходив. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, судом, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи повторну неявку в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд, відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, зі згоди позивача, вирішує справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що 11.11.2014р. між громадянином Сирійської Арабської Республіки [PERSON] , [INFO] , та громадянкою України - [PERSON] , [INFO] , зареєстровано шлюб Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис №2428, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . У теперішній час примирення неможливе. Вимоги про поділ майна не заявлені. Відповідно до ст.10 ЦПК України, суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Відповідно до ст.26 Конституції України іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України. Згідно ст.2 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», правовий статус іноземців визначається Конституцією України та іншими законами України, а також міжнародними договорами України. Статтею 56 ЗУ «Про міжнародне приватне право», форма і порядок укладення шлюбу в Україні між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, а також між іноземцями або особами без громадянства визначаються правом України. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що збереження шлюбу неможливо та буде суперечити інтересам чоловіка та жінки. Відповідно до ст.279 Сімейного Кодексу України, розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем, а також шлюбу іноземців між особою в Україні здійснюється за законом України. Відповідно до ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з положеннями ч.ч.3, 4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.3 ст.109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення для справи. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, тому шлюб між сторонами носить формальний характер і підлягає розірванню. Після всебічного, повного дослідження та оцінки наявних матеріалів справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. Позивач не ставить вимог про стягнення судового збору із відповідача на її користь. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved