Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-19 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивачка звернулась до суду із позовом до відповідачів про визнання права власності на спадкове майно, яке відкрилось після смерті [INFO] її чоловіка [PERSON] та складається з: житлового будинку з надвірними господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] ; земельної ділянки, площею 0,25 га, з кадастровим номером: 5124181700:02:001:0064, розташованої за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення \~ \~ \~ \~якої "для \~ \~ \~ \~будівництва і \~ \~ \~ \~обслуговування жилого \~ \~ \~ \~будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)" та права на завершення приватизації на земельну ділянку, площею 1,50 га, з цільовим призначенням «для ведення особистого підсобного господарства». Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона та відповідачі, є спадкоємцями першої черги за законом. Спадщину прийняла в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно. \~ \~ \~ \~На підставі клопотання позивача ухвалою суду від 19.10.2023 р. витребувано з Ренійської державної нотаріальної контори спадкову справу після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Позивачка у підготовче судове засідання не з`явилась, у позовній заяві є вимога про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі у підготовче судове засідання не з`явились, направили до суду заяви про визнання позову, справу просили розглянути за їх відсутності. Відповідно до ч. 2\~ст.\~247\~ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачами позову не порушує права, свободи та інтереси інших осіб та не суперечить закону. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. \~ \~ \~ \~В ході\~дослідження доказів\~судом було встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 29.12.2021 р. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді: житлового будинку з надвірними господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , право власності підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.12.2014 р. та земельної ділянки, площею 0,25 га, з кадастровим номером: 5124181700:02:001:0064, розташованої за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення \~ \~ \~ \~якої "для будівництва і обслуговування жилого \~ \~ \~ \~будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)", яка належала йому на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 889021 від 30.12.2009 р. Крім того, [PERSON] також належала земельна ділянка, площею 1,50 га, з цільовим призначенням «для ведення особистого підсобного господарства», яка надана була йому у власність на підставі рішення Лиманської сільської ради від 21.12.1993 р., однак завершити приватизацію земельної ділянки він не встиг, у зв`язку із смертю. Під час життя [PERSON] заповідального розпорядження не залишив, тому спадкоємство здійснюється за законом. До кола спадкоємців першої черги спадкового майна [PERSON] , входять: позивачка [PERSON] (дружина спадкодавця) та відповідачі [PERSON] (донька спадкодавця) та [PERSON] (син спадкодавця). В матеріалах справі є всі документи, які підтверджують родинний зв`язок між спадкодавцем та спадкоємцями. У відповідний шестимісячний строк позивачка звернулась до Ренійської державної нотаріальної контри із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується заявою [PERSON] від 04.06.2022 р. № 393, спадкова справа № 187/2022. Крім того позивачка, на момент відкриття спадщини, постійно проживала із спадкодавцем, що підтверджується довідкою виконкому Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області № 116 від 17.06.2022 р. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , звернулись до нотаріальної контори з заявою про відмову від прийняття спадщини, що підтверджується заявами від 16.07.2022 р., № №501,500, спадкова справа № 187/2022, із спадкодавцем, на момент відкриття спадщини, не мешкали. 04.07.2023 р. позивачка звернулась до нотаріуса за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину, їй було відмовлено, у зв`язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно, що підтверджується постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії. Таким чином, позивачка прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті її чоловіка [PERSON] в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки надані суду документи в повному обсязі підтверджують обставини викладені у позовній заяві. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до\~вимог ст.\~1268\~ЦК України\~спадкоємець за\~заповітом чи\~за законом\~має право\~прийняти спадщину\~або не\~прийняти її.\~Згідно ч.\~1\~ст.\~1269\~ЦК України, спадкоємець,\~який бажає\~прийняти спадщину,\~але на\~час відкриття\~спадщини не\~проживав постійно\~із спадкодавцем,\~має подати\~нотаріусу або\~в сільських\~населених пунктах\~-\~уповноваженій на\~це посадовій\~особі відповідного\~органу місцевого\~самоврядування заяву\~про прийняття\~спадщини.Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги, відповідно до ч. 2 ст. 1274 ЦК України. \~ \~ \~ \~Як було встановлено судом, сторони у справі є спадкоємцями першої черги за законом (ст. 1261 ЦК України). Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивачка прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, заяву про прийняття спадщини не відкликала, відповідачі відмовились від прийняття спадщини. Крім того позивачка прийняла спадщину і в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України, оскільки на момент відкриття спадщини постійно проживала з спадкодавцем. Таким чином, позивачка прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України та ч. 3 ст. 1268 ЦК України, однак оформити її не може у зв`язку з обставинами, які не залежать від неї Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. 1 ч. 3 ст. 152 ЗК України. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду з позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. З урахуванням викладеного в разі, коли громадянин, який висловив волю на приватизацію земельної ділянки, помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати завершення такої приватизації. Саме такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 13.06.2018 у справі №128/1911/15-ц, від 20.03.2019 у справі №350/67/15-ц. Відповідно до абз. 2 п. 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). З урахуванням викладених позивачкою обставин та досліджених у судовому засіданні доказів, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкове майно у вигляді житлового будинку з надвірними господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] та земельної ділянки, площею 0,25 га, з кадастровим номером: 5124181700:02:001:0064, розташованої за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення \~ \~ \~ \~якої "для \~ \~ \~ \~будівництва і обслуговування жилого \~ \~ \~ \~будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)". Також, суд вважає можливим, в порядку спадкування, визнати за позивачкою право на завершення приватизації та одержання на її ім`я документу про право власності на земельну ділянку , площею 1,50 га, з цільовим призначенням «для ведення особистого підсобного господарства».

Outcome: approved