Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-23 00:00:00

17.08.2021 року [PERSON] звернулась до Московського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просить усунути [PERSON] , [INFO] від права на спадкування за законом після смерті свого батька [PERSON] , померлого [INFO] . В обґрунтування позивних вимога посилалась на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , [INFO] . [INFO] чоловік позивача помер, після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з: квартири [ADDRESS] ; частки земельної ділянки № [NUMBER] , площею 0,06 га, кадастровий номер 6325180700:03.007:0183, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , площею 101,3 кв.м., який розташовано за адресою: Харківська область, Харківський район, Глибоківська сільська рада, садівниче товариство «Дельфін»; частки автомобіля марки та моделі PEUGEOT 408, номер шасі (кузова, рами) № [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] ; частини вкладу з відповідними відсотками у АТ «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ». Після смерті чоловіка, позивач звернулась до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Саварінської Н.В. За її заявою нотаріусом було відкрито спадкову справу. Від нотаріуса, позивач дізналась, що відповідач також бажає прийняти спадщину після смерті свого батька. Проте, позивач вважає, що відповідач по спразі має бути усунений від спадкування за померлим [PERSON] у зв?язку із тим, що відповідач ухилявся від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, та тяжкі хвороби був у безпорадному стані, та потребував допомоги. Так, весь 2020 рік, останній рік свого життя, померлий постійно хворів. [INFO] померлого госпіталізують з пневмонією, померлий проходить платну діагностику та дороге лікування. [INFO] померлому роблять операцію за діагнозом: меланоми шкіри спини, та під час реабілітації заражають гепатитом «Б». З 27.04.2020 року по 08.05.2020 року відбулась госпіталізація померлого з діагнозом Короновірусне захворювання, тяжкого ступеню тяжкості з пневмонією. Після цього тяжка і дуже дорога через ліки та дієту реабілітація. З 10.07.2020 року по [INFO] померлий пройшов комплексне обстеження, яке виявило рак шкіри. З 29.07.2020 року по [INFO] померлий пройшов стаціонарне лікування. Лікування рака призвело до загострення гепатиту, і померлий з 19.08. 2020 року по 01.09.2020 року пройшов стаціонарне лікування від гострого вірусного гепатиту В. [INFO] померлого госпіталізують у зв?язку із раком шкіри. Протягом всього лікування померлого позивач проживала разом з померлим, його син, відповідач, жив окремо, і чисельні звернення до нього за допомогою, просто ігнорував. З урахуванням викладеного, просить усунути відповідача від права на спадкування після померлого батька [PERSON] . Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 30.08.2021 року, цивільну справу за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про усунення від права на спадкування, направлено за підсудністю до Київського районного суду м. Харкова. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 20.10.2021 року, цивільну справу № 643/14894/21 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про усунення від права на спадкування надіслано за підсудністю до Московського районного суду м. Харкова. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.11.2021, головуючим по справі визначено суддю Афанасьєва В.О. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 17.11.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. 20.12.2021 року на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить відмовити позивачу у задоволенні позивних вимог, оскільки обставини, які зазначені у позовній заяві не відповідають дійсності. Зазначив, що він постійно спілкувався з батьком по телефону і той про свою хворобу нічого не говорив. Батько та позивач ніколи до нього за допомогою не звертались. Той факт, що відповідач нібито відмовлявся допомогти своєму батькові, жодними доказами не підтверджено та матеріали справи не містять. Навпаки, в грошах батько потреби не мав, про що свідчать відкриті на його ім`я рахунки в банку. Скориставшись своїми процесуальними правами, 23.12.2021 відповідач [PERSON] подав зустрічну позовну заяву, в якій просить визнати за ним право власності, на підставі спадкування за законом, на: частину будинку [ADDRESS] ; частину автомобіля марки PEGOT 408, 2012 poку випуску, номерний знак [NUMBER] ; частину земельної ділянки, для колективного садівництва пл. 0,06 га, кадастровий номер 6325180700:03:007:0183, та побудованого на цій земельній ділянці садового будинку [ADDRESS] ; частину трикімнатної квартири [ADDRESS] . Стягнути з [PERSON] судові витрати. Відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] . В обґрунтування зустрічного позову [PERSON] зазначив, що він є рідним сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження. Після смерті батька відкрилась спадщина, яка складається з: 1/2 частини будинку [ADDRESS] ; частини автомобіля марки PEGOT 408, 2012 poку випуску, номерний знак [NUMBER] ; частини земельної ділянки, для колективного садівництва пл. 0,06 га, кадастровий номер 6325180700:03:007:0183, та побудованого на цій земельній ділянці садового будинку [ADDRESS] 58, м. Харкові. Спадкоємцями після смерті [PERSON] є він, [PERSON] та позивач у справі [PERSON] . З дотриманням вимог ст.ст. 1268-1270 ЦК України [PERSON] прийняв спадщину, але у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено, оскільки він не надав документи на спадкове майно. Позивач [PERSON] свою частину спадщини оформила, а йому перешкоджає в оформленні спадщини, не даючи документи та подавши позов про усунення його від права на спадкування за вигаданими на надуманими обставинами. 17.01.2022 [PERSON] подала до суду клопотання про виклик свідків. Згідно із розпорядженням Верховного Суду від 08.03.2022 року №2/0/9/-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», змінено територіальну підсудність Московського районного суду м. Харкова на Октябрський районний суд м. Полтави. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.04.2023, головуючим по справі визначено суддю Блажко І.О. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 17.08.2023 року цивільну справу № 643/14894/21 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про усунення від права на спадкування передано за підсудністю до Московського районного суду м. Харкова. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.10.2023 року, головуючим у справі визначено суддю Олійника О.О. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 24.10.2023 року прийнято до провадження цивільну справу за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про усунення від права на спадкування. Ухвалено справу розглядати в порядку загального позовного провадження, розгляд справи розпочати спочатку, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 09.01.2024 року зустрічний позов відповідача [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно за законом залишено без руху, надано позивачу за зустрічним позовом строк для усунення недоліків зустрічної позовної заяви. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 14.03.2024 року зустрічний позов відповідача [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно за законом залишено без руху. Позивачу надано строк протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали суду для виправлення недоліків позову, сплатити судовий збір у визначеному судом розмірі 7000 гривень 00 копійок з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи. 26.03.2024 року позивач за зустрічним позовом [PERSON] подав клопотання про усунення недоліків зустрічної позовної заяви. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 12.04.2024 року зустрічний позов відповідача [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно за законом прийнято до спільного розгляду разом із первісною позовною заявою. Об`єднано в одне провадження вимоги за первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення від права на спадкування та зустрічним позовом [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно за законом. Клопотання позивача за зустрічним позовом про витребування доказів задоволено. Витребувано у Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Саварінської Наталії Вікторівни належним чином засвідчену копію спадкової справи заведеної після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . 31.05.2024 року на адресу суду від приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Саварінської Наталії Вікторівни надійшла копія спадкової справи № 01/2021, яка була заведена після смерті [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] . Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 07.06.2024 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 10.12.2024 року у задоволенні клопотання позивача [PERSON] по виклик свідків відмовлено. Позивач за первісним позовом [PERSON] у судове засідання вкотре не з`явилась, про день та час слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, відзив на зустрічну позовну заяву не подала. Так, 24.01.2025 року позивач за первісним позовом [PERSON] подала клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, у зв`язку із тим, що не може бути присутньою у судовому засіданні за станом здоров`я. Суд, розглянувши клопотання [PERSON] про відкладення розгляду справи, вирішив відмовити у його задоволенні з огляду на наступне. Статтею 223 Цивільного процесуального кодексу України визначені наслідки неявки учасника справи в судове засідання. Згідно з ч. 1, 2, 3 ст. 223 ЦК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодекс у судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. Судом встановлено, що позивач за первісним позовом [PERSON] про дату та час судового розгляду справи була повідомлена належним чином, завчасно. ЇЇ клопотання про відкладення розгляду справи не є безумовною правовою підставою для відкладення розгляду справи, оскільки прохаючи про відкладення розгляду справи, вона не довела реальну наявність обставин, які не дозволяють їй приймати участь у судовому засіданні. Судові засідання неодноразово відкладались за клопотанням [PERSON] . Ураховуючи викладене, з метою недопущення затягування розгляду справи та порушення процесуальних строків розгляду справи, зважаючи на те, що неявка позивача не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду справи, а також на те, що суд надавав можливість позивачу реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд не знаходить підстав для відкладення розгляду справи та вважає можливим провести судове засідання за відсутності позивача за первісним позовом, за наявними в матеріалами, на чому наполягав також і сам відповідач. Відповідач за первісним позовом [PERSON] у судовому засіданні зустрічні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у зустрічній позовній заяві, просив їх задовольнити, надав пояснення. Проти задоволення первісних позовних вимог [PERSON] заперечував у повному обсязі. Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Саварінська Н.В. у судове засіданні також не з`явилась, по пошті надіслала заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності. Суд, вислухавши відповідача за первісним позовом, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Згідно зі ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, судом встановлено, що позивач за первісним позовом [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого Московським відділом реєстрації актів цивільного стану міста Харкова. Як зазначає позивач за первісним позовом [PERSON] та підтверджено матеріалами справи, її чоловік [PERSON] хворів. Так, 02.02.2020 року його госпіталізували з пневмонією, він проходив платну діагностику та дороге лікування. 03.03.2020 року [PERSON] зробили операцію за діагнозом: меланоми шкіри спини. З 27.04.2020 року по 08.05.2020 року [PERSON] хворів на Короновірусне захворювання. З 10.07.2020 року по 28.07.2020 року її чоловік пройшов комплексне обстеження, яке виявило рак шкіри. З 29.07.2020 року по 13.08.2020 року він пройшов стаціонарне лікування. Лікування рака призвело до загострення гепатиту, і з 19.08. 2020 року по 01.09.2020 року він пройшов стаціонарне лікування від гострого вірусного гепатиту В. 12.11.2020 року чоловіка госпіталізували у зв?язку із раком шкіри. Протягом всього лікування чоловіка позивач проживала разом з ним, його син, відповідач за первісним позовом, жив окремо, і на чисельні звернення до нього за допомогою, просто ігнорував. 30 грудня 2020 року чоловік позивача за первісним позовом [PERSON] , [INFO] помер в м. Харкові, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). За життя чоловікові позивача за первісним позовом [PERSON] на праві власності належала квартира [ADDRESS] , яка належала останньому на праві приватної власності на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Чуєвою О.Д. 06.10.2004 року за р. № 3582. Відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гуменною А.А. 13.12.2015 за р. № 834, померлому [PERSON] за життя на праві власності належала частина земельної ділянки № [NUMBER] , для колективного садівництва, площею 0,06 га, кадастровий номер 6325180700:03.007:0183, яка розташована за адресою: Харківська область, Харківський район, Глибоківська сільська рада, садівниче товариство «Дельфін». Крім того, померлому [PERSON] на праві власності також належала частина садового будинку [ADDRESS] . Право власності на садовий будинок померлому належало на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації ХК141180872094, вид. 28.03.2018 року Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області. Даний факт також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 266702793 від 20.07.2021 року. Також за життя [PERSON] належала частина автомобіля марки та моделі PEUGEOT 408, легковий седан-В, 2012 року випуску, номер шасі (кузова, рами) № [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , зареєстрованого Центром № 1 надання послуг пов`язаних з використанням автозасобів м. Харків 29.11.2013 року, на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] та частина вкладу з відповідними відсотками у АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ»: - у ТВБВ № 10020/0283 на рахунку № [NUMBER] у сумі 57000 грн.; - ТВБВ № 10020/0450 на рахунку [NUMBER] у сумі 0,00 грн., на рахунку № [NUMBER] у сумі 1302,14 грн.; - у ТВБВ № 10020/0328 на рахунку № [NUMBER] (компенсація 1997 рік) у сумі 8922,25 грн., відкритих на ім?я [PERSON] , що підтверджується листом № 46/12-05/12981БТ від 22.06.2021 року АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ». Після смерті чоловіка [PERSON] , позивач за первісним позовом прийняла спадщину на частину квартири [ADDRESS] , про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за законом від 06.07.2021 року, видане приватним нотаріусом ХМНО Харківської області Саварінською Н.В. Також, позивач за первісним позовом прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] на: частину земельної ділянки № [NUMBER] , для колективного садівництва, площею 0,06 га, кадастровий номер 6325180700:03.007:0183, яка розташована за адресою: Харківська область, Харківський район, Глибоківська сільська рада, садівниче товариство «Дельфін»; частину садового будинку [ADDRESS] ; частину автомобіля марки та моделі PEUGEOT 408, легковий седан-В, 2012 року випуску, номер шасі (кузова, рами) № [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , та частину вкладу з відповідними відсотками у АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ»: - у ТВБВ № 10020/0283 на рахунку № [NUMBER] у сумі 57000 грн.; - ТВБВ № 10020/0450 на рахунку [NUMBER] у сумі 0,00 грн., на рахунку № [NUMBER] у сумі 1302,14 грн.; - у ТВБВ № 10020/0328 на рахунку № [NUMBER] (компенсація 1997 рік) у сумі 8922,25 грн., відкритих на ім?я [PERSON] (а.с. 18, 21, 25). Свідоцтво про право на спадщину за законом на іншу частину спадкового майно не видавалось. \~ \~ \~ \~ Як вказує позивач [PERSON] , від нотаріуса вона дізналась, що відповідач за первісним позовом також заявив про своє право на спадкування після смерті [PERSON] . Проте, відповідач за первісним позовом на думку позивача [PERSON] взагалі повинен бути усунутим від права на спадкування, оскільки він ухилявся від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік та тяжкі хвороби був у безпорадному стані та потребував допомоги. У зв`язку з чим, позивач [PERSON] була вимушена звернутись з даним позовом до суду. Отже, щодо позовної вимоги про усунення відповідача за первісним позовом [PERSON] від права спадкування за законом як особи, що ухилялася від допомоги спадкодавеці [PERSON] , померлого [INFO] , який через похилий вік, тяжку хворобу був в безпорадному стані, суд зазначає таке. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК). Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ч. 1, 2 та 4 ст. 10 ЦПК). Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів України. Правовідносини пов`язані із захистом права власності та спадкуванням врегульовані Цивільним кодексом України (Книга шоста). Також Законами України «Про нотаріат». Крім того, у судовій практиці застосовується Постанова Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та іншими нормативно-правовими актами. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відтак зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Частинами першою та другою статті 16 ЦК визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Згідно зі статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. За приписом статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина 5 статті 1268 ЦК України). Відповідно до ч. 1, 2ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. За положеннями частини 3 статті 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За приписом частини 1 статті 1268 цього Кодексу спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з положеннями статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 1224 ЦК України, встановлено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані, при цьому вказані обмеження стосуються всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов`язкову частину у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ. У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що під безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Позбавлення особи права спадкувати - це захід, що має застосовуватися лише в крайньому випадку з урахуванням передусім характеру поведінки відповідача. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім того, підлягає з`ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги саме від спадкоємця-відповідача (в даному випадку відповідачів, дочок), за умови отримання її від інших осіб, чи мав цей спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу. При цьому відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунутий від спадкування. Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 17 березня 2020 року у справі № 676/6852/17 (провадження № 61-17477св19), від 02 березня 2020 року у справі № 133/1625/18 (провадження № 61-1419св20), від 19 лютого 2020 року у справі № 205/5168/18 (провадження № 61-18878св19), від 19 червня 2019 року у справі № 491/1111/15-ц (провадження № 61-14655св18), від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16-ц (провадження № 61-15926св18), від 01 лютого 2022 року у справі № 759/18917/17 (провадження № 61-12894св20), від 18 лютого 2022 року у справі № 756/415/21 (провадження № 61-18138в21). У судовому засіданні не знайшли свого підтвердження твердження позивача про те, що відповідач ухилявся від допомоги батькові. Належних та достатніх доказів, які б стали підставою для усунення [PERSON] від права на спадкування, позивач [PERSON] не надала. Позивач взагалі жодного разу не з`явилась у судове засідання та не надала пояснення з приводу позовних вимог. Натомість, відповідач за первісним позовом навпаки пояснив, що обставини, які зазначені у позовній заяві не відповідають дійсності. Зазначив, що він постійно спілкувався з батьком по телефону і той про свою хворобу нічого не говорив. Батько та позивач ніколи до нього за допомогою не звертались. Той факт, що він нібито відмовлявся допомогти своєму батькові, жодними доказами не підтверджено та матеріали справи не містять. Навпаки, у батька були кошти, про що свідчать відкриті на його ім`я рахунки в банку. Отже, беручи до уваги наведене вище, не зважаючи на твердження позивача, належних і допустимих доказів на підтвердження обставин, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог суду не надано. На думку суду, [PERSON] не доведено винної поведінки відповідача та обставин свідомого ухилення його від надання допомоги померлому батькові [PERSON] . Зокрема, позивачем не доведено, що померлий потребував допомоги саме від відповідача, оскільки позивачем визнається та матеріалами справи підтверджено отримання померлим допомоги від позивача, як його дружини. Крім цього матеріали цивільної справи, крім письмових пояснень самого позивача, не містять доказів вчинення будь-яких протиправних дій відповідача щодо батька, як зазначає позивачка. Під час розгляду справи судом встановлено, що дійсно за життя [PERSON] мав тяжку хворобу. Однак, померлий не був одинокий, проживав до смерті з дружиною, яка здійснювала його догляд в силу подружнього обов`язку. Так, наявна в матеріалах справи медична документація дійсно підтверджує наявність у померлого [PERSON] тяжкої хвороби та поряд з цим такі докази не вказують на те, що наявність тяжкого захворювання свідчить про безпорадний стан спадкодавця. Отже, оскільки сукупність обставин відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України, а саме: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи, позивачем не доведена, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог. Таким чином, дослідивши докази у справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити повністю за безпідставністю. Щодо зустрічних позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності за законом слід зазначити наступне. Судом встановлено, що згідно повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 3 Харківського обласного управління юстиції 05 травня 2004 року, позивач за зустрічним позовом [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] . [INFO] батько позивача за зустрічним позовом [PERSON] , [INFO] помер в м. Харкові, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). Після його смерті залишилась спадщина. У подальшому, скориставшись своїми правами, як спадкоємця, 08.12.2021 позивач за зустрічним позовом [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Саварінської Н.В. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлого [INFO] батька [PERSON] , [INFO] . Постановою приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Саварінської Н.В. від 08 грудня 2021 року відмовлено [PERSON] , [INFO] , у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого [INFO] батька [PERSON] , [INFO] , який постійно проживав та був зареєстрований на день смерті за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що [PERSON] правовстановлюючих документів на спадкове майно не надав. Оскільки, відповідач за зустрічним позовом [PERSON] не надає позивачу за первісним позовом [PERSON] оригіналів документів на спадкове майно, позивач за зустрічним позовом був вимушений звернутись до суду за захистом свої прав. Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги та заперечення учасників сторін, та інших обставин, які мають значення для справи. Частинами 6, 7 статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Статтею 41 Конституції України гарантується, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частинами першою та другою статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1260-1265 цього Кодексу. Судом встановлено, що за життя батько позивача за первісним позовом [PERSON] заповіту не складав, отже, спадкування на належне спадкодавцю майно здійснюється за законом. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України). Згідно з частинами першою, третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно зі статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є відповідач за зустрічним позовом - [PERSON] (дружина спадкодавця) та позивач за зустрічним позовом [PERSON] (син спадкодавця). Останній 26.01.2021, тобто вчасно звернувся приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Саварінської Н.В. з заявою про прийняття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до нотаріуса, який відповідно до вимог статті 68 Закону України «Про нотаріат» при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. Частиною першою статті 1298 ЦК України передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Проте, постановою приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Саварінської Н.В. від 08 грудня 2021 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого [INFO] батька [PERSON] , у зв`язку з тим, що [PERSON] правовстановлюючих документів на спадкове майно не надав. З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. Крім того, відповідно до статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Правовстановлюючі документи на спадкове майно, яке залишилось після смерті батька позивача за зустрічним позовом знаходяться в матеріалах спадкової справи, копія якої була витребувана судом. Ці правовстановлюючі документи, видані на ім`я спадкодавця [PERSON] були досліджені в суді, а саме: копія свідоцтва про реєстрацію на автомобіль марки та моделі PEUGEOT 408, копія договору дарування квартири [ADDRESS] , копія договору купівлі-продажу земельної ділянки 3-16, для колективного садівництва, пл. 0,06 га, кадастровий номер 6325180700:03:007:0183, яка розташована за адресою: Харківська область, Харківський район, Глибоківська сільська рада, садівниче товариство «Дельфін», відомості з державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо садового будинку [ADDRESS] . Ураховуючи те, що позивач за зустрічним позовом [PERSON] у встановленому законом порядку та строк звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , та у нього відсутня можливість отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на спірне майно, суд дійшов висновку про визнання за [PERSON] права власності на частку у спадковому майні за законом. Питання щодо судових витрат судом вирішується відповідно до положень ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved