Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-21 00:00:00

Позивач звернувся з даним позовом до Фрунзенського районного суду м.Харкова. Матеріали позовної заяви надійшли до Семенівського районного суду Полтавської області за підсудністю на підставі ухвали Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14.10.2024 за зареєстрованим місцем проживанням відповідачки [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбу з 05.02.2016. Від вказаного шлюбу сторони дітей не мають. Спільне життя з відповідачкою не склалося, тому що вони мають різні погляди на сімейне життя та обов`язки, ведення спільного господарства. Почуття кохання та поваги один до одного давно втрачені. Подружні відносини між сторонами припинилися фактично з 2020 року, і наразі шлюб є формальним та зводиться лише до штампу в паспорті. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Відповідачка відмовляється від подачі до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про розірвання шлюбу, у зв`язку з чим останній позбавлений самостійно (без згоди відповідача) реалізувати право на розірвання шлюбу, в порядку передбаченому ч. 1 ст. 106 СК України, внаслідок чого і виник спір. Позивач просив судові витрати покласти на відповідачку. Ухвалою Семенівського районного суду Полтавської області від 09.12.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачка [PERSON] відзиву на позовну заяву не подала. Ухвала про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та доданими до неї документами, направлялися на адресу відповідачки за зареєстрованим місцем її проживання, у відповідності до приписів ЦПК України. Поштове відправлення повернулось до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до частини 8 статті 128 Цивільного процесуального кодексу України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання чи перебування особи, що зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (пункт 4). У постанові Верховного Суду від 11.12.2018 у справі № 921/6/18 наведено позицію, що у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням, зокрема на відсутність (вибуття) адресата, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 05.02.2016 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Семенівського районного управління юстиції у Полтавській області, орган державної реєстрації актів цивільного стану, що видав свідоцтво повторно Семенівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, дата видачі 27.06.2017, актовий запис № 2 (а.с. 5). Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Під час розгляду справи судом з`ясовано, що спільне життя з відповідачкою не склалося, тому що вони мають різні погляди на сімейне життя та обов`язки, ведення спільного господарства. Подружні відносини між сторонами фактично припинилися у 2020 році, шлюб є формальним. Спільних дітей сторони не мають. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження їх сім`ї неможливе, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін. Статтею 51\~Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст.\~1\~Сімейного кодексу\~України (далі СК України) побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Частиною 3, 4 ст.\~56\~СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За правилом ч. 2 ст.\~104\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст.\~105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст.\~110\~СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з приписами ст.\~112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст.\~115\~СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача [PERSON] , який бажає його припинити, суд дійшов висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Згідно з ч. 1 ст.\~133\~Цивільного процесуального\~кодексу України (далі\~ЦПК України), судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позовних вимог, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн підлягають відшкодуванню за рахунок відповідаки. На підставі викладеного та

Outcome: approved