Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-28 00:00:00

21.10.2024 року представник позивача [PERSON] адвокат Сакун В.А. через систему «Електронний суд» подав\~матеріали позовної\~заяви до Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області до\~ТОВ «Краснолиманське» про стягнення компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати. У позовній заяві зазначає, що [PERSON] з 01.03.2018 року по 10.02.2020 року перебував в трудових відносинах з ТОВ «Краснолиманське», обіймав посаду машиніста гірничих виїмкових машин 6-го розряду видобувної дільниці №10-1, з повним підземним робочим днем в шахті. Наказом №40к від 10.02.2020 року позивач звільнений з ТОВ «Краснолиманське» на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням). З часу припинення трудових відносин всупереч ст. 116 КЗпП України, відповідачем своєчасно не надано остаточного розрахунку. 27.09.2023 року Красноармійським міськрайонним судом Донецької області ухвалено судове рішення про стягнення з ТОВ «Краснолиманське» на користь позивача заборгованості по заробітній платі в сумі 89451,44 гривень. Виплату цих сум було проведено виконавцем 11.01.2024 року. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 22.12.2023 року було Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» на користь позивача: - середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 25.08.2023 року по 09.11.2023 року (включно) в сумі 61 704 (шістдесят одна тисяча сімсот чотири) гривні 18 (вісімнадцять) копійок, (сума визначена без урахування утримання прибуткового податку з громадян, внесків й інших обов`язкових платежів). Середньоденна заробітна плата позивача відповідно до рішення суду складає 1142,87 грн. Так як на день складання позовної заяви в добровільному порядку відповідач не виплатив суми компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів, які входять до структури заробітної плати, то остаточний розрахунок не проведений. Законодавством передбачено, що, якщо виплата зарплати затримується на один і більше календарних місяців, роботодавець зобов`язаний нарахувати і виплатити працівникам компенсацію втрати частини заробітної плати (ст. 34 Закону України про оплату праці та ст.1,2 Закону України № 2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати». Згідно із зазначеного, позивач просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Краснолиманське" на користь [PERSON] компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати 48\~124,87 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 100\~000 грн. Ухвалою Завлдського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. 29 січня 2025 року позивач [PERSON] подав заяву, у якій зазначив, що підтримує позовні вимоги, додаткових заяв та клопотань не має, просить розглядати справу за його відсутності та винести заочне рішення. Відповідач правом на подання відзиву не скористався, про розгляд справи повідомлений належним чином. Відповідно до положень ч. 4 ст. 174, ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] перебував з відповідачем ТОВ «Краснолиманське» у трудових відносинах з 01 березня 2018 року по 10 лютого 202 року, 10 лютого 2020 року позивач був звільнений з підприємства за\~ст. 38 КЗпП України\~за власним бажанням. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 27 вересня 2023 року у справі № 235/394/23 з відповідача стягнуто заборгованість по заробітній платі у розмірі 89451,44 грн. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області 22 грудня 2023 року у справі № 235/2516/23 з відповідача стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені за період з 25.08.2023 року по 09.11.2023 року у сумі 61704,18 грн. Згідно виписки з картки позивача, відповідачем виконано судові рішення, що підтверджується платежами від 31 січня 2024 року та 12 січня 2024 року. Частиною 4 ст.\~82\~ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, - приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1ст. 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно з ч. 1ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Нормами ч. 1ст.\~24\~Закону України\~«Про оплату\~праці» встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Аналогічні положення має ч. 1ст. 115 Кодексу законів про працю України. Згідно зі статтею 34\~Закону України\~«Про оплату\~праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Статтею 1\~Закону України\~«Про компенсацію\~громадянам втрати\~частини доходів\~у зв`язку\~з порушенням\~строків їх\~виплати» встановлено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Устатті 2\~Закону України\~«Про компенсацію\~громадянам втрати\~частини доходів\~у зв`язку\~з порушенням\~строків їх\~виплати» визначено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення). Судом встановлено, що грошові кошти в сумі 89451,44 грн. в рахунок погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» на користь [PERSON] , стягнутої рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 27 вересня 2024 року у справі № 235/394/24, були виплачені позивачу в порядку примусового виконання рішення лише 12 січня 2024 року. Отже, позивач має право на стягнення з відповідача як роботодавця на користь позивача як працівника компенсації втрати частини заробітку у зв`язку з порушенням строків його виплати. Відповідно достатті 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати»виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться) (стаття 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати»). Відповідно до п. 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом. За розрахунками позивача, наведеними в позовній заяві, розмір компенсації втрати частини заробітку у зв`язку з порушенням строків його виплати за період з 01.03.2018 року домоменту фактичного розрахунку (12.01.2024року), яку відповідач зобов`язаний сплатити на користь позивача, становить 48124,87 грн. При цьому, з урахуванням положень ч. 1ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позивачем позовних вимог. За таких обставин, суд вважає необхідним стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» на користь позивача [PERSON] компенсацію втрати частини заробітку у зв`язку з порушенням строків його виплати у розмірі 48124,87 грн. Щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. За приписами ч. 1\~ст. 47 КЗпП України\~роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені\~статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. За змістом статей\~94,\~116,\~117 КЗпП України\~середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати. Згідно\~ст. 116 КЗпП України\~при звільнені робітника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться у день звільнення. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити неоспорювану ним суму. Звертаючись з вимогою про стягнення відшкодування, визначеного, виходячи з середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до\~статті 117 КЗпП України, позивач не повинен доводити розмір майнових втрат, яких він зазнав. Тому оцінка таких втрат працівника, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, не має на меті встановлення точного їх розміру. Суд має орієнтовно оцінити розмір майнових втрат, яких, як можна було б розумно передбачити, міг зазнати позивач. Відповідно до ч. 1\~ст. 27 Закону України "Про оплату праці"\~порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Для обчислення пенсій середня заробітна плата визначається відповідно доЗакону України "Про пенсійне забезпечення". Згідно абз. 1, 2 п. 8\~Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати" №100\~нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. відповідно до ч. 1ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1ст. 77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1ст. 80 ЦПК України). Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 100 000,00 грн. не мають підтвердження доказами, у матеріалах справи відсутній розрахунок, зазначення періоду стягнення, що позбавляє суд навіть орієнтовно оцінити розмір майнових втрат. Неточність позовних вимог, яка виразилася у невизначені початку та кінця періоду затримки розрахунку унеможливлює процес встановлення точної кількості робочих днів за такий період, що в подальшому призводить до неможливості встановлення розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Тобто, позивач не врахував вимоги \~Постанови КМУ №100 від 08.02.1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої зарплати»\~у частині обчислення середньоденного заробітку,\~ст.117 КЗпП України\~у частині визначеного періоду/днів затримки розрахунку при звільненні. Таким чином, позовні вимоги позивача у частині стягнення середнього заробітку за весь час затримки в розмірі 100 000,00 грн. не відповідають вимогам чинного законодавства, а тому не підлягають задоволенню. Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю "Краснолиманське" про стягнення компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати підлягають частковому задоволенню. Крім того, відповідно дост.141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги майнового характеру про стягнення компенсації втрати частини заробітку задоволені, позивач був звільнений від сплати судового збору під час звернення з позовом до суду, з яким він звернувся через систему «Електронний суд», то з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 968,96 грн (1211,20 грн х 0,8). Позивачем при зверненні з позовом було сплачено судовий збір у розмірі 968,96 грн., що підтверджується квитанцією ID 5493-7160-3421-7277 від 09.04.2024 року. Так як, судовий збір був сплачений за позовну вимогу щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки, у якій позивачу було відмовлено, з цього слідує, що сплата судового збору за дану вимогу залишається за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: partial