Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-27 00:00:00

Позивач АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» 27.07.2021 р. звернулось до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідачки [PERSON] на свою користь заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з жовтня 2016 року по квітень 2021 року у сумі 37329,56 грн., інфляційні збитки в сумі 3243,94 грн., три проценти річних в сумі 2058,24 грн. та судовий збір в розмірі 2270,00 грн. Позов мотивовано тим, що відповідачка [PERSON] є власником (наймачем) квартири за адресою: [ADDRESS] . На її ім`я відкритий особовий рахунок в службі збуту теплової енергії позивача згідно якого ведеться облік розрахунків між позивачем та відповідачкою. Між сторонами існують цивільно-правові відносини на підставі договору приєднання. Відповідачка протягом тривалого часу належним чином не вносить плату за надані їй послуги, в результаті чого утворилась заборгованість. Заочним рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 07.12.2021 року позов задоволено. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 24.01.2022 року заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 07.12.2021 року скасовано, справу призначено в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд. 24 лютого 2022 року відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України та Закону України "Про правовий режим воєнного стану", Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» постановлено ввести в Україні воєнний стан строком на 30 діб. Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 17 травня 2022 року № 341/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 12 серпня 2022 року № 573/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 07 листопада 2022 року № 577/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб, який в подальшому було продовжено. Розпорядженням голови Верховного Суду №1/0/9-22 від 06.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ підсудну Херсонському міському суду Херсонської області. Рішенням Вищої ради правосуддя №566/0/15-23 від 30.05.2023 р. «Про відновлення роботи Херсонського міського суду Херсонської області, зміну територіальної підсудності судових справ окремих судів Херсонської області, відтермінування початку відновлення роботи Білозерського районного суду Херсонської області», зокрема вирішено відновити з 1 червня 2023 року роботу Херсонського міського суду Херсонської області, територіальну підсудність судових справ якого змінено розпорядженнями Голови Верховного Суду від 6 березня 2022 року № 1/0/9-22 (зі змінами, внесеними розпорядженням Голови Верховного Суду від 26 вересня 2022 року № 52), від 10 січня 2023 року № 2. Датою початку процесуальної діяльності, зокрема, Херсонського міського суду Херсонської області визначено 12 червня 2023 року. З 12.06.2023 р. по 14.07.2023 р. визначений за цією справою головуючий перебувала у щорічній відпустці, перший робочий день після відпустки 17.07.2023 р. Після відновлення роботи суду, виходу головуючого з відпустки та проведення інвентаризації, розгляд справи призначено на 12.03.2024 року. 09.02.2024 року через Електронний Суд представником відповідачки подано відзив на позов, у якому просив відмовити у задоволенні позову. Просив застосувати строки позовної давності, вказував на невірність проведеного розрахунку інфляційних втрат та трьох відсотків річних. 12.03.2024 року представником відповідачки подано заперечення на відповідь на відзив, у яких просив відмовити у задоволенні позову. В судовому засіданні 03.06.2024 року представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити; представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову, надав пояснення, аналогічні викладеним у відзиві, вказав, що оплату відповідачка не здійснювала. В судовому засіданні заслухані вступні слова сторін, досліджені письмові докази, оголошена перерва через закінчення виділеного процесуального часу на розгляд справи через перевантаженість суду та відсутністю достатньої кількості залів судового засідання, оснащених системою ВКЗ. В судове засідання 24.06.2024 року представники сторін не прибули, подані заяви про розгляд справи у відсутність. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 24.06.2024 року зобов`язано Акціонерне товариство "Херсонська теплоелектроцентраль" надати суду розрахунок заборгованості за послуги з централізованого опалення, інфляційних втрат та 3 відсотків річних в межах строків позовної давності, судове засідання відкладено. 05.07.2024 року представником позивача подано клопотання про долучення доказів, а саме розрахунку штрафних санкцій в межах строку позовної давності. В судове засідання представник позивача не прибув, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи у відсутність. В судовому засіданні представник відповідачки просив не приймати до уваги розрахунки надані представником позивача, оскільки вони ніким не підписані та не зрозуміло відносно якого абонента він складений. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. [PERSON] є власником квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта №266552321 від 20.07.2021 р. [PERSON] є споживачем послуг з центрального опалення та постачання гарячої води, що надає Акціонерне товариство «Херсонська теплоелектроцентраль», на її ім`я відкритий особовий рахунок № [NUMBER] , відповідно до якого ведеться облік розрахунків між нею та позивачем. Згідно ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Відповідно до ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року споживач зобов`язаний, зокрема, оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до розрахунку заборгованості, за адресою: [ADDRESS] , згідно договору №16337, особовий рахунок [NUMBER] , існує заборгованість в розмірі 37329,56 грн. за період з жовтня 2016 року по квітень 2021 року. За п. 5 ч. 3\~ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~та п. 20 Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, зі змінами та доповненнями, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строк встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1\~ст. 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч. 1 ст.\~901, ч. 1 ст.\~903 ЦК України\~за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Послуги з теплопостачання надавалися належним чином (докази іншого в матеріалах справи відсутні). Враховуючи вимоги\~ст. 24 Закону України «Про теплопостачання», положень Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення,\~ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~та ст.\~525,\~526,\~628,\~630 ЦК України, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості. Відповідачем заявлено про застосування строку позовної давності у спірних правовідносинах. Відповідно до ст.256,\~267 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Статтею 257 ЦК України\~встановлено загальну позовну давність у три роки, відповідно до ст.253,\~261\~цього\~Кодексу\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. У відповідності до\~ст.264 ЦК України\~перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, а також у разі пред`явлення особою позову до боржника, після переривання перебіг позовної давності починається заново, а час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався. Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»). Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Інститут позовної давності має на меті, зокрема, гарантувати правову визначеність, забезпечення захисту порушених прав, притягнення до відповідальності. Також він стимулює уповноважену особу до активних дій щодо реалізації належного їй права під загрозою його втрати, запобігає несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу. Рівність і недискримінація є одними із основних принципів реалізації прав людини. Виходячи із взаємозв`язку норм права, які були прийняті органом законодавчої влади в Україні під час дії карантину, введеного Урядом України у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), цілей, з метою яких ці норми впроваджені, а також з метою недопущення безпідставного звуження прав учасників цивільних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку, що пункт 12 Перехідних і прикінцевих положень ЦК України щодо продовження під час карантину строків загальної і спеціальної позовної давності, передбачених статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, підлягає застосуванню і у тому випадку, коли тривалість строку позовної давності, визначена законом, була збільшена за домовленістю сторін на підставі статті 259 ЦК України. Даний висновок узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі №679/1136/21. Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID - 19, спричиненої коронавірусом SARS-CоV-2» на всій території України встановлено карантин з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року, дія якого постановами Кабінету Міністрів України неодноразово продовжувалася. Тобто, виходячи з вищенаведених положень закону, пропущеною слід вважати позовну давність лише за вимогою позивача до відповідачки, що виникла до 12 березня 2017 року, тобто, з жовтня 2016 року по 12 березня 2017 року. Строк позовної давності за вимогами, що виникли після 12 березня 2017 року, та на які поширюється загальна позовна давність у три роки, вважаються продовженим на підставі п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, до закінчення дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19). Оскільки, з 12 березня 2017 року строк позовної давності продовжений, відтак, борг у період з 12 березня 2017 року по квітень 2021 року нарахований в межах строку позовної давності, а відповідно подана відповідачкою заява про застосування судом наслідків спливу строку позовної давності слід застосувати лише до частини заявлених позивачем позовних вимог про стягнення заборгованості за надані послуги у період з жовтня 2016 року по 11 березня 2017 року. Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. У постанові від 07 вересня 2022 року у справі № 679/1136/21 (провадження\~№ 61-5238св22) Верховний Суд зазначив про те, що у пункті 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України в редакції Закону України\~\~від 30 березня 2020 року № 540 - ІХ перелічені всі статті Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено\~для всіх суб`єктів цивільних правовідносин\~на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). З позовом позивач звернувся до суду у липні 2021 року. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що стягненню з відповідачки на користь позивача підлягає заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 12 березня 2017 року по квітень 2021 року в сумі 27174,94 грн. Суд не приймає до уваги доводи представника відповідачки щодо неналежності поданого розрахунку через відсутність підпису особи яка його склала, та неможливості його ідентифікації з відповідачкою, оскільки зазначений розрахунок поданий у конкретній справі на виконання ухвали суду від 24.06.2024 року представником позивача адвокатом Довбня Д.В. через Електронний Суд. Крім того, розрахунок здійснений в межах строку позовної давності. Щодо стягнення інфляційних збитків та трьох відсотків річних. За змістом статті 625 ЦК України нараховані на суму боргу інфляційні втрати та\~3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності (спеціальним видом цивільно-правової відповідальності) боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, законодавець визначає обов`язок боржника на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахування рівня інфляції за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних за увесь час прострочення, тобто з моменту порушення грошового зобов`язання до момент його усунення. На правовідносини, що виникли між учасниками справи, поширюється дія частини 2 статті 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. До правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статтею 625 ЦК України, застосовується загальний строк позовної давності тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК). Отже, стягнення трьох процентів річних та інфляційних витрат можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується останніми 3 роками, які передували подачі позову. Суд погоджується з наданим представником позивача розрахунком 3% річних та інфляційних втрат, які проведені за період з квітня 2018 року по квітень 2021 року (обмежені трирічним строком позовної давності), внаслідок чого дійшов висновку про стягнення з відповідачки на користь позивача інфляційні втрати в розмірі 1272,06 грн., 3% річних 555,67 грн. Відповідачкою власного розрахунку 3% річних та інфляційних втрат не надано. З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам. Позивач звернувся з позовом про стягнення 42631 грн. 74 коп., задоволено позов в сумі 29002,67 грн, що складає 68,03%, а тому з відповідачки підлягають стягненню судові витрати у вигляді оплаченого судового збору за подачу позовної заяви в сумі 1544,28 грн. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися.

Outcome: partial