Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-29 00:00:00

До Тиврівського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей.. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що починаючи з весни 2018 року він та відповідач у справі почали проживати однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу. Від цивільного шлюбу у них з відповідачем народилося двоє дітей: дочка - [PERSON] , [INFO] , та син - [PERSON] , [INFO] . Їхнє спільне життя з відповідачем не склалося, тому їх шлюб фактично розпався. Основною причиною того що їх шлюб розпався, було те, що відповідач почала проживати з іншим чоловіком, який проживає у Польщі. Після знайомства з чоловіком із Польщі, відповідач перестала цікавитись дітьми, як йому стало відомо їздила до Польщі, а дітей залишала. На даний час їхні діти проживають з ним. Відповідач не усвідомлює свій материнський обов`язок щодо виховання та утримання дітей та фактично ним нехтує. Фактично відповідач вихованням дітей не займається та ніякою матеріальної допомоги на їх утримання не надає. Просить стягувати з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітніх дітей: дочки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки зі всіх видів її заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку і не більше 10 прожиткових мінімумів на дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 26.12.2024 і до досягнення дітьми повноліття. Процесуальні дії у справі: Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 03 січня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи суд вирішив проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судове засідання було призначено 30 січня 2025 року. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилася, причин неприбуття суду не повідомила, про слухання справи повідомлена в установленому законом порядку за місцем реєстрації, що стверджується відомостями з УДМС у Вінницькій області № 13/19296 від 31.12.2024, відомостями Тиврівської селищної ради №02-09/11 від 02.01.2025 про те, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Будь-яких заяв та клопотань від неї, відзиву на позов, на час розгляду справи не надійшло. Відповідно до\~ст. 280 ЦПК України\~суд ухвалює по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого порядку вирішення спору. Фактичні обставини справи, встановлені судом: Сторони у\~справі мають\~неповнолітніх дітей:\~дочку [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~сина [PERSON] ,\~ [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження (а.с.8-9). Діти проживають з позивачем і перебувають на його утриманні, що стверджується довідкою виконавчого комітету Браїлівського старостинського округу від 27.08.2024 № 01-1-2024/755 (а.с.12). Згідно довідки - характеристики виконавчого комітету Браїлівського старостинського округу від 27.08.2024 № 01-1-2024/750 за період проживання на території округу [PERSON] зарекомендував себе з позитивної сторони. Компрометуючих матеріалів на нього немає. Заяв, скарг, нарікань від жителів Браїлівського старостинського округу стосовно його поведінки не надходило (а.с.11). Згідно довідки Браїлівського закладу дошкільної освіти №2 "Веселка" від 05.09.2024 №59 [PERSON] контакту із закладом освіти не підтримує, життям дітей не цікавиться, з вихователями не спілкується, батьківські збори не відвідує. Дітей до садочку приводить і забирає батько, на виклики до садочку приходить теж тільки батько (а.с.10). Згідно довідки амбулаторії загальної практики сімейної медицини смт.Браїлів № 253 від 22.09.2024 [PERSON] неодноразово звертався з дітьми до лікаря за наданням медичної допомоги (а.с.13). З позовної заяви вбачається, що матір участі в утриманні дітей не приймає, а позивач не в змозі самостійно забезпечити дітей найнеобхіднішим. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права: Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами, внесеними Протоколом № 11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебуванні в шлюбі та у випадку його розірвання. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй "Про права дитини" від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку. Відповідно до положень ст. 1-3 Конвенції ООН "Про права дитини" в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Статтею 51 Конституції України та статтями 180, 191 Сімейного Кодексу України (далі СК України) передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» та ст. 141 СК України, батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Розірвання шлюбу між батьками чи проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 1-3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 182 СК України до обставин, які суд досліджує при визначенні розміру аліментів на дитину відносяться: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною другою ст. 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду спосіб стягнення аліментів (у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі) здійснюється за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, та змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Тобто спосіб стягнення аліментів (у частці від доходу чи у твердій грошовій сумі) здійснюється за рішення суду, але за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Таким чином суди не вправі виходити за межі позовних вимог та самостійно визначати спосіб стягнення аліментів, оскільки це буде порушенням принципу диспозитивності, визначеного ст. 13 ЦПК України. Такого ж висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 04.07.2018 № 490/4522/16-ц. Враховуючи, що діти проживають разом з батьком, а позивач наполягає на визначенні стягнення аліментів у частці від доходу, суд дійшов висновку про визначення способу стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу), матері. Сторони на підтвердження своїх доходів і матеріального стану у встановленому порядку докази суду не надали. Як і доказів на підтвердження інших обставини, що мають істотне значення, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. При визначені розміру аліментів судом враховується, що аліменти стягуються на двох дітей, які перебувають на повному утриманні батька. Відповідачка є молодою людиною, працездатного віку, розмір її доходів невідомий, інших утриманців не встановлено. Згідно ст. 191 СК аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У відповідності до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Висновки суду. Дослідивши матеріали справи, всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, надавши оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні усіх обставин справи, суд прийшов до наступних висновків. Обов`язок відповідача утримувати своїх малолітніх дітей випливає з положень діючого законодавства. При визначенні розміру аліментів суд враховує факт проживання малолітніх дітей з батьком, вік дітей, матеріальний стан позивача, вартість життя на теперішній час та необхідність здійснення витрат для забезпечення соціально-побутових потреб, розвитку, здоров`я дітей, матеріальне становище та стан здоров`я платника аліментів, яка є молодою людиною працездатного віку, інших утриманців не встановлено, а тому суд дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів є обґрунтованими, такими, що відповідають переліченим нормам закону, а тому позов слід задовольнити повністю, і стягувати з відповідача аліменти на утримання малолітніх дітей в розмірі 1/3 частки з усіх видів її заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму і не більше 10 прожиткових мінімумів для дітей відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття Доказів, які б спростовували вищевикладене, сторонами не надано. Зважаючи на вищевикладені обставини, суд вважає об`єктивним та справедливим розмір аліментів на утримання дітей сторін у вигляді 1/3 частини доходу відповідачки щомісячно, в межах позовних вимог, і таким, що відповідатиме загальновстановленому розміру аліментів на дитину при визначенні розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) батьків (ч. 5 ст. 183 СК України). Враховуючи положення ст.191 СК України стягнення аліментів слід розпочати з часу пред`явлення позову, а саме з 26.12.2024. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Позивача звільнено від сплати судового збору на підставі п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави, тому у відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідачки [PERSON] на користь держави 1211 грн. 20 коп. судового збору. На підставі ст. 141, 180, 181, 184, 191 СК України та

Outcome: approved