Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-20 00:00:00

Позивач з 31.03.1977 по теперішній час зареєстрована та фактично проживає в житловому будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади від 04.09.2024, виданим Новомиколаївською селищною радою Запорізького району Запорізької області. Листом Новомиколаївського районного споживчого товариства від 02 вересня 2024 року № 29, підтверджується те, що згідно з постановою № 15 п.2 від 24.12.1992 районне споживче товариство здійснило продаж житлової будівлі за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , та зняло з балансового обліку даний об`єкт. [PERSON] внесла в касу Новомиколаївського районного споживчого товариства оплату за житлову будівлю (будинок) в розмірі 3934 рублів, виходячи з первісної вартості, чим підтвердила приватизацію житла. На замовлення позивача фізичною особою-підприємцем [PERSON] була проведена технічна інвентаризація об`єкта нерухомого майна будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , та виготовлено електронний технічний паспорт від 02 січня 2024 року. Згідно з актом від 23 грудня 2023 року № 23/12, складеним ФОП [PERSON] , який є додатком до техпаспорту, встановлено, що станом на 23.11.2023 загальна площа житлового будинку літ. А складає 73,8 м2, житлова площа 41,0 м2. Під час проведення технічної інвентаризації 23.11.2023 самочинного будівництва, перепланування по житловому будинку літ. А не виявлено. Згідно з проведеною технічною інвентаризацією встановлено, що: - у фактичному використанні [PERSON] знаходиться 49/100 частин будинку, а саме: житлове приміщення № 1, яке складається із: коридору №1 площею 3,0 м2, кухні № 2 площею 10,2 м2, кімнати № 3 площею 11,8 м2, кімнати № 4 площею 8,4 м2, санвузлу № 5 площею 3,8 м2. Отже, у фактичному користуванні позивача знаходиться житлове приміщення загальною площею 37,2 м2, житловою площею 20,2 м2, та такі будівлі і споруди: сарай літ. Б, душ літ. К, вбиральня літ. Л, паркан № 3, водопровід № 5; - у фактичному використанні [PERSON] знаходиться 51/100 частина будинку, а саме: житлове приміщення № 2, яке складається з: коридору № 1 площею 1,9 м2, кухні № 2 площею 11,2 м2, кімнати № 3 площею 11,5 м2, кімнати № 4 площею 9,3 м2, санвузлу № 5 площею 2,7 м2, загальною площею 36,6 м2, житловою площею 20,8 м2, та такі будівлі і споруди: гараж літ. В, сарай літ. Г, сарай літ. Д, сарай літ. Е, сарай літ. Ж, навіс літ. З, водопровід № 6. - в загальному користуванні [PERSON] та [PERSON] знаходяться такі будівлі та споруди: погріб з шийкою літ.пг, паркан № 1, ворота № 2, басейн № 4. Вищенаведені обставини свідчать про фактичне використання позивачем 49/100 частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , протягом більше 30 років. \~ \~ \~ \~Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з такого. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною четвертою статті 200 ЦПК України визначено, що ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому\~статтями 206,\~207\~цього Кодексу. За приписами ст. 206 ЦПК України: позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві (ч. 1); до ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення (ч. 2); у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ч. 4). Особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом (ч. 1 ст. 344 ЦК України). Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду (ч. 4 ст. 344 ЦК України). Правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом (п. 8 прикінцевих та перехідних положень ЦК України). Фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом (ч.ч. 1, 2 ст. 345 ЦК України). З огляду на викладене, позивач добросовісно заволоділа 49/100 частинами житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , і продовжує відкрито та безперервно володіти цим майном з 31.12.1992 по теперішній час, а відтак позивачем були виконані умови, передбачені ст. 344 ЦК України, для набуття права власності на це майно за набувальною давністю. Отже, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а відтак є підставою для ухвалення судом рішення про задоволення позову. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. До позовної заяви позивачем додано квитанцію від 17.12.2024 № 52, якою підтверджується сплата ним судового збору в розмірі 2602,40 грн.Разом з цим, позивач у позовній заяві просив не стягувати з відповідача понесені ним судові витрати, а відтак, виходячи з закріпленого у ст. 13 ЦПК України принципу диспозитивності, суд дійшов висновку про можливість задоволення клопотання позивача та покладення судового збору на нього. Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі, зокрема визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже сума судових витрат, що підлягає поверненню позивачу у зв`язку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті становить: 2602,40/2 = 1301,20 грн. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: approved