Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просила видати стосовно [PERSON] обмежувальний припис, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: 1) заборонити наближатися на відстань 200 метрів до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування [PERSON] ; 2) заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 3) заборонити вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; 4) обмежити [PERSON] в спілкуванні з сином: [PERSON] , а саме: - заборонити [PERSON] перебувати в місці проживання [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] ; - заборонити [PERSON] наближатися на визначену відстань (до 200 метрів) до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування [PERSON] , [INFO] ; - заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори з [PERSON] , [INFO] , або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. В обґрунтування заяви вказала, що перебуває у зареєстрованому 10.06.1993 року шлюбі з [PERSON] , від якого мають неповнолітнього сина [PERSON] , який народився [INFO] . [PERSON] систематично її ображає та принижує, застосовує до неї фізичне насильство у вигляді побоїв та мордувань. Вона постійно потерпає від моральних знущань та принижень, неодноразово викликала поліцію. Проте кривдник не змінив своєї поведінки, та продовжує вчиняти щодо неї моральний тиск та фізичні цькування. Так, приводами для вчинення насильства щодо неї є буд-які її дії та слова. Систематичне вчинення психологічного та фізичного насильства щодо неї, інколи відбувається в присутності дитини, що мало та має негативний вплив на дитячу психіку та наносить дитині непоправні психологічні травми, оскільки дитина неодноразово ставала і стає потерпілим від психологічного насильства, як свідок домашнього насильства щодо своєї матері. Вказані дії домашнього насильства з боку [PERSON] спричиняють їй та дитині страждання та завдають значної моральної шкоди. У неї наявний стійкий острах, що [PERSON] продовжить й надалі вчиняти домашнє насильство психологічного та фізичного характеру. З метою запобігання продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, з метою недопущення настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення та дотримання найкращих інтересів дитини, які полягають у захисті її прав та інтересів на зростання у безпечному та сприятливому фізичному та психологічному середовищі, та захисті його від психологічного домашнього насильства та його подальших наслідків для її фізичного та психологічного здоров`я, від дій кривдника, вона вимушена звернутися за захистом для себе та дитини до суду із заявою про видачу обмежувального припису. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 28.01.2025 року відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження, призначено судовий розгляд на 30.01.2025 року; зобов`язано заявницю забезпечити явку [PERSON] в судове засідання; розміщено на офіційному веб сайті Судова влада оголошення для [PERSON] , запропоновано йому в строк до 30 січня 2025року надати суду свої заперечення на заяву про обмежувальний припис. В судове засідання заявниця та її представник не прибули, через Електронний Суд представником заявниці подано заяву про розгляд справи за відсутності заявниці та її представника, вимоги заяви підтримала, просила задовольнити. Явка неповнолітнього [PERSON] в судове засідання заявницею не забезпечена та суд не повідомлений про неможливість забезпечення його явки. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не прибув, за приписами ч.11 ст. 128 ЦПК України викликаний через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, яке розміщене більш ніж за 24 години до дати судового засідання. З опублікуванням 28.01.2025 р. оголошення про виклик, [PERSON] вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Будь-які інші засоби зв`язку з заінтересованою особою заявницею суду не повідомлялися. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому 10 липня 1993 року шлюбі, що підтверджено копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 10.07.1993 року. Від подружніх відносин мають неповнолітнього сина [PERSON] , який народився [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16.02.2009 року. З листа УОАЗОР ГУНП в Херсонській області від 17.12.2024 р. за №19ад/20/01/09-2024 вбачається, що на скорочений номер екстреного виклику поліції «102» від [PERSON] надійшло 4 повідомлення, а саме: -27.05.2024 р. о 14;24 год. на скорочений номер екстреного виклику поліції «102» надійшов з телефону [NUMBER] дзвінок про те, що 14.05.2024 о 20;00 год. за адресою: [ADDRESS] , її чоловік наніс тілесні ушкодження. Отримане повідомлення внесене до електронної картки «102» ІПНП (№134368050), передане у чергову частину відділення поліції №1 ХРУП, зареєстроване в ЄО за №4810, за яким 27.05.2024 року відкрито кримінальне провадження №12024232080000139 за ч. 1 ст. 125 КК України; -01.09.2024 о 18:40 годині на скорочений номер екстреного виклику поліції «102» надійшов з телефону [NUMBER] дзвінок про те, що за адресою: [ADDRESS] , її чоловік в стані алкогольного сп`яніння, погрожує фізичною розправою. Отримане повідомлення внесене до електронної картки «102» ІПНП (№174509587), передане у чергову частину відділення поліції №1 ХРУП, зареєстроване в ЄО за №8651, за результатом розгляду матеріалів складений протокол №90057 про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП України. -02.09.2024 року о 00:02 год. на скорочений номер екстреного виклику поліції «102» надійшов з телефону [NUMBER] дзвінок про те, що за адресою: [ADDRESS] , її чоловік повторно поводиться неадекватно. Отримане повідомлення внесено до електронної картки «102» ІПНП (№174619175) передано у чергову частину відділення поліції №1 ХРУП, зареєстроване в ЄО №8659, заява розглянута відповідно до Закону України «Про звернення громадян» та списана висновком до справи (№3706 від 24.09.2024). -27.09.2024\~о 18:58\~год на скорочений номер екстреного виклику поліції «102» надійшов з телефону [NUMBER] дзвінок про те, що за адресою: [ADDRESS] , її чоловік вчиняє бійку та сварку. Отримане повідомлення внесено до електронної картки «102» ІПНП (№187277069) передано у чергову частину відділення поліції №1 ХРУП, зареєстроване в ЄО №9654, заява розглянута відповідно до Закону України «Про звернення громадян» та списана висновком до справи (№4138 від 21.10.2024). Відповідно до п.1 ч.1 ст.350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно з п. 3 ч.1 ст. 350-4 ЦПК України, у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Відповідно до ч. ч. 1,2,4 ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1Закону України«Про запобіганнята протидіюдомашньому насильству»\~передбачено, що домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб (ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Пунктом 7 ч. 1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. У п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. З урахуванням змісту вищевказаних правових норм видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин і наявності ризиків. Обмежувальний припис використовується як ефективний спосіб захисту від вчинення дій з домашнього насильства, однією з характеристик якого є повторюваність. Згідно з правовими позиціями викладеними Верховним Судом, зокрема, в Постановах від 27 листопада 2019 року у справі №753/23624/18, від 09 грудня 2019 року у справі № 756/11732/18, від 18 грудня 2019 року у справі № 754/9263/19, від 14 січня 2019 року у справі № 754/6995/19, від 06 лютого 2020 року у справі № 753/8626/19, під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Звернення заявника до органів поліції самі по собі, не підтверджують факт вчинення насильства, що є необхідною умовою застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». За змістом ч. 3 ст.12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Обмежувальний припис використовується як ефективний спосіб захисту від вчинення дій з домашнього насильства, проте заявник має довести наявність підстав для видачі обмежувального припису (постанова Верховного Суду від 16 серпня 2023 року у справі №202/11119/22). Звертаючись до суду із заявою про видачу обмежувального припису, заявниця посилалась на те, що її чоловік систематично ображає та принижує її, застосовує фізичне насильство у вигляді побоїв та мордувань, інколи вчинення психологічного та фізичного насильства відбувається в присутності дитини. В той же час, доказів на підтвердження фактів вчинення [PERSON] домашнього насильства відносно заявниці [PERSON] , що має регулярний та постійний характер, яке загрожує її фізичному здоров`ю або завдає шкоди її психологічному здоров`ю, заявницею суду не надано, та матеріали справи таких не містять. Також не доведено продовження настання ризиків насильства у майбутньому у зв`язку із невчиненням щодо останнього обмежувального припису, що є її процесуальним обов`язком згідно із статтями 12, 81 ЦПК України. Долучений лист УОАЗОР ГУНП в Херсонській області від 17.12.2024 р. за №19ад/20/01/09-2024 щодо викликів поліції за період 27.05.2024 р., з 01.09.2024 р по 02.09.2024 р та 27.09.2024 р не може бути прийнято судом до уваги як єдиний доказ вчинення щодо заявниці домашнього насильства, оскільки як слідує із вказаної відповіді було відкрито кримінальне провадження та складено на кривдника матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності, в той же час, заявницею жодних відомостей щодо притягнення [PERSON] до кримінальної або адміністративної відповідальності суду не надано. Крім того, заявляючи вимоги про видачу обмежувального припису, зокрема, щодо дитини, заявницею належними, достатніми та допустимими доказами не доведено існування щодо дитини будь-якого виду домашнього насильства. Єдиного зазначення у заяві щодо присутності дитини інколи при вчиненні кривдником домашнього насильства не достатньо. Суд був обмежений вислухати думку дитини, оскільки його явка в судове засідання заявницею не забезпечена, будь-яких письмових опитувань з питання, що розглядається за участю органу опіки та піклування [PERSON] суду не надавалося. Заявницею не надано жодного доказу на підтвердження того, що на час звернення до суду з заявою про видачу обмежувального припису існує вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, оскільки у листі поліції містяться відомості про виклик поліції у вересні 2024 року, а із заявою про видачу обмежувального припису заявниця звернулася у січні 2025 року. Інших доказів на підтвердження фактів вчинення [PERSON] домашнього насильства відносно [PERSON] та [PERSON] , що має регулярний та постійний характер, яке загрожує їх фізичному здоров`ю або завдає шкоди їх психологічному здоров`ю, починаючи вересня 2024 року до дня звернення до суду з відповідною заявою, заявницею суду не надано, та матеріали справи таких не містять. Сама лише вказівка на це у заяві, не є достатньою підставою для видачі обмежувального припису. За ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки [PERSON] не надала беззаперечних доказів на підтвердження вчинення [PERSON] домашнього насильства у розумінні Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а судом не встановлено випадків домашнього насильства відносно [PERSON] та неповнолітньої дитини [PERSON] , а також ризики настання насильства у майбутньому, зіставляючи інтереси учасників справи та осіб, в право яких здійснюється втручання, суд дійшов висновку, що аргументи заявниці для виправдання втручання в життя заінтересованої особи не є достатніми. Ураховуючи наведене вище, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати слід віднести за рахунок держави. На підставі ст. 4, 9, 141, 211, 247, 263-265, 350-1, 350-8, 353, 354 ЦПК України, Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд -

Outcome: dismissed