Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-15 00:00:00

У жовтні 2021 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «СМАРТІВЕЙ ЮКРЕЙН», в особі представника Рулякова В.В., звернулось до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначено, що 17.05.2021 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Смартівей Юкрейн» було укладено договір № 790257224 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, на підставі якого відповідачем був отриманий кредит в сумі 14999,00 грн. Позивач взяв на себе зобов`язання за кредитним договором перед відповідачем, та надав відповідачу суму кредиту. Умови кредиту відповідачем не були виконані належним чином, в зв`язку з чим у відповідача утворилась прострочена заборгованість в сумі 36451,03 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 14999,00 грн, заборгованість за процентами - 21452,03 грн. Відповідач в добровільному порядку заборгованість не погашає, в зв`язку з чим позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в яком просив стягнути вказану заборгованість з відповідача, а також судовий збір та витрати на правничу допомогу. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 29.10.2021 року, у справі відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст. 174 ЦПК України визначено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до ст. ст. 174, 178 ЦПК України, відповідач не скористався своїм правом та не направив до суду відзив на позовну заяву. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 17.05.2021 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Смартівей Юкрейн» було укладено договір № 790257224 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, на підставі якого відповідачем був отриманий кредит в сумі 14999,00 грн. Згідно з вимогам ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» уся інформація про діяльність кредитодавця оприлюднена на офіційному сайті у мережі Інтернет за адресою smartiway.ua. На веб-сайті кредитодавця (www.smartiway.ua) розміщені правила надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту Товариства з обмеженою відповідальністю «Смартівей Юкрейн» у редакції від 18.03.2021 року, що діяла на дату укладення договору. Відповідно до довідки від 25.10.2021 року, позивач 17.05.2021 року перерахував на банківський рахунок позичальника [PERSON] кошти в розмірі 14999,00 грн. Доказів не отримання вказаних коштів стороною відповідача суду надано не було, як і не було надано суду доказів належного виконання відповідачем умов укладеного між сторонами кредитного договору. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 Цивільного кодексу України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 1054 зазначеного Кодексу, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно п. 1 ч. 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру. Відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За змістом ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання, ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України. Кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів на суму кредиту у розмірах і в порядку, що встановлені договором. Якщо договір не містить умови про розмір процентів, він визначається обліковою ставкою банківського процента (ставкою рефінансування), встановленою Національним банком України. У разі відсутності іншої угоди проценти виплачуються щомісяця до дня повернення суми кредиту. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не було долучено до матеріалів справи розрахунку заборгованості за нарахованими процентами, що позбавляє можливості перевірити суду правильність їх нарахування. Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за процентами - 21452,03 грн. Однак, враховуючи, що відповідач фактично отримав, використав та не повернув ТОВ «Смартівей Юкрейн» грошові кошти, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 14999,00 грн. Крім того, у позові заявляється вимога щодо стягнення з відповідача судових витрат. Позивачем надано попередній (орієнтований) розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу. На підтвердження розміру понесених позивачем витрат на правову допомогу надані Договір 12/20 про правове забезпечення підприємницької діяльності від 31 грудня 2020 року, ордер на представництво інтересів позивача ТОВ «Смартівей Юкрейн» від 27.10.2021 року, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю Рулякова В.В № 3676/10, акт прийому - передачі послуг за Договором № 12/20 про правове забезпечення підприємницької діяльності від 31.12.2020 року, платіжне доручення про сплату позивачем грошових коштів у сумі 10 000,00 грн на користь [PERSON] № 7208 від 26.10.2021 року. Відповідно до акта приймання-передачі послуг за Договором № 12/20 про правове забезпечення підприємницької діяльності від 31.12.2020 року, під час дії вказаного договору адвокатом надані адвокатські послуги: - підготовка позовної заяви про стягнення заборгованості з [PERSON] (договір кредиту №790257224 від 17.05.2021 року) - час витрачений на надання професійної правничої допомоги 5,0 год - 5000,00 грн. Відповідно до платіжного доручення № 7208 від 26.10.2021 позивач здійснив перерахунок грошових коштів у розмірі 10 000,00 грн на розрахунковий рахунок [PERSON] з призначенням платежу «оплата за дог. №12/20 про правове забезпечення підприємн. діяльн. від 31.12.2020 р., згідно акту від 26 жовтня 2021 р. процедура держзакупівлі не передбачена». Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до ч.3 ст. 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України»(Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Lavents v. Latvia» (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц). Враховуючи, що вказана справа є нескладною, обсяг реально виконаних адвокатом робіт, категорію справи, ціну позову, значення справи для сторін, відсутність публічного інтересу до справи, суд, вважає необхідним стягнути витрати на правову допомогу позивачу за рахунок відповідача в розмірі 1500,00 грн, що відповідатиме критерію реальності адвокатських витрат та розумності їхнього розміру. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених вимог у розмірі 14999,00 грн. (14999,00 грн./36451,03 грн. х 2270,00 грн. = 934,07 грн.).

Outcome: partial