Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-19 00:00:00

У жовтні 2024 року [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій зазначила, що в свідоцтві про народження її сина [PERSON] [INFO] серії [NUMBER] неправильно зазначено прізвище останнього. Заявник посилаючись на те, що відсутні документи, які підтверджують родинні відносини між нею і [PERSON] , та вона не може вирішити питання про опікунство, просить суд ухвалити рішення, яким встановити, той факт, що [PERSON] є її сином, а вона являється його матір`ю. В судове засідання заявник не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином., подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. В судовому засіданні [PERSON] щодо задоволення заяви не заперечив, повідомив що [PERSON] є його сином та заявника. Відповідно до статті 315 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд\~ вправі встановити факт\~ родинних відносин між фізичними особами, якщо такий факт має юридичне значення. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] [INFO] серії [NUMBER] батьками останнього зазначено [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] 20 лютого 1971 року укладено шлюб між « [PERSON] » та « [PERSON] », прізвища після державної реєстрації шлюбу чоловікові « [PERSON] », дружині « [PERSON] » (свідоцтво про шлюб викладене російською мовою). В паспорті громадянина України, свідоцтві про народження заінтересовану особу зазначено прізвищем [PERSON] . Відповідно до частини першої\~статті 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою\~статті 15 ЦПК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей\~55,\~124 Конституції України\~та\~статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Оскільки положення\~Конституції України\~та\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~мають вищу юридичну силу (статті\~8,\~9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб відповідно до викладеної у позові вимоги, який не суперечить закону. Такий висновок викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року в справі № 529/613/17-ц. Розгляд судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, регулюється положеннями\~статей 256-259 ЦПК України. Юридичні факти - це життєві обставини чи факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Однак не всі життєві обставини є юридичними фактами. Життєві факти (обставини) стають юридичними фактами внаслідок визнання їх такими державою і закріплення в законі. Із системного аналізу положень\~статті 293 ЦПК України,\~глави 6 розділу ІV\~ЦПК України\~слідує, що у судовому порядку підлягають встановленню юридичні факти, які мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Звертаючись із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, особа відповідно до вимог\~статті 258 ЦПК України\~вказує мету встановлення юридичного факту, яка дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи зумовлює він правові наслідки. У заяві необхідно також вказати причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, та навести докази його існування. Закон надає юрисдикції суду встановлювати факти, що мають юридичне значення, але при певних умовах: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Спір про право характеризує такий стан відносин, коли між сторонами існують певні розбіжності з приводу наявності, змісту та обсягу прав та обов`язків, здійснення яких неможливо без судового втручання (Постанова Верховного Суду від 26 січня 2022 року у справі №282/976/20). Згідно частини 2 статті 315 ЦПК України\~ у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Внесення будь-яких змін, виправлень до актових записів цивільного стану (в тому числі й до\~свідоцтва про народження) регулюється\~ Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання затверджених\~наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року №\~96/5\~(далі Правила). Відповідно до пункту 1.1. Правил внесення змін\~до актових\~записів цивільного\~стану,\~які складено\~органами державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~України,\~проводиться відділами\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції України\~(далі\~-\~відділи державної\~реєстрації актів\~цивільного стану)\~у випадках,\~передбачених чинним\~законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку. Частиною 1\~статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Заявником не надано жодних документів, які б підтверджували її звернення до відділу державної реєстрації актів цивільного стану з метою усунення розбіжностей у свідоцтві про народження [PERSON] також не надано доказів, які підтверджують перешкоди у вирішенні питання про опікунство. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed