Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-26 00:00:00

У листопаді 2024 року позивач ТОВ "ФК "Профіт Капітал" звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] , обґрунтовуючи позовні вимоги невиконанням відповідачем зобов`язань щодо повернення коштів за кредитним договором № С03.231.73383 від 28.03.2017, що укладений Публічним акціонерним товариством "Ідея Банк" (далі ПАТ "Ідея Банк") і відповідачем, внаслідок чого утворилася загальна заборгованість відповідача перед позивачем у сумі 18517,83 грн з яких: 6965,37 грн сума заборгованості за основним боргом, 11552,46 грн сума заборгованості за відсотками, 0,00 грн заборгованість за комісіями. Позивач набув право грошової вимоги за вказаним кредитним договором на підставі Договору факторингу №19/12-2023 від 19.12.2023, укладеного між ПАТ "Ідея Банк" та ТОВ "Оптіма Факторинг" та Договору факторингу №22/12-2023 від 22.12.2023, укладеного між ТОВ "Оптіма Факторинг" та ТОВ "ФК "Профіт Капітал", яку позивач просить стягнути з [PERSON] на його користь. Також за кредитним договором № С-501-010920-19-980 від 22.01.2019, укладеним між Акціонерним товариством "Ідея Банк" (далі АТ "Ідея Банк") та [PERSON] , утворилася загальна заборгованість відповідача перед позивачем у сумі 23439,06 грн з яких: 7917,76 грн сума заборгованості за основним боргом, 15521,30 грн сума заборгованості за відсотками, 0,00 грн заборгованість за комісіями. Позивач набув право грошової вимоги за вказаним кредитним договором на підставі Договору факторингу №19/12-2023 від 19.12.2023, укладеного між АТ "Ідея Банк" та ТОВ "Оптіма Факторинг" та Договору факторингу №22/12-2023 від 22.12.2023, укладеного між ТОВ "Оптіма Факторинг" та ТОВ "ФК "Профіт Капітал" яку позивач просить стягнути з [PERSON] на його користь Всього позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованості за договорами у загальному розмірі 41956,89 грн. Також позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача сплаченого позивачем при зверненні до суду судового збору 3028,00 грн та додав докази, які на його думку свідчать про понесення позивачем 14000,00 грн витрат на правничу допомогу. Просить стягнути ці витрати з відповідача. Ухвалою Семенівського районного суду Полтавської області суду від 20.11.2024 визначено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; запропоновано відповідачеві, зокрема, подати відзив на позов протягом 15 днів з дня вручення копій ухвали суду від 20.11.2024 і позовної заяви з додатками. Представник позивача М.П.Ушакевич, у позовній заяві просив здійснювати розгляд справи за її відсутності та не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с. 4). Відповідач копію ухвали суду, позовної заяви і доданих до неї документів, повістку отримав особисто 07.12.2024 за своїм зареєстрованим місцем проживання (а.с. 101, 105, 106), що є належним врученням відповідачу судової повістки і повідомлення про дату, час і місце судового засідання. 27.01.2025 відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Станом на 27.01.2025 суд не отримував відзив на позов чи будь-яких заяв, клопотань тощо від відповідача. Ураховуючи зазначені обставини суд, відповідно до ст.ст. 128, 223, 279, 280 ЦПК України, 27.01.2025 ухвалив здійснити заочний розгляд справи за відсутності представника позивача і відповідача. Вивчивши письмову заяву позивача по суті справи, надані судові докази, суд встановив таке. 28.03.2017 між ПАТ "Ідея Банк", як банком, та відповідачем [PERSON] , як клієнтом, укладено Угоду С03.231.73383 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки. Умовами угоди передбачено, зокрема, відкриття банком клієнтові поточного рахунку, випуск платіжної карти терміном 2 роки з моменту її випуску, визначення кредитної лінії у сумі 5000,00 грн, процентну ставку за користування кредитом 48,00 % річних протягом строку дії відновлювальної кредитної лінії, позовна давність визначена тривалістю 10 років, штраф 50,00 грн за кожний прострочений мінімальний платіж (а.с. 6, 7). Також між відповідачем [PERSON] та АТ "Ідея Банк" 22.01.2019 було укладено угоду № С-501-010920-19-980 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки відповідно до умов якої, банк відкрив [PERSON] поточний рахунок № [NUMBER] у гривні та надав кредит шляхом встановлення кредитної лінії по поточному рахунку з максимальним лімітом кредитної лінії у розмірі 200000,00 грн, ліміт Кредитної лінії доступний клієнту становить 10000,00 грн. Процентна ставка за користування коштами Кредитної лінії становить 24,00 % річних. Розмір обов`язкового мінімального платежу встановлюється тарифами банку. Реальна річна процентна ставка складає 127,60 %. Загальна вартість кредитної лінії складає 800,20 грн за кожні 1000,00 грн використаної кредитної лінії. Відповідач ознайомився з тарифами та основними умови\~обслуговування і кредитування, про що є відмітка у відповідній довідці (а.с.\~13). Відтак суд робить висновок про належне укладення кредитного договору С03.231.73383 від 28.03.2017 надання коштів на поточні потреби [PERSON] у ПАТ "Ідея Банк" та угоди № С-501-010920-19-980 від 22.01.2019 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки між [PERSON] та АТ "Ідея Банк". За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК)). Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі (ч. 2 ст. 10561\~ЦК). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. АТ "Ідея Банк" і ПАТ "Ідея Банк" є фінансовами банківським установами, мають право надавати кошти у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. 19.12.2023 між АТ "Ідея Банк" та ТОВ "Оптіма Факторинг" укладено Договір факторингу № 19/12-2023, відповідно до умов якого АТ "Ідея Банк" передало ТОВ "Оптіма Факторинг" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "Оптіма Факторинг" прийняло належні АТ "Ідея Банк" права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників за договором факторингу №19/12-2023 від 19.12.2023 (а.с. 57-69). 22.12.2023 між ТОВ "Оптіма Факторинг" та ТОВ "ФК "Профіт Капітал" укладено Договір факторингу № 22/12-2023, відповідно до умов якого ТОВ\~"Оптіма Факторинг" передало ТОВ "ФК "Профіт Капітал" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК "Профіт Капітал" прийняло належні ТОВ "Оптіма Факторинг" права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників за договором факторингу № 22/12-2023 від 22.12.2023 (а.с. 70-79). Згідно п. 1 ст. 512 ЦК кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК). За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч. 1 ст. 1077 ЦК). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК). Договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або\~його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги (ст. 1080 ЦК). Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж (ч.\~1\~ст.\~1082 ЦК). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на\~виконання вимоги, а\~клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані\~ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові (ч. 1 ст. 1084\~ЦК). 29.07.2024 позивач надіслав відповідачеві досудову вимогу про сплату 18517,83 грн цінним листом з описом вкладення. Листом повідомляв про набуття права вимоги за договором факторингу. Пропонував сплати борг у 30-денний строк (а.с. 47, 49). 29.07.2024 позивач надіслав відповідачеві досудову вимогу про сплату 23439,06 грн цінним листом з описом вкладення. Листом повідомляв про набуття права вимоги за договором факторингу. Пропонував сплати борг у 30-денний строк (а.с. 48, 50). Отже позивач набув право грошової вимоги за кредитним договором №\~С03.231.73383 від 28.03.2017 на підставі договору факторингу №19/12-2023 від 19.12.2023, укладеного між ПАТ "Ідея Банк" та ТОВ "Оптіма Факторинг" та на підставі договору факторингу №22/12/2023 від 22.12.2023, укладеного між ТОВ "Оптіма Факторинг" та ТОВ "ФК "Профіт Капітал". Також позивач набув право грошової вимоги за угодою № С-501-010920-19-980 від 22.01.2019 на підставі договору факторингу №19/12-2023 від 19.12.2023, укладеного між АТ "Ідея Банк" та ТОВ "Оптіма Факторинг" та на підставі договору факторингу №22/12/2023 від 22.12.2023, укладеного між ТОВ "Оптіма Факторинг" та ТОВ "ФК "Профіт Капітал". Заборгованість [PERSON] за кредитним договором №\~С03.231.73383 від 28.03.2017 станом на 19.12.2023 не погашена і складається з заборгованості по основному боргу\~6965,37 грн, заборгованість за відсотками\~11552,46 грн, сума заборгованості всього\~18517,83 грн. Заборгованість [PERSON] за кредитним договором № С-501-010920-19-980 від 22.01.2019 станом на 19.12.2023 не погашена і складається з заборгованості по основному боргу\~7917,76 грн, заборгованість за відсотками\~15521,30 грн, сума заборгованості всього\~23439,06 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судові не надано доказів щодо неправильності або необґрунтованості складеного позивачем розрахунку. Ураховуючи зазначене, оцінивши докази, суд робить висновок що відповідачем порушено права позивача у частині неналежного виконання зобов`язань за двома кредитними договорами №С03.231.73383 від 28.03.2017 і № С-501-010920-19-980 від 22.01.2019 відповідач має заборгованість перед позивачем за кожним із цих вказаних договорів і позов підлягає повному задоволенню. За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати 3028,00 грн судового збору (а.с. 5). Згідно договору про надання правничої допомоги № 02-24 від 01.07.2024, додаткової угоди № 1/1 до договору про надання правничої допомоги № 02-24 від 01.07.2024, акту прийому-передачі реєстру боржників № 1 від 01.07.2024, акту прийому-передачі № 1 наданої правової допомоги від 05.09.2024, позивачеві ТОВ "ФК "Профіт Капітал" правову допомогу у цій справі надавало Адвокатське об`єднання "Правовий курс". Усього сплачено 14000,00 грн винагороди. Адвокат М.П.Ушакевич є працівником зазначеного адвокатського об`єднання (а.с. 80-93). Відповідно до ст. 15 ЦПК учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК). За змістом ч.ч. 1-4 ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1)\~розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірними із: 1)\~складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2)\~часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно із ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Водночас вказані положення ст. 137 ЦПК не відхиляють можливість і не знімають із суду обов`язок застосувати принципи пропорційності, розумності та співмірності під час вирішення відповідних питань. Відповідно до ч.ч. 2, 3, 8, 9 ст. 141 ЦПК інші судові витрати (окрім судового збору), пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2)\~у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Додаткова Постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020, справа №\~755/9215/15-ц, зазначила, що ЦПК передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3)\~розумність їх розміру, з урахуванням складності\~справи та фінансового стану учасників справи. За змістом ст.ст. 10, 11, 12, 13 ЦПК в узагальненому вигляді випливає, що при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у рішенні від 23.01.2014 у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (§ 268). Крім цього, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. У рішенні від 28.11.2002 ЄСПЛ у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved