Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-19 00:00:00

27 вересня 2024 року до Комсомольського міського суду Полтавської області надійшов позов [PERSON] , в якому прохає шлюб укладений з відповідачем [PERSON] 11 січня 1997 року у Озерянській сільській раді Кобеляцького району Полтавської області, актовий запис № 1-розірвати; після розірвання шлюбу її прізвище залишити « [PERSON] »; стягнути з відповідача на її користь судовий збір у розмірі 1211,20 грн. Позов обґрунтований тим, що у їхньому шлюбі народилися спільні діти - донька [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Вони проживали спільно однією сім`єю, вели спільне господарство. На даний час шлюбні стосунки вони не підтримують. На протязі останніх трьох років їхнього спільного проживання, як подружжя, між ними почалися скандали. Їхнє сімейне життя поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. На даний час кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи між ними постійно виникають сварки. Відповідач не розуміє сутності проблем, які виникають у їхній сім`ї, не здатний підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї. Вона неодноразово намагалася вирішити їхні особисті сімейні проблеми, але ніяких результатів це не дало. В сімейних стосунках нічого не змінилося, поведінка відповідача також не змінилася. За таких обставин збереження подружніх відносин з відповідачем є неможливим та суперечать її інтересам. Їхні з відповідачем спільні діти повнолітні, але розірвати шлюб органом державної реєстрації актів цивільного стану за заявою подружжя немає можливості тому, що відповідач категорично заперечує з`являтися до органу ДРАЦС, писати спільну заяву про розірвання шлюбу. Майнових спорів між ними немає. Заходи досудового врегулювання спору, проводилися, але бажаних результатів це не дало, відповідач відмовився розірвати шлюб шляхом подання спільної заяви в органи ДРАЦС, що створює перешкоду для розірвання шлюбу в позасудовому порядку. Заходи забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви не здійснювалися. Ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 18 листопада 2024 року цивільну справу передано за підсудністю Кобеляцькому районному суду Полтавської області. Відповідно повідомлення виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями 16.12.2024 справу передано на розгляд головуючому судді Макарчуку С.М. Ухвалою від 19 грудня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 20 січня 2025 року. Відповідач правом надання відзиву не скористався. У судове засідання 20 січня 2025 року сторони не з`явилися. До суду за вх. № 746 від 20.01.2025 надійшла письмова заява, відповідно до якої позивачка прохає розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує та прохає задовольнити. До суду за вх. № 747 від 20.01.2025 надійшла письмова заява [PERSON] , відповідно до якої останній прохає справу розглянути за його відсутності, позов визнає в повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. За змістом речення 2 ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що з 11 січня 1997 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований Озерянською сільською радою Кобеляцького району Полтавської області, актовий запис № 1, свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] від 11.01.1997 (а.с.7). Від цього шлюбу сторони мають двох дітей доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , які є повнолітніми. Відомостей про існування спору про поділ майна чи визначення місця проживання дітей позовна заява не містить. Розірвати шлюб через органи державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки відповідач категорично заперечував з`являтися до органу ДРАЦС, писати спільну заяву про розірвання шлюбу. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки в цьому конкретному випадку, це суперечило б інтересам щонайменше позивачки, яка не хоче продовжувати подружні стосунки з відповідачем та миритися категорично не бажає. Спір між сторонами виник із сімейних правовідносин та його вирішення регулюється нормами сімейного законодавства. Згідно з положеннями статті 51 Конституції України та статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (стаття 110 Сімейного кодексу України). Частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України визначено, що підставою припинення шлюбу є його розірвання. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України). Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, миритися з відповідачем категорично не бажає, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати, так як сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу є неможливим. Позивачка прохає залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З квитанції про сплату судового збору № 0.0.3910020041.1 від 27.09.2024 встановлено, що позивачкою при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір в розмірі 1211 гривень 20 копійок (а.с.1). Враховуючи вищезазначене та у зв`язку із визнанням позову, судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача у справі на користь позивача у розмірі, визначеному ст. 142 ЦПК України, тобто 50 відсотків, повернувши позивачці решту 50 відсотків судового збору.

Outcome: approved