Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-19 00:00:00

Підстава позову (позиція позивача): Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором №45817-02/2023 в розмірі 40 160,00 грн. та понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач покликався на те, що 28.02.2023 між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] був укладений кредитний договір №45817-02/2023 на умовах строковості, зворотності, платності, із зобов`язанням клієнта повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п.7 Кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін. 03.07.2023 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «Стар Файненс Груп» укладено договір факторингу №3072023, відповідно до якого ТОВ «Стар Файненс Груп» стало Новим кредитором в зобов`язаннях, що виникли із Основних договорів та отримало права вимоги за зобов`язанням за Основними договорами, в тому числі права грошових вимог до Боржників по сплаті боргу за Основними договорами, строк платежу за якими настав, а також вимоги по Основним договорам, які виникнуть в майбутньому, з моменту підписання сторонами Акту приймання-передачі відповідно до додатку №2 до цього Договору. 27.10.2023 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №27102023 відповідно до якого ТОВ «Стар Файненс Груп» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «ФК «Інвеструм» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до витягу з реєстру боржників до Договору факторингу №27102023 від 27.10.2023, ТОВ «Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 40 160,00 грн, з яких: 10 800,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 29 360,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Так, після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, [PERSON] не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості, ні на рахунок ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», ні на рахунок попереднього кредитора. У відповіді на відзив, представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» - Покас В.С. зазначила, що відповідачем укладено договір щодо отримання кредитних коштів, а саме договір про надання фінансового кредиту № №45817-02/2023 від 28.02.2023, який підписано одноразовим ідентифікатором W636. Клієнт здійснює оформлення кредиту шляхом заповнения Заявки на отримання кредиту на Сайті Товариства, обов`язково вказуючи всі дані, зазначені в заявці як обов`язкові для заповнення. Клієнт обирає персональний логін і пароль для входу в Особистий Кабінет. При підписанні документів на телефонний номер Клієнта, направляється повідомлення з одноразовим ідентифікатором у вигляді коду, який Клієнт зобов`язаний ввести на веб-сторінці. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором як аналог власноручного підпису є підтвердженням особи Клієнта. Електронні правочини оформляються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документу. Законом України «Про захист прав споживачів» передбачено право споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладеного кредитного договору протягом 14 днів з моменту отримання копії примірника договору, проте реалізація вказаного права споживача і припинення дії кредитного договору можлива при дотриманні споживачем трьох умов, передбачених законом, а саме: подача письмового повідомлення кредитодавцю про відмову від кредитного договору в строки, встановлені законом; одночасного/разом з відкликанням згоди/ повернення виданого кредиту або отриманого товару по договору; сплати нарахованих процентів, які були нараховані банком за весь час користування грошовими коштами. Проте, відповідач правом споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладеного кредитного договору протягом чотирнадцяти днів з моменту отримання копії примірника договору не скористався. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредити та позики, строк та умови користування коштами, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення договорів в електронній формі, на погоджених умовах шляхом підписання Договорів за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що спростовує доводи відповідача викладені у відзиві на позовну заяву. Представник позивача зауважила, що від первісного кредитора ТОВ «Інвеструм» було отримано детальний розрахунок заборгованості за укладеним договором, з якого вбачається, що всі нараховані відсотки нараховувалися первісним кредитором відповідно до умов укладеного договору. Згідно з умовами Договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених Договором. Підписавши договір відповідач посвідчив свою обізнаність та згоду з його умовами, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їх внутрішній волі, правочин вчинено в формі, встановленій законом, та він був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлений ним, а саме отримання кредитних коштів позичальником, що і було здійснено сторонами. Відповідач з власної ініціативи звернувся за отриманням кредиту до вільно обраної ним фінансової установи, отримавши від останньої всю передбачену законодавством інформацію перед укладанням договору. Розрахунок заборгованості за Договором завірений належним чином та направлений до суду, жодним чином не суперечить положенням ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», містить: суму заборгованості по кредиту, по сплаті процентів, комісійної винагороди, пені, а також загальний розмір заборгованості. Відповідач розрахунок заборгованості належними та допустимими доказами не спростував, не надав власний розрахунок наявної заборгованості, в цілому заперечивши позовні вимоги. При цьому позивач не здійснював жодних додаткових нарахувань і не застосовував жодних штрафних санкцій до боржника. Щодо доказів, які підтверджують надання (перерахування) коштів відповідачу представник позивача зазначила, що перерахування коштів на платіжну карту відповідача за укладеним договором було безпосередньо здійснено оператором онлайн-послуг платіжної інфраструктури, які не здійснює операцій з готівковими грошима, а перекази коштів здійснюються виключно у безготівковій формі, видаткові касові ордери на суму переказу не здійсдаються. Також умовами угод з банками-екваєрами, від яких фактично надходять на картки клієнтів кошти до переказу, передбачено надходження від Компанії загальних сум поповнення карток за визначений період, а не сум окремих транзакцій, в зв`язку з цим виділення транзакції як окремого платежу із зазначенням призначення у банківській виписці не є можливим. Позивач не є банківською установою, а отже на підтвердження зарахування кредитних коштів по кредитному договору перерахованих відповідачу на його банківську картку ТОВ «ФК «ЄАПБ» не може надати жодної інформації. Докази щодо отримання відповідачем кредитної картки, та докази про строк її дії, згідно з ст.60 Закону України «Про банки і банківську діяльність», інформація про операції, проведені на користь чи за дорученням клієнта є банківською таємницею. Відповідач, як тримач карти банку на які було перераховано кредитні кошти за всіма вищевказаними кредитними договорами може власноруч отримати виписки по рахунку для підтвердження та/або спростування факту перерахування кредитних коштів по вищенаведеному Договору. При цьому, відповідачем факт отримання грошових коштів за Кредитним договором в відзиві не спростовується належними доказами. Щодо відступлення права вимоги, представник позивача зазначила 27.10.2023 між між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 27102023, у відповідності до умов якого ТОВ «Стар Файненс Груп» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Стар Файненс Груп» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 40 160,00 грн. При цьому, законодавстві України не передбачено обов`язку нового кредитора мати письмове підтвердження відправлення чи отримання боржником повідомлення про відступлення права вимоги. У звязку із вищенаведеним, просить позовні вимоги задоволити. В судове засідання представник позивача Покас В.С. не з`явилася, у відповіді на відзив від 29.10.2024 просить розгляд справи проводити у відсутності представника позивача, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутності на підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України. Позиція відповідача: 21.10.2024 представник відповідача - адвокат Волоховський О.І. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що дійсно відповідачем було отримано кредит та внаслідок тяжкого матеріального становища ним не було повернуто заборгованість за тілом кредиту та нараховані відсотки за користування кредитом. Відповідач визнає позов в частині тіла кредиту та не визнає борг за відсотками. Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» доповнено Цивільний кодекс новими положеннями, відповідно до яких у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 Цивільного кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Також встановлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Щодо нарахованих відсотків, то 3.2% у день за користування кредитними коштам та згідно умов п. 4.9 та 4.10 Даного Договору передбачено, що річна реальна процентна ставка на дату укладання цього Договору складає один 912,50% відсотків, що не відповідає діючому законодавству. Зокрема, п.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування», який був змінений 22.11.2023 передбачає розмір денної процентної ставки не вище 1%. Крім цього, позивачем не надано жодного розрахунок нарахування відсотків за користування кредитом, які він просить стягнути з відповідача, за який саме період з розбивкою по місяцях, можливо і по роках, які саме щоденні відсотки ним було взято для нарахування боргу по відсотках. В зв`язку із наведеним просить змешити суму боргу за кредитним договором та стягнути 10 800,00 грн., в решті позову відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча неодноразово повідомлявся про розгляд справи, рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення повернулися на адресу суду 18.06.2024, 17.01.2025 з відміткою «вручено», 22.10.2024, згідно довідки Укрпрошти, з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Крім того, про призначення судового засідання на 23.10.2024 відповідача повідомлялось шляхом здійснення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України про виклик відповідача в судові засідання на підставі ст. 128 ЦПК України. Представник відповідача - адвокат Волоховський О.І. в судовому засіданні просить позов задоволити частково та стягнути з відповідача заборгованість за тілом кредиту, з підстав вказаних у відзиві на позовну заяву, в задоволені решти позову відмовити. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі. Ухвалою судді від 27.05.2024 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 27.11.2024 задоволено клопотання представника відповідача про витребування доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч. 1 ст. 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені певні обставини. З договору про надання фінансового кредиту №45817-02/2023 від 28.02.2023, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] вбачається, що предмет даного договору полягає у наданні [PERSON] фінансового кредиту у розмірі 10 800,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, який клієнт зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Кредит надається строком на 25 днів (до 24.03.2023), за користування кредитом відповідач сплачує товариству 292,0% річних від суми кредиту в розрахунку 0,80% на добу. Згідно з п. 4.3 Договору, у разі, якщо Клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в п. 1.2 цього Договору та/або в Додатках до цього Договору, проценти передбачені в п.2.3 цього Договору продовжують нараховуватися за кожен день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 180 календарних днів, починаючи з першого дня прострочення виконання цього договору /а.с.6-9/. З додатку №1 до договору про надання фінансового кредиту №45817-02/2023 від 28.02.2023 вбачається, що згідно графіку розрахунку за період з 28.02.2023 по 24.03.2024 сума кредиту за договором становить 12 960,00 грн., проценти за користування кредитом становлять 2 160,00 грн., загальна вартість кредиту - 10 800,00 грн. /а.с.10/. Згідно з паспортом кредиту, сума кредиту становить 10 800,00 грн.; строк кредитування - 25 днів; процентна ставка, відсотків річних: 0,80% на день - середньоденний розмір процентів за користувания позикою, акційний (292,00% річних), 2,50% на день середньоденний розмір процентів за користування позикою, базовий (912,50% річних), 2,50% на день базова процентна ставка за позикою (912,50% річних).Позикодавець надає Позичальнику можливість сплати процентів за користування позикою на акційних умовах виключно за умови належного виконання Позичальником зобов`язань за укладеним Договором. У випадку недотримання Позичальником умов сплати процентів за користування позикою на акційних умовах, за Договором застосовується базова процентна ставка на позику. Проценти за користування позикою нараховуються до дня повернення позики включно /а.с.11/. З заявки від 27.03.2023 вбачається, що [PERSON] звернувся до директора ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» з заявою, в якій просив відстрочити виконання зобов`язання за договором про надання фінансового кредиту №45817-02/2023 від 28.02.2023 на 10 днів, на підставі якої між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] укладено Додаткову угоду до договору про надання фінансового кредиту №45817-02/2023 від 28.02.2023, якою виконання зобов`язання відстрочено на 10 днів, тобто до 05.04.2023, сума заборгованості становить 16 860,00 грн. /а.с.12/. Згідно з листом ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» за вих. №45817-02/2023-001 від 10.07.2023, [PERSON] повідомлено про відступлення права вимоги по кредитному договору №45817-02/2023 від 28.02.2023 на користь ТОВ «Стар Файненс Груп» /а.с.13/. Згідно з листом ТОВ «Стар Файненс Груп» за вих. №45817-02/2023-002 від 30.10.2023, [PERSON] повідомлено про відступлення права вимоги по кредитному договору №45817-02/2023 від 28.02.2023 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» /а.с.14/. Згідно з договором факторингу №3072023 від 03.07.2023, укладеного між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм», ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» передало ТОВ «Стар Файненс Груп», а ТОВ «Стар Файненс Груп» прийняло та зобов`язалося оплатити ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм`права вимоги за грошовими зобов`язаннями за кредитними договорами, укладеними між боржниками та ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» /а.с.15-16/. Згідно з актом приймання-передачі реєстру боржників від 03.072023 за договором факторингу №3072023 від 03.07.2023, ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» передало, а ТОВ «Стар Файненс Груп» прийняло реєстр боржників /а.с.18/. Згідно з договором факторингу №27102023 від 27.10.2023, укладеного між ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Стар Файненс Груп», ТОВ «Стар Файненс Груп» передає (відступає) позивачеві ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Стар Файненс Груп» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників до договору /а.с.18-19/. Згідно з актом прийому-передачі реєстру боржників від 27.10.2023 за договором факторингу №27.10.2023, ТОВ «Стар Файненс Груп» передало, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло реєстр боржників /а.с.20/. Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу №27102023 від 27.10.2023, сума заборгованості відповідача [PERSON] за кредитним договором №45817-02/2023 становить 40 160,00 грн. з яких: 10 800,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 29 360,00 грн. - сума заборгованості за відсотками /а.с. 21/. Згідно з розрахунком заборгованості, наданого ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», заборгованості за кредитним договором №45817-02/2023 від 28.02.2023, боржника [PERSON] , станом на 31.03.2023 складає 40 160,00 грн /а.с.22/. Згідно з детальним розрахунком заборгованості боржника [PERSON] , заборгованості за кредитним договором №45817-02/2023 від 28.02.2023 становить 40 160,00 грн., з яких: 10 800,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 29 360,00 грн. - сума заборгованості за відсотками /а.с.69-70/. Згідно з реєстром боржників до договору факторингу №27102023 від 27.10.2023 ТОВ, «Стар Файненс Груп» відступає ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги до боржників, в тому числі до [PERSON] заборгованість за кредитним договором №45817-02/2023 від 28.02.2023 в розмірі 40 160,00 грн. з яких: 10 800,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 29 360,00 грн. - сума заборгованості за відсотками /а.с. 78-79/. Норми права, які застосовує суд при вирішенні спірних правовідносин. За змістом ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, з-поміж іншого, договори та інші правочини. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно із ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У свою чергу системний аналіз статей 524-526, 533-535 ЦК України дає підстави стверджувати про те, що грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Порушенням зобов`язання, як встановлено у ч. 1 ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч. 1ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому ЦК України та ГК України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному у ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним у ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому у ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому у ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно зі ст. 10 Закону України «Про електронну комерцію», електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначений Порядок укладення електронного договору. Зокрема, відповідно до ч. 3 цієї статті, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно ч. 4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Частиною 6 цієї статті передбачено шляхи надання відповіді особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт), до яких відноситься: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. На підставі абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. З урахуванням викладеного вмотивування суд дійшов висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.205,207 ЦК). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються у договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно із ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України, якою регламентовано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Мотивована оцінка доказів, наданих сторонами та висновки суду за результатами позову. Судом встановлено, що на підставі договору про надання фінансового кредиту №45817-02/2023 від 28.02.2023, який укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] , відповідачу було надано фінансовий кредит в сумі 10 800,00 грн. шляхом перерахування коштів на банківську картку, вказану відповідачем, а відповідач зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування грошовими коштами. Сторони погодили розмір процентів за користування кредитом та порядок їх нарахування. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту до дня повного погашення заборгованості за кредитом включно. Зазначений договір укладений між сторонами дистанційно в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. 03 липня 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ТОВ «Стар Файненс Груп» укладено договір факторингу №3072023, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» передало ТОВ «Стар Файненс Груп», а ТОВ «Стар Файненс Груп» прийняло та зобов`язалося оплатити ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» права вимоги за грошовими зобов`язаннями за кредитними договорами, укладеними між боржниками та ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм». В свою чергу, 27 жовтня 2023 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №27102023, відповідно до якого ТОВ «Стар Файненс Груп» передає (відступає) позивачеві ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Стар Файненс Груп» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників до договору. Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу №27102023 від 27.10.2023, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 40 160,00 грн., В судовому засіданні встановлено, що відповідач не заперечує факту укладення кредитного договору та отримання за ними кредитних коштів, проте, відповідач не погоджується з нарахуванням процентів за користування кредитними коштами. Окрім цього, отримання кредитних коштів відповідачем підтверджується відповіддю АТ КБ «Приватбанк» з якої вбачається, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано картку, на яку 28.02.2023 перераховано грошові кошти в сумі 10 800,00 грн., що підтверджується долученою випискою за період з 28.02.2023 по 08.03.2023 /а.с.92/. Що стосується нарахування відсотків за вказаним договором слід зазначити наступне. Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року (провадження №14-154цс18) та від 31 жовтня 2018 року (провадження № 14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18.01.2022 року (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). Договір про надання фінансового кредиту №45817-02/2023 від 28 лютого 2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] укладений строком на 25 днів, тобто до 24 березня 2023 року. Пунктом 1.3. передбачено, що за користування кредитом клієнт сплачує товариству 292% річних від суми кредиту в розрахунку 0,80 % (процентів) на добу. Додатковою угодою від 27.03.2023 до Договору про надання фінансового кредиту №45817-02/2023 від 28 лютого 2023 року, сторони погодили відстрочити виконання зобов`язання на 10 днів, тобто до 05.04.2023. У відповідності до п.4.3 вказаного договору, у разі, якщо клієнт не повернув кредит в строк зазначений в п.1.2. цього договору та/або в додатках до цього договору, проценти передбачені в п.2.3. цього договору продовжуються нараховуватись за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 180 (сто вісімдесяти) календарних днів, починаючи з першого дня прострочення виконання умов договору. Таким чином, нарахування відсотків за кредитним договором №45817-02/2023 від 28.02.2023 здійснювалося у межах строків, передбачених його умовами. Розмір заборгованості за процентами підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором №45817-02/2023 від 28.02.2023, долученим до матеріалів справи /а.с.70-71/. З огляду на вищевикладене, посилання відповідача про нарахування непропорційно великої суми відсотків за користування кредитами є хибними. Таким чином, враховуючи наведене суд дійшов висновку що позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають до задоволення. Відтак, з відповідача на користь позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» підлягає до стягнення заборгованість в розмірі 40 160,00 грн., з яких: 10 800,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 29 360,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Розподіл судових витрат. Згідно зі ст.141 ЦПК України при задоволенні позовних вимог з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір. У зв`язку з наведеним, слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 3 028 грн., який підтверджено платіжною інструкцією №64287 від 12.04.2024.

Outcome: approved