Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-15 00:00:00

[PERSON] , місце проживання: [ADDRESS] , в особі представника [PERSON] , [ADDRESS] , звернувся до суду з позовною заявою до комунального підприємства «Київпастранс», місцезнаходження: 04070, м.Київ, Набережне шосе, буд.2, в якій просить суд визнати незаконним та скасувати наказ філії комунального підприємства «Київпастранс» Автобусний парк №8 від 16.05.2024 року «Про визнання наказу від 20.04.2022 №86/ВК таким, що втратив чинність» №134/ВК; визнати незаконний та скасувати наказ філії комунального підприємства «Київпастранс» Автобусний парк №8 від 05.06.2024 року №155/ВК «Про звільнення [PERSON] таб.№5021» та поновити на роботі [PERSON] ; стягнути з комунального підприємства «Київпастранс» середній заробіток за час вимушеного прогулу без урахування нарахувань на заробітну плату, з підстав незаконного звільнення. Як на підставу позовних вимог послався на наступне. [PERSON] працює слюсарем з ремонту колісних транспортних засобів 3 розряду в філії КП «Київпастранс» Автобусний парк №8. 10 квітня 2022 року позивачем з командиром добровольчого формування [INFO] укладено контракт добровольця територіальної оборони, за умовами якого доброволець бере на себе зобов`язання, зокрема, виконувати завдання територіальної оборони в межах відповідної територіальної громади протягом строку дії контракту, відповідно до вимог визначених Законом України «Про основи національного спротиву», Положення про добровольчі формування територіальних громад, затверджене Постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 №1449. Згідно наказу від 20.04.2022 №86/ВК філії КП «Київпастранс» Автобусний парк №8, [PERSON] відповідно до ч.1 ст.119 КЗпП України, з 10.04.2022 у зв`язку з виконанням обов`язків добровольця територіальної оборони увільнений від роботи зі збереженням місця роботи, посади і середнього заробітку на період виконання таких обов`язків, на підставі контракту добровольця територіальної оборони від 10.04.2022. Після укладення контракту [PERSON] виконує обов`язки добровольця територіальної оборони безоплатно, згідно з умовами контракту. Будучи увільненим від роботи, він з 20.04.2022 року по 18.07.2022 року отримував за місцем роботи середній заробіток. Відповідно до рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 18.01.2024 у справі №579/1072/24 на користь [PERSON] стягнуто з КП «Київпастранс» середній заробіток з 19.07.2022 по травень 2023 року у сумі 193 128 грн. Згідно наказу №134/ВК від 16.05.2024 «Про визнання наказу від 20.04.2022 №86/ВК таким, що втратив чинність», у зв`язку з виробничою необхідністю у кваліфікованих робітниках для ремонту і обслуговування рухомого складу Автобусного парку №8, наказано вважати наказ №86 від 20.04.2024 про увільнення [PERSON] таким, що втратив чинність та зобов`язано [PERSON] приступити до виконання своїх посадових обов`язків з 01 червня 2024 року. Наприкінці травня 2024 року [PERSON] отримав від філії КП «Київпастранс» Автобусний парк №8 повідомлення про необхідність стати до роботи, датоване 17 травня 2024 року №198, за змістом якого повідомлялось про необхідність з`явитись [PERSON] на робоче місце 01.06.2024 для виконання своїх посадових обов`язків та у разі відсутності на робочому місці 01 червня 2024 попереджалось про наступне звільнення з займаної посади за відсутність на роботі без поважних причин протягом одного робочого дня згідно п.4 ст.40 КЗпП України. 29.05.2024 позивач надіслав директору філії повідомлення про неможливість з`явитись на робоче місце 01.06.2024 для виконання своїх посадових обов`язків у зв`язку з несенням служби у Добровольчому формуванні територіальної оборони Кролевецької міської територіальної громади №1 «Тризуб» та просив відновити дію наказу №86/ВК від 20.04.2022 «Про увільнення від роботи». До цього листа була додана довідка ДФТО Кролевецької міської територіальної громади №1 «Тризуб» від 28.05.2024 №193 про перебування [PERSON] на службі та виконання важливих завдань безпеки і оборони Кролевецької міської територіальної громади. Даний лист роботодавець отримав 03.06.2024. Відповідно до наказу директора філії КП «Київпастранс» Автобусний парк №8 від 05.06.2024 №155/ВК «Про звільнення [PERSON] таб.№5021», звільнено [PERSON] , слюсаря з ремонту колісних транспортних засобів, за прогули без поважних причин, що мали місце з 03 червня 2024 року по 05 червня 2024 року, згідно з п.4 ст.40 КЗпП України. Підставою зазначено акт за результатами службового розслідування та згода профспілкового комітету на звільнення, витяг з протоколу №4 від 05.06.2024. Наказ про звільнення [PERSON] отримав засобами поштового зв`язку 17.06.2024. Вважає звільнення незаконним та таким, що порушує його право на працю, просив поновити його на роботі, відновити дію безпідставно скасованого наказу №86/ВК від 20.04.2022 «Про увільнення від роботи» та просив стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу. Відповідач направив на адресу суду відзив на позовну заяву, за змістом якого посилається на таке. Оскільки позивач після ухвалення рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 18.01.2024 у справі №579/1072/24 рішення суду в частині поновлення на роботі, на думку відповідача, не виконав, так як самостійно до роботи не став, 16.05.2024 роботодавцем, враховуючи виробничу необхідність, було видано наказ №134/ВК про визнання наказу від 20.04.2022 №86/ВК (про увільнення [PERSON] ) таким, що втратив чинність, та наказано останньому стати до роботи з 01.06.2024, про що направлено на адресу проживання відповідне повідомлення від 17.05.2024 №198 та завірену належним чином копію наказу, які позивач отримав 21.05.2024, що підтверджується роздруківкою за трекномером 0411957352480 з офіційного сайту АТ «Укрпошта». При цьому 29.05.2024 позивач дійсно направив на адресу філії лист з довідкою, в якому повідомив про неможливість стати до роботи у зв`язку з несенням служби у ДФТГ Кролевецької міської ТГ №1 «Тризуб». Однак, оскільки 1 та 2 червня 2024 року були вихідними, то відповідно 03.06.2024 в.о. головного інженера [PERSON] повідомив керівництву доповідною запискою про відсутність на роботі [PERSON] 03.06.2024. На підставі доповідної 03.06.2024 керівник філії видав наказ №102 про створення комісії щодо з`ясування причин відсутності на робочому місці [PERSON] , і вказаною комісією зафіксовано відсутність [PERSON] на робочому місці в період з 3 по 5 червня 2024 року, про що складено відповідні акти. Крім того, 05.06.2024 первинною профспілковою організацією АП №8 на засіданні комітету прийнято рішення про надання згоди на звільнення [PERSON] на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП за прогул. 05.06.2024 за результатами перевірки комісією також складено акт, з якого вбачається, що [PERSON] має повну можливість поєднувати основну роботу з чергуваннями в ДФТГ, а відтак з 3 по 5 червня 2024 року останній вчинив прогул без поважних причин. Крім того, комісією взято до уваги рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 18.01.2024 у справі №579/1072/24, яким [PERSON] поновлено на роботі та допущено до негайного виконання дане рішення в цій частині, однак, останній його не виконав у добровільному порядку. 05.06.2024 керівником філії видано наказ №155/ВК про звільнення [PERSON] на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП та цього ж дня бухгалтерією проведено остаточний розрахунок.13.06.2024 відділом кадрів на адресу позивача направлено повідомлення про його звільнення від 12.06.2024 №248, завірену належним чином копію наказу про звільнення та розрахунковий листок, яке позивач отримав 17.06.2024, що підтверджується роздруківкою за трекномером 0411957376711 з офіційного сайту АТ «Укрпошта». За таких обставин, вважає очевидним, що викладені у позовній заяві вимоги Позивача є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні, посилаючись на неправомірність звільнення позивача, натомість представник відповідача наполягав на тому, що позивач протиправно не виконав рішення суду про поновлення на роботі та не став добровільно до роботи. Інші дії роботодавця вважав такими, що виконані у відповідності до вимог чинного законодавства та з дотриманням визначеної трудовим законодавством процедури звільнення, тому просив у задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] прийнятий на роботу до філії Комунального підприємства «Київпастранс» Автобусного парку №8 згідно наказу №121/ВК від 24.07.2015 року на посаду слюсаря з ремонту автомобілів 5 розряду до ремонтної майстерні (а.с.31 зворот). 10 квітня 2022 року [PERSON] уклав контракт добровольця територіальної оборони з командиром добровольчого формування Кролевецької тиериторіальної громади №1 [PERSON] (а.с.15-16). При цьому за змістом контракту, укладеного за формою, затвердженою наказом Міністерства оборони України №84 від 07.03.2022 року, контракт укладено «на час виконання державних та/або громадських обов`язків», за змістом контракту (абз.3 п.1) доброволець добровільно бере на себе зобов`язання виконувати державні та/або громадські обов`язки в інтересах Українського народу. Контракт укладено строком на три роки. Наказом по філії Комунального підприємства «Київпастранс» Автобусний парк №8 № 86/ВК від 20.04.2022 року [PERSON] , т.5021 слюсаря з ремонту колісних транспортних засобів 3 розряду з 10.04.2022 року увільнено від роботи у зв`язку з виконанням обов`язків добровольця територіальної оборони зі збереженням місця роботи, посади і середнього заробітку на період виконання таких обов`язків на підставі ч.1 ст.119 КЗпП України (а.с.7). Відповідно до рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 18.01.2024 у справі №579/1072/24 на користь [PERSON] стягнуто з КП «Київпастранс» середній заробіток з 19.07.2022 по травень 2023 року у сумі 193 128 грн. (а.с.33-35). За змістом третього абзацу рішення вказано «допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць», в той же час резолютивна частина вказаного рішення не містить ухвалених судом вирішених питань щодо поновлення на роботі. Згідно з копією доповідної записки від 16.05.2024, в.о.головного інденера [PERSON] повідомляв директора Автобусного парку №8 про те, що не вистачає кваліфікованих робітників для ремонту та обслуговування рухомого складу, а саме автобусів Mercedes, Iveco, DAF, та просив поновити на роботі [PERSON] (а.с.35 зворот). Згідно наказу №134/ВК від 16.05.2024 «Про визнання наказу від 20.04.2022 №86/ВК таким, що втратив чинність», у зв`язку з виробничою необхідністю у кваліфікованих робітниках для ремонту і обслуговування рухомого складу Автобусного парку №8, наказано вважати наказ №86 від 20.04.2024 про увільнення [PERSON] таким, що втратив чинність та зобов`язано [PERSON] приступити до виконання своїх посадових обов`язків з 01 червня 2024 року (а.с.17). Згідно повідомлення про необхідність стати до роботи від 17 травня 2024 року №198, повідомляється про необхідність з`явитись [PERSON] на робоче місце 01.06.2024 для виконання своїх посадових обов`язків та у разі відсутності на робочому місці 01 червня 2024 попереджається про наступне звільнення з займаної посади за відсутність на роботі без поважних причин протягом одного робочого дня згідно п.4 ст.40 КЗпП України (а.с.13). Згідно довідки ДФТО Кролевецької міської територіальної громади №1 «Тризуб» від 28.05.2024 №193 [PERSON] перебуває на службі та виконує важливих завдань безпеки і оборони Кролевецької міської територіальної громади (а.с.14). Згідно з листом від 29.05.2024, який відповідачем отримано 03.06.2024, позивач сповістив відповідача про неможливість з`явитись на робоче місце 01.06.2024 для виконання своїх посадових обов`язків у зв`язку з несенням служби у Добровольчому формуванні територіальної оборони Кролевецької міської територіальної громади №1 «Тризуб» та просив відновити дію наказу №86/ВК від 20.04.2022 «Про увільнення від роботи» (а.с.9). Згідно з доповідною запискою від 03.06.2024 в.о. головного інженера [PERSON] повідомив про відсутність на роботі [PERSON] 03.06.2024 з нез`ясованих причин. Просив вжити додаткових заходів для з`ясування причин відсутності [PERSON] на роботі (а.с.39). Згідно наказу від 03.06.2024 №102 створено комісію для з`ясування причин відсутності на робочому місці [PERSON] (а.с.39 зворот). Згідно з Актами про відсутність працівника на роботі від 03, 04 та 05 червня 2024 року, комісією зафіксовано відсутність [PERSON] на робочому місці без поважних причин, та вказано, що документів, підтверджуючих поважні причини відсутності на роботі, не надавав (а.с.40-41). Згідно витягу з протоколу №4 засідання профспілкового комітету від 05.06.2024 первинною профспілковою організацією АП №8 на засіданні комітету прийнято рішення про надання згоди на звільнення [PERSON] на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП за прогул (а.с.41 зворот). Згідно з Актом службового розслідування від 05.06.2024 за результатами перевірки комісією зроблено висновок, що [PERSON] має повну можливість поєднувати основну роботу з чергуваннями в ДФТГ, а відтак з 3 по 5 червня 2024 року останній вчинив прогул без поважних причин (а.с.42). Крім того, комісією взято до уваги рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 18.01.2024 у справі №579/1072/24 та помилково зроблено висновки, що даним рішенням [PERSON] нібито поновлено на роботі, однак, останній його не виконав у добровільному порядку, оскільки не став до роботи. Відповідно до наказу директора філії КП «Київпастранс» Автобусний парк №8 від 05.06.2024 №155/ВК «Про звільнення [PERSON] таб.№5021», звільнено [PERSON] , слюсаря з ремонту колісних транспортних засобів, за прогули без поважних причин, що мали місце з 03 червня 2024 року по 05 червня 2024 року, згідно з п.4 ст.40 КЗпП України (а.с.6). Згідно з повідомленням від 12.06.2024 №248, повідомлено [PERSON] про необхідність прибути для отримання трудової книжки у зв`язку зі звільненням (а.с.8). Відповідно до статті 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Правові та організаційні засади національного спротиву, основи його підготовки та ведення, завдання і повноваження сил безпеки та сил оборони та інших визначених суб`єктів з питань підготовки і ведення національного спротиву визначені Законом України «Про основи національного супротиву» від 16 липня 2021 року № 1702-ІХ (далі - Закон № 1702-ІХ). Складовими національного спротиву є територіальна оборона, рух опору та підготовка громадян України до національного спротиву.\~\~Метою національного спротиву є підвищення обороноздатності держави, надання обороні України всеохоплюючого характеру, сприяння забезпеченню готовності громадян України до національного спротиву (частини перша, друга статті 3 Закону № 1702-ІХ). Згідно зі статтею Закону № 1702-ІХ, територіальна оборона складається з військової, цивільної та військово-цивільної складових. Військова складова територіальної оборони включає органи військового управління, військові частини Сил територіальної оборони Збройних Сил України, інші сили і засоби сил безпеки та сил оборони, які залучаються до виконання завдань територіальної оборони. Військово-цивільна складова територіальної оборони включає штаби зон (районів) територіальної оборони та добровольчі формування територіальних громад, які залучаються до територіальної оборони. Доброволець Сил територіальної оборони Збройних Сил України - громадянин України або іноземець чи особа без громадянства, який перебуває в Україні на законних підставах впродовж останніх п`яти років та на добровільній основі зарахований до проходження служби у складі добровольчого формування Сил територіальної оборони Збройних Сил України. Добровольче формування територіальної громади - воєнізований підрозділ, сформований на добровільній основі з громадян України, які проживають у межах території відповідної територіальної громади, який призначений для участі у підготовці та виконанні завдань територіальної оборони. В особливий період комплектування органів військового управління, військових частин Сил територіальної оборони Збройних Сил України здійснюється військовослужбовцями за контрактом, за призовом особами офіцерського складу та територіальним резервом (частина перша статті 9 Закону № 1702-ІХ). Статтею 1\~Закону України\~«Про оборону\~України» від\~6\~грудня 1991\~року №\~1932-ХІІ визначено, що особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Відповідно до статті 8 Закону № 1702-ІХ, діяльність добровольчих формувань територіальних громад здійснюється під безпосереднім керівництвом і контролем командира військової частини Сил територіальної оборони Збройних Сил України за територіальним принципом. Комплектування добровольчих формувань територіальних громад здійснюється на добровільній основі відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України (частина друга статті 9 Закону № 1702-ІХ). Види діяльності та завдань добровольчих формувань територіальної громади визначені пунктом 2 Положення про добровольчі формування територіальних громад, затвердженого постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 29\~грудня 2021\~року №\~1449 (далі - Положення). Командир добровольчого формування є відповідальним за діяльність добровольчого формування. Командир визначає завдання членам добровольчого формування з урахуванням їх спроможностей та за потреби структуру добровольчого формування. Діяльність добровольчого формування провадиться під безпосереднім керівництвом і контролем командира військової частини Сил територіальної оборони Збройних Сил за територіальним принципом (пункт 3 Положення). Пунктом 21 Положення встановлено, що контракт добровольця територіальної оборони укладається між командиром добровольчого формування та особою, яка подала заяву щодо членства в добровольчому формуванні. Такі особи укладають контракт добровольця територіальної оборони строком на три роки. Форма контракту добровольця територіальної оборони затверджується Міноборони. Згідно з пунктом 3 Форми контракту добровольця територіальної оборони, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 07 березня 2022 року № 84, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 07 березня 2022 року за № 307/37643 на добровольця, який уклав цей Контракт, поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені Законом України\~«Про соціальний\~і правовий\~захист військовослужбовців\~та членів\~їх сімей» та статтею 119 КЗпП України. Крім того, гарантії соціального і правового захисту військовослужбовців та членів добровольчих формувань територіальних громад, які беруть участь у національному спротиві визначені статтею 24 Закону № 1702-ІХ. Так, на членів добровольчих формувань територіальних громад під час їх участі у заходах підготовки добровольчих формувань територіальних громад, а також виконання ними завдань територіальної оборони поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». На членів добровольчих формувань територіальних громад, які беруть участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, поширюються гарантії соціального захисту, передбачені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». За приписами частин першої статті 119 КЗпП України, на час виконання державних або громадських обов`язків, якщо за чинним законодавством України ці обов`язки можуть здійснюватись у робочий час, працівникам гарантується збереження місця роботи (посади) і середнього заробітку. Як встановлено судом, внаслідок укладення 10 квітня 2022 року позивачем відповідного контракту, він є добровольцем Добровольчого формування № [NUMBER] Кролевецької територіальної громади «Тризуб» і виконує за умовами контракту державні та громадські обов`язки. Діяльність добровольчого формування територіальної громади з виконання завдань, визначених пунктом 2 Положення, не є військовою службою в розумінні Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». При цьому роз`яснено і наступне: частиною першою статті 119 КЗпП чітко визначено збереження згаданих гарантій саме на час виконання державних та/або громадських обов`язків, якщо за чинним законодавством України ці обов`язки можуть здійснюватись у робочий час. Отже, на думку Міністерства економіки України, роботодавець вправі вимагати від добровольця члена ДФТГ підтвердження того, що виконання поставлених командиром завдань здійснюється у робочий час. Відповідно до Положення про ДФТГ, затвердженого постановою КМУ від 29.12.2021 № 1449 (далі - Положення), командир добровольчого формування є відповідальним за його діяльність, визначає завдання членам добровольчого формування з урахуванням їх спроможностей (пункт 3 Положення). Також до функцій командира ДФТГ належить контроль за додержанням умов контракту та припинення контракту у разі порушення добровольцем його умов (пункт 23 Положення). Відтак, саме командири ДФТГ мають здійснювати, в т.ч. і на вимогу добровольця чи його роботодавця, підтвердження виконання поставлених командиром завдань територіальної оборони у робочий час. Форма такого підтвердження не визначена законодавством, тож командир може здійснювати підтвердження будь-якими належним чином засвідченими документами, які в достатній мірі вказують на залучення добровольця до виконання завдань територіальної оборони в його робочі (згідно визначеного роботодавцем режиму) дні. Враховуючи, що чинним законодавством жодних змін до ч.1 ст.119 КЗпП України з 20.04.2022 року, коли за позивачем було закріплено збереження робочого місця та середнього заробітку, не вносилося, особливий період період воєнного стану, під час якого необхідним залишається функціонування добровольчих формувань територіальної оборони, - не закінчився, законних підстав для скасування нарахування і виплати середнього заробітку, призначених на підставі вказаної норми Кодексу, не існувало, а дія укладеного позивачем контракту продовжувалася і ним і надалі виконувалися обов`язки добровольця ДФТГ, наказ № 86/ВК від 20.04.2022 року підлягав виконанню стосовно [PERSON] як після 19.07.2022 року, так і в подальшому, аж до моменту розірвання чи припинення вказаного контракту. Системний аналіз ч.2 ст.33, ч.2 ст.71, ч.8 ст.79 КЗпП України дозволяє пересвідчитися, що чинне трудове законодавство дійсно передбачає цілий ряд обставин виняткового характеру, які уможливлюють відкликання з відпусток, переведення на роботу, не обумовлену трудовим договором, залучення до надурочних робіт чи роботи у вихідні дні, як-то, для відвернення стихійного лиха, епідемій, епізоотій, виробничої аварії, а також інших обставин, які ставлять або можуть поставити під загрозу життя чи нормальні життєві умови людей, або негайного усунення їх наслідків, для відвернення нещасних випадків, загибелі або псування майна підприємства, установи, організації. Однак суд констатує, що ані наказ №134/ВК від 16.05.2024, ані доповідна записка від 16.05.2024, не містять посилання на жодну із подібних обставин. Крім того, чинним трудовим законодавством не встановлюється жодних, зокрема і виняткових, підстав, з яких на розсуд роботодавця може бути припинена дія ч.1 ст.119 КЗпП України, що поза сумнівом усвідомлював і відповідач, який виніс наказ №134/ВК від 16.05.2024 «Про визнання наказу від 20.04.2022 №86/ВК таким, що втратив чинність», не

Outcome: approved