Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-19 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та узагальнені доводи відповідача У грудні 2024 року [PERSON] через адвоката Попову І.\~П. звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Райз-Схід» (далі ТОВ «Райз-Схід») про стягнення заборгованості зі сплати орендної плати. Позовну заяву мотивовано тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05 вересня 2014 року, виданого державним нотаріусом Другої Лубенської державної нотаріальної контори Іщенко Г.\~К., позивач є власником земельної ділянки, площею 4,342 га, розташованої на території Снітинської сільської ради Лубенського району Полтавської області, кадастровий номер 5322886200:06:001:0004, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 26 вересня 2015 року між [PERSON] і Приватним акціонерним товариством «Райз-Максимко» (далі ПрАТ «Райз-Максимко») укладено договір оренди землі, відповідно до умов якого останньому передано в оренду вказану земельну ділянку строком на 7 років. Відповідно до додаткової угоди від 07 червня 2018 року про зміну сторони та внесення змін до договору оренди землі від 26 вересня 2015 року термін дії договору продовжено до 31 жовтня 2022 року, а ТОВ «Райз-Схід» набуло права оренди на зазначену земельну ділянку. Пунктом 4.1 додаткової угоди установлена орендна плата у грошовій формі в розмірі 10 % нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 12\~957,14 грн за рік оренди. Згідно з пунктом 11 договору орендна плата виплачується протягом сільськогосподарського року, але повний розрахунок не пізніше 31 грудня поточно року. Орендна плата вноситься на рахунок орендодавця. Виплату орендної плати передбачено шляхом зарахування на банківську карту позивача. Відповідно до вимог пункту 27 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України (далі ЗК України) строк дії договору оренди землі автоматично продовжено на один рік без волевиявлення сторін та без підписання додаткової угоди договору, тобто строком до 31 жовтня 2023 року. Право оренди відповідача припинено 01\~листопада 2023 року. Позивач 13 березня 2024 року направила на адресу відповідача досудову претензію, в якій просила погасити борг та виконати зобов`язання з виплати орендної плати за 2023\~\~\~рік. Відповідь на претензію не надходила, плата за користування земельною ділянкою не сплачена. Позивач поніс витрати зі сплати судового збору у розмірі 1\~211,20 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 3\~785 грн. На підставі викладеного [PERSON] просила стягнути з ТОВ «Райз-Схід» заборгованість зі сплати орендної плати за 2023 рік у розмірі 12\~957,14 грн, судовий збір 1\~211,20 грн, витрати на професійну правничу допомогу 3\~785 грн. У встановлений судом строк відповідач відзиву на позовну заяву не подав. Рух справи 03 грудня 2024 року [PERSON] через адвоката Попову І.\~П. звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Райз-Схід» (далі ТОВ «Райз-Схід») про стягнення заборгованості зі сплати орендної плати. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 грудня 2024 року вказану справу передано судді Пилипчуку М.\~М. Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 09 грудня 2024\~року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, відповідачу надано строк для подання відзиву на позов, позивачу\~ відповіді на відзив, відповідачу заперечення на відповідь на відзив. 26 грудня 2024 року позивач через представника подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без участі позивача та її представника, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. У судове засідання, призначене на 27 грудня 2024 року, [PERSON] , адвокат Попова І.\~П. і ТОВ «Райз-Схід» не з`явилися. Розгляд справи відкладено на 20 січня 2025\~року. 17 січня 2025 року сторона позивача через Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему «Електронний суд» подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без участі позивача та її представника, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судові засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань чи заяв на адресу суду від ТОВ «Райз-Схід» не надходило. В зв`язку з неявкою учасників судового процесу Лубенський міськрайонний суд Полтавської області 20 січня 2025 року постановив ухвалу про проведення у справі заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Фактичні обставини, встановлені судом Суд встановив, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05 вересня 2014 року серії НАВ № 808032, виданого державним нотаріусом Другої Лубенської державної нотаріальної контори Іщенко Г.\~К., [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 4,342 га, на території Снітинської сільської ради Лубенського району Полтавської області, кадастровий номер 5322886200:06:001:0004, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. [PERSON] і ПрАТ «Райз-Максимко» 26 вересня 2015 року уклали договір оренди землі, відповідно до умов якого останньому передано в оренду вказану земельну ділянку строком на 7 років. Відповідно до пункту 9 договору оренди орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 7 % нормативно грошової оцінки земельної ділянки, що складає 7\~558,33 грн. У пункті 9 договору оренди також передбачено внесення орендної плати в натуральній формі або відробітковою формою. У пункті 11 договору оренди зазначено, що орендна плата виплачується протягом сільськогосподарського року, але повний розрахунок не пізніше 31 грудня поточно року. Орендна плата вноситься на рахунок орендодавця або сплачується в іншій формі, погодженій сторонами. [PERSON] , ПрАТ «Райз-Максимко» і ТОВ «Райз-Схід» 07 червня 2018 року уклали додаткову угоду (про заміну сторони та внесення змін до договору оренди) до договору оренди від 26 вересня 2015 року, відповідно до умов якої ПрАТ «Райз-Максимко» зі згоди [PERSON] відступило права і обов`язки орендаря новому орендарю ТОВ «Райз-Схід» щодо земельної ділянки, площею 4,342 га, на території Снітинської сільської ради Лубенського району Полтавської області, кадастровий номер 5322886200:06:001:0004, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. У день складення додаткової угоди орендар зобов`язаний передати новому орендарю договір оренди, в разі наявності додатки та додаткові угоди до нього (пункт 3 додаткової угоди). У пункті 4.1 додаткової угоди сторони погодили (виклали пункт 9 договору оренди в новій редакції) орендну плату у грошовій формі в розмірі 10 % нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 12\~957,14 грн за рік оренди. Сторони встановили строк дії договору до 31 жовтня 2022 року, сплив якого починається з моменту підписання сторонами цієї угоди, але в буть-якому випадку даний договір та право оренди за цим договором є чинним до моменту закінчення збирання врожаю (пункту 4.3 додаткової угоди). Згідно з пунктом 6 додаткової угоди договір діє в подальшому з урахуванням змін та доповнень, внесених цією угодою. Інші умови договору, не змінені цією угодою, є дійсними та обов`язковими для виконання сторонами. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав від 06 грудня 2023 року за ТОВ «Райз-Схід» 02 листопада 2015 року зареєстровано право оренди земельної ділянки, площею 4,342 га, кадастровий номер 5322886200:06:001:0004; строк дії до 31 жовтня 2022 року. Позивач 13 березня 2024 року направила на адресу відповідача досудову претензію, в якій просила погасити борг та виконати зобов`язання з виплати орендної плати за 2023\~рік. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Відповідно до частини першої статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно з частиною другою статті 409 ЦК України власник земельної ділянки має право на одержання плати за користування нею. Розмір плати, її форма, умови, порядок та строки її виплати встановлюються договором. Відповідно до частини першої статті 93 ЗК України право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Оренда землі\~ це\~засноване на\~договорі строкове\~платне володіння\~і користування\~земельною ділянкою,\~необхідною орендареві\~для проведення\~підприємницької та\~інших видів\~діяльності (стаття 1 Закону України «Про оренду землі»). За змістом статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі (частина перша статті\~21 Закону України «Про оренду землі»). Орендодавець має\~право вимагати\~від орендаря: своєчасного внесення орендної плати за земельну ділянку, а в разі оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом також орендної плати за водний об`єкт (абзац п`ятий статті 24 Закону України «Про оренду землі»). Отже, саме на орендаря покладається обов`язок щодо своєчасної та в повному обсязі сплати орендної плати за земельну ділянку, а орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Судом встановлено, що відповідно до умов договору оренди від 26 вересня 2015\~\~року, з урахуванням додаткової угоди від 07 червня 2018 року, ТОВ «Райз-Схід» зобов`язалося сплачувати [PERSON] орендну плату за земельну ділянку, площею 4,342 га, яка розташована на території Снітинської сільської ради Лубенського району Полтавської області, кадастровий номер 5322886200:06:001:0004, у розмірі 12\~957,14 грн протягом сільськогосподарського року, але повний розрахунок не пізніше 31 грудня поточно року. Орендна плата вноситься на рахунок орендодавця або сплачується в іншій формі, погодженій сторонами. Умовами укладеного між сторонами правочину погоджено строк дії договору оренди до 31 жовтня 2022 року. Законом України від 24 березня 2022 року № 2145-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану», що набрав чинності 07 квітня 2022 року, розділ X «Перехідні положення» ЗК України були доповнені пунктом 27, згідно з яким під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей вважаються поновленими на один рік без волевиявлення сторін відповідних договорів і без внесення відомостей про поновлення договору до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно договори оренди, суборенди, емфітевзису, суперфіцію, земельного сервітуту, строк користування земельними ділянками щодо яких закінчився після введення воєнного стану, щодо земельних ділянок сільськогосподарського призначення: а) державної, комунальної власності, невитребуваних, нерозподілених земельних ділянок, а також земельних ділянок, що залишилися у колективній власності і були передані в оренду органами місцевого самоврядування; б) приватної власності. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан, який з урахуванням наступних указів Президента України продовжує діяти. У свою чергу, Законом України від 19 жовтня 2022 року № 2698-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення системи оформлення прав оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення та удосконалення законодавства щодо охорони земель» (далі Закон № 2698-IX), який набрав чинності 19\~\~листопада 2022 року, абзац перший підпункту 1 пункту 27 розділу X «Перехідні положення» ЗК України після слів «воєнного стану» доповнено словами «до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення системи оформлення прав оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення та удосконалення законодавства щодо охорони земель». Аналіз наведених положень ЗК України дає підстави для висновку, що у період із 07 квітня 2022 року до 19 листопада 2022 року договори оренди земельної ділянки були поновлені на один рік без волевиявлення сторін договору, строк яких сплинув у цей проміжок часу. Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 29 березня 2023\~року у справі № 563/376/22-ц. Враховуючи, що строк договору оренди землі від 26 вересня 2015 року закінчився 31 жовтня 2022 року, тобто до набрання чинності Законом № 2698-IX, то такий договір оренди землі підлягав автоматичній пролонгації вважається поновленим на один рік. Землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату (пункт «в» частини першої статті 96 ЗК України). У спірних правовідносинах саме орендар є зобов`язаною особою (боржником) щодо своєчасної та в повному обсязі сплати орендної плати за земельну ділянку орендодавцю у розмірі та на умовах, визначених договором оренди землі, та, відповідно, на нього покладається обов`язок доведення належного виконання такого зобов`язання. Доказів виплати орендної плати за 2023 рік відповідачем не надано. Як убачається з матеріалів справи, відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи, відзив на позов до суду не подав. Відповідно до статей 11, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач суду не надав належних, допустимих і достатніх доказів, які б спростовували та (або) ставили під сумнів заявлені позивачем вимоги та їхній розмір. Доказів виконання умов договору та погашення заборгованості з орендної плати повністю або частково відповідачем суду не надано. Оскільки відповідач не виконав обов`язки, визначені статтею 24 Закону України «Про оренду землі», не сплатив позивачу кошти за користування орендованою земельною ділянкою за 2023 рік, то наявні підстави для стягнення заборгованості у розмірі 12\~957,14\~грн. Висновки за результатами розгляду позовних вимог Суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду (частина перша\~статті 259 ЦПК України). Неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо сплати орендної плати за користування земельною ділянкою за 2023 рік порушило права позивача, тому наявні підстави для судового захисту прав останньої, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення обґрунтоване доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими у судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Щодо розподілу судових витрат Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України). Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України. Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону). Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України); 3)\~розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України). Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу\~\~\~допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу\~\~допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір\~\~доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів\~\~щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає\~\~сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої\~допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України). Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України). У позовній заяві стороною позивача заявлено вимоги про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 3\~785 грн. На підтвердження вказаних витрат до суду подано договір № 15 про надання правничої допомоги від 02 грудня 2024 року, попередній (орієнтований) розрахунок витрат на правничу допомогу від 02 грудня 2024 року, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, акт надання послуг згідно з договором № 15 про надання правничої допомоги від 02 грудня 2024 року. У пункті 4.3 договору № 15 про надання правничої допомоги від 02 грудня 2024\~\~року сторони цього правочину погодили, що вартість години роботи адвоката становить 1\~514 грн. У попередньому (орієнтованому) розрахунку витрат на правничу допомогу від\~02\~грудня 2024 року викладено детальний опис виконаних адвокатом робіт під час розгляду справи в суді першої інстанції. Відповідно до акта надання послуг згідно з договором № 15 про надання правничої допомоги від 02 грудня 2024 року адвокат виконав (надав) професійну правничу допомогу, а позивач понесла витрати у зв`язку з розглядом справи, а саме: 757 грн зустріч, консультація клієнта, узгодження правової позиції (дата 02 грудня 2024 року, затрата часу 0,5 години), 757 грн копіювання документів (дата 02 грудня 2024 року, затрата часу 0,5\~\~години), 2\~271 грн підготовка та подача позовної заяви (дата 02 грудня 2024 року, затрата часу 1,5 години), а всього 3\~785 грн. Зібраними у справі доказами підтверджено, що адвокат Попова І.\~П. надавала [PERSON] правничу допомогу при розгляді цієї справи. Позов задоволено. Розмір витрат на правничу допомогу, понесених позивачем у суді першої інстанції, підтверджено у сукупності договором № 15 про надання правничої допомоги від 02 грудня 2024 року, попереднім (орієнтованим) розрахунком витрат на правничу допомогу від\~\~02\~\~грудня 2024 року, актом надання послуг згідно з договором № 15 про надання правничої допомоги від 02 грудня 2024 року. Суд враховує, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги/додатковій угоді до договору. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При\~\~\~встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. У разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю. Домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання. Позивачем надано докази на підтвердження обсягу наданих правничих послуг, виконаних робіт та їх вартість, понесених у суді першої інстанції. Судом враховано, що Сабірова Г.\~Д. у позовній заяві, яка подана через Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему «Електронний суд», заявила про стягнення витрат на правничу допомогу, а ТОВ «Райз-Схід» не подало до суду заперечень щодо стягнення таких витрат або клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. З урахуванням наведеного, понесені позивачем витрати на правничу допомогу у суді першої інстанції у розмірі 3\~785 грн підлягають стягненню з відповідача. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з матеріалів справи, позивач за подання до суду позовної заяви сплатила судовий збір у розмірі 1 211,20 грн. Отже, з ТОВ «Райз-Схід» на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1\~211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved