Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-27 00:00:00

У вересні 2024 року [PERSON] звернувся до Запорізького районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] про стягнення суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу. Позивач просить стягнути з відповідача: 3% річних у розмірі 558,00 грн., інфляційні втрати у розмірі 1314,98 грн. та судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 25.08.2022 Запорізьким районним судом Запорізької області було задоволено позов фізичної особи-підприємця [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів та призначено до стягнення з відповідача на користь позивача завдані збитки в порядку регресу у розмірі 7313,66 грн., судовий збір та витрати на правову допомогу у розмірі 2000,00 грн. 03.09.2018 у м. Запоріжжі мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ», н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «ЗАЗ», н.з.\~ [NUMBER] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілю «ЗАЗ» завдано механічних пошкоджень з матеріальними збитками для позивача. Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17.09.2018 [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 01.10.2020 між ПрАТ «УПСК» (первісний кредитор) та ФОП [PERSON] (новий кредитор) було укладено договір №\~01/10/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування в порядку регресу збитків, завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у додатку № 1 до договору, у тому числі право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за полісом серії № АМ/1177945 від 14.08.2018. ФОП [PERSON] звернувся до відділу державної виконавчої служби із заявою про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення заборгованості у примусовому порядку. 31.10.2022 державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 70171292. 26.12.2023 державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу. 07.05.2024 державним виконавцем повторно було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 74913328 щодо примусового виконання рішення суду згідно виконавчого документа. 21.06.2024 державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із фактичним виконанням відповідачем рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 25.08.2022. З урахуванням вищезазначеного позивач має право на стягнення з відповідача суми інфляційних втрат та 3% річних від простроченої суми боргу за весь час прострочення, починаючи з наступного дня винесення рішення суду по справі № 317/3570/21 26.08.2022 та до дня фактичного виконання рішення суду 20.06.2024. Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 17.09.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи позивач [PERSON] та його представник, адвокат Самойленко П.М., у судове засідання не з`явились. У клопотанні від 27.01.2025 [PERSON] просив розглянути справу без участі позивача та його представника, вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзиву на позов не подав. У зв`язку з наведеним, суд, на підставі ст. 223 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Згідно з приписами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. 25.08.2022 рішенням Запорізького районного суду Запорізької області було задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу та призначено до стягнення з відповідача на користь позивача завдані збитки в порядку регресу у розмірі 7313,66 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 908,00 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 2000,00 грн. (а.с. 7-11). У вказаному судовому рішенні судом встановлено, що 03.09.2018 о 08 год. 30 хв. у м. Запоріжжі на о. Хортиця (Т0806), мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ 2101», н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «ЗАЗ 1102», н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Відповідно до постанови Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17.09.2018, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і накладено стягнення у вигляді штрафу. 03.09.2018 [PERSON] звернулась із заявою про страхове відшкодування до ПрАТ «УПСК» за полісом № АМ/1177945, у якій просила оцінити та відшкодувати шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відповідальним за яку є [PERSON] 01.10.2020 між ПрАТ «УПСК» та ФОП [PERSON] укладено договір №\~01/10/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у додатку № 1 до договору. У тому числі, до ФОП [PERSON] перейшло право вимоги щодо стягнення з [PERSON] страхового відшкодування за полісом №\~АМ/1177945. Дане рішення в апеляційному порядку не оскаржено та набрало законної сили. Згідно з приписами ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постановою державного виконавця Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Штепи К.Д. від 31.10.2022 відкрито виконавче провадження № 70171292 з виконання виконавчого листа № 317/3570/21, виданого 06.10.2022 Запорізьким районним судом Запорізької області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості у розмірі 10221,66 грн. (а.с. 12). Постановою головного державного виконавця Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Штепи К.Д. від 26.12.2023 у виконавчому провадженні № 70171292, виконавчий лист № 317/3570/21, виданий 06.10.2022 Запорізьким районним судом Запорізької області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості у розмірі 10221,66 грн. повернуто стягувачу (а.с.\~13). Постановою головного державного виконавця Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Штепи К.Д. від 26.12.2023 відкрито виконавче провадження № 74913328 з виконання постанови №\~317/3570/21, виданої 06.10.2022 Запорізьким районним судом Запорізької області про стягнення з [PERSON] на користь ФОП [PERSON] завданих збитків в порядку регресу у розмірі 7313,66 грн., витрат по сплаті судового збору у розмірі 908,00 грн., судових витрат, пов`язаних із оплатою професійної правової допомоги у розмірі 2000,00 грн. (а.с. 14). Постановою головного державного виконавця Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Штепи К.Д. від 21.06.2024, виконавче провадження з примусового виконання постанови №\~317/3570/21, виданої 06.10.2022 Запорізьким районним судом Запорізької області, закінчено у зв`язку із фактичним виконанням рішення суду в повному обсязі згідно виконавчого документа (а.с.\~15-16). У вказаній постанові державним виконавцем допущено помилку при зазначені назви документа, замість вірного «виконавчий лист», зазначено «постанова», проте дана помилка не змінює суті правовідносин, оскільки у цій постанові державного виконавця зазначено про те, що в рамках виконавчого провадження здійснювалось стягнення з [PERSON] на користь ФОП [PERSON] завданих збитків в порядку регресу у розмірі 7313,66 грн., витрат по сплаті судового збору у розмірі 908,00 грн., судових витрат, пов`язаних із оплатою професійної правової допомоги у розмірі 2000,00 грн. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Приписами ч. 1 ст. 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В разі порушення зобов`язання застають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Положеннями ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України). У статті 625 ЦК України визначено загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Зазначений висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №\~686/21962/15-ц (провадження №\~14-16цс18), від 19.06.2019 у справі №\~646/14523/15-ц (провадження №14-591цс18). З урахуванням наведеного, суд доходить висновку, що на підставі рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 25.08.2022 у справі № 317/3570/21 між сторонами існує грошове зобов`язання про стягнення суми збитків в порядку регресу, невиконання якого дійсно зумовлює застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.11.2019 у справі №\~127/15672/16-ц дійшла висновку про те, що невиконання божником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Як видно зі змісту наданого позивачем розрахунку (а.с. 17-18), позивач розрахував суми інфляційних втрат та 3% річних від загальної суми стягнення за рішенням суду по справі № 317/3570/21 у розмірі 10221,00 грн., з урахуванням суми збитків в порядку регресу в розмірі 7313,66\~грн., витрат по сплаті судового збору у розмірі 908,00 грн. та витрат, пов`язаних з оплатою професійної правової допомоги у розмірі 2000,00 грн. Суд зауважує, що до суми грошового зобов`язання не має входити розмір розподілених судових витрат, які позивач необґрунтовано включив до розрахунку. Відповідно до ч. 1, 2 ЦПК України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Отже, порушення відповідачем грошового зобов`язання перед позивачем почалося з дати набрання судовим рішенням у справі № 317/3570/21, а саме з 27.09.2022. Матеріалами справи підтверджено, що фактичне виконання [PERSON] даного судового рішення відбулося 21.06.2024. Таким чином, початком розрахункового періоду є 27.09.2022, а кінцем 20.06.2024. Розрахунок 3% річних здійснюється за формулою: С (сума заборгованості) х 3% х Д (кількість днів прострочення) / 365. Отже, 3% річних від простроченої суми заборгованості за період з 27.09.2022 по 20.06.2024 складають: 7313,66 грн. х 3% х 634 / 365 =381,11 грн. Згідно із Методикою розрахунку базового індексу споживчих цін, затвердженою Наказом Держкомстату № 265 від 27.07.2007 індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує зміни у часі загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Він є показником зміни вартості фіксованого набору споживчих товарів та послуг у поточному періоді порівняно з базисним. Розрахунок індексу інфляції повідомляється Листом Національного банку України, за даними Держкомстату України наступного місяця, який слідує за розрахунковим. Розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції виконується шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення виплати заборгованості. Сукупний індекс інфляції розраховується за формулою: ІІс = (ІІ1 / 100) х (ІІ2 / 100) х (ІІ3 / 100) х ... (ІІZ / 100), де ІІ1 індекс інфляції за перший місяць прострочення, ІІ2 індекс інфляції за другий місяць прострочення, ІІ3 індекс інфляції за третій місяць прострочення, ІІZ індекс інфляції за останній місяць прострочення. Відповідно до рекомендацій Верховного Суду України відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладених у листі № 62-97р від 03.04.1997, для визначення індексу інфляції за будь-який період необхідно помісячні індекси, що складають відповідний період, перемножити між собою. При цьому, вважається, що сума, внесена за період з 01 по 15 число відповідного місяця, наприклад, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця. По аналогії, якщо погашення здійснено с 1 по 15 число відповідного місяця, то інфляційна зміна розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 число місяця інфляційна зміна розраховується з урахуванням цього місяця. Індекси інфляції за кожен місяць періоду прострочення становлять: жовтень 2022 року 102,5; листопад 2022 року 100,7; грудень 2022 року 100,7; січень 2023 року 100,8; лютий 2023 року 100,7; березень 2023 року 101,5; квітень 2023 року 100,2; травень 2023 року 100,5; червень 2023 року 100,8; липень 2023 року 99,4; серпень 2023 року 98,6; вересень 2023 року 100,5; жовтень 2023 року 100,8; листопад 2023 року 100,5; грудень 2023 року 100,7; січень 2024 року 100,4; лютий 2024 року 100,3; березень 2024 року 100,5; квітень 2024 року 100,2; травень 2024 року 100,6; червень 2024 року 102,2. Сукупний індекс інфляції за період з 27.09.2022 по 20.06.2024 становить: (102,5 / 100) х (100,7 / 100) х (100,7 / 100) х (100,8 / 100) х (100,7 / 100) х (101,5 / 100) х (100,2 / 100) х (100,5 / 100) х (100,8 / 100) х (99,4 / 100) х (98,6 / 100) х (100,5 / 100) х (100,8 / 100) х (100,5 / 100) х (100,7 / 100) х (100,4 / 100) х (100,3 / 100) х (100,5 / 100) х (100,2 / 100) х (100,6 / 100) х (102,2 / 100) = 1,1387696866. Інфляційне нарахування за період з 27.09.2022 по 20.06.2024 становить: 7313,66\~грн. х 1,1387696866 7313,66 грн. = 1014,91 грн. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі статтями 81, 83 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. З огляду на вищевикладене, позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, оскільки загальний розмір заборгованості за період з 27.09.2022 по 20.06.2024, враховуючи інфляційні втрати та 3% річних, становить 1396,02 грн. При цьому суд виходить з приписів ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України та враховує, що відповідач [PERSON] не надав суду належних доказів на спростування обставин, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, контррозрахунку не навів, на власний розсуд розпорядившись своїми процесуальними правами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати, пропорційно до задоволених позовних вимог. Матеріалами справи підтверджено, що позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 968,96 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №\~Н2ТР-877Х-15ВХ-Н312 від 09.09.2024 (а.с. 27). Таким чином з відповідача на користь позивача, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, підлягає стягненню судовий збір у розмірі: (968,96 грн. х 1396,02 грн.) / 1872,98 грн. = 722,21 грн. Що стосується стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного. Згідно з приписами ч. 3 ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частина 4 ст. 137 ЦПК України визначає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як встановлено судом, у межах розгляду даної цивільної справи [PERSON] надавалась професійна правнича допомога адвокатом Самойленком П.М. на підставі договору про надання правової допомоги № 01/11/22 від 01.11.2022 (а.с. 19-20). До позовної заяви також додано копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КВ №\~6314, виданого Самойленку П.М. на підставі рішення Ради адвокатів міста Києва №\~25 від 27.12.2018 (а.с.\~26). Згідно з актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 23.01.2024 до договору про надання правової допомоги № 01/11/22 від 01.11.2022, адвокат Самойленко П.М. надав [PERSON] правові послуги у зв`язку з розглядом даної цивільної справи на загальну суму 1400,00 грн. (а.с. 23). Відповідно до додаткової угоди № 31 від 23.01.2024 до договору про надання правової допомоги № 01/11/22 від 01.11.2022, адвокат Самойленко П.М. та [PERSON] домовились, що вартість послуг (гонорар) адвоката по даній справі становить 2000,00 грн. У даній додатковій угоді зазначено перелік послуг та їх вартість (а.с. 21-22). Сплата суми у розмірі 2000,00 грн. підтверджується платіжною інструкцією від 23.01.2024 (а.с. 24). З урахуванням вищенаведеного, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені та обґрунтовано нараховані, пропорційні та співмірні судові витрати на професійну правничу допомогу, але пропорційно до задоволених позовних вимог, тобто у розмірі : (2000,00 грн. х 1396,02 грн.) / 1872,98 грн. = 1490,69 грн. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial