Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася 20 листопада 2024 року до суду із позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить стягувати з останнього на її користь кошти на утримання (аліменти) малолітніх дітей, а саме сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 8 000 гривень 00 копійок щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Вказує, що вона із відповідачем зареєстрували шлюб 08.08.2009 у Куликівській селищній раді Жовківського району Львівської області (актовий запис № 21). Від подружнього життя у них народилося двоє дітей: син, [PERSON] , [INFO] , та син, [PERSON] , [INFO] . Вказує, що їхня сім`я розпалася та існувала лише формально, оскільки у неї та відповідача були різні погляди на сімейне життя, різні характери та між ними постійно виникали непорозуміння. Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 11 квітня 2022 року у справі № 444/561/22, провадження № 2/444/475/2022, розірвано шлюб між [PERSON] та нею, [PERSON] , що зареєстрований 08.08.2009 у Куликівській селищній раді Жовківського району Львівської області (актовий запис № 21). Зазначає, що вона, [PERSON] , самостійно утримує та виховує дітей, а відповідач не несе витрат, пов`язаних із утриманням дітей. Вказує, що самостійно їй важко утримувати дітей, оскільки вони потребують значних витрат на лікування, харчування, навчальне приладдя, одяг та дозвілля тощо. Зазначає, що витрати на потреби дітей є значними та зумовлені зростанням цін на необхідні предмети харчування, одяг, взуття, приладдя, іграшки, вартість відвідуваних дітьми закладів дитячого розвитку та додаткових занять, гуртків, дитячого відпочинку у вихідні та святкові дні тощо. Окрім цього, синові Луці рекомендовані заняття із логопедом та масаж із врахуванням стану його здоров`я, про що відомо відповідачеві. Стверджує, що відповідач має можливість належним чином утримувати дітей, є фізично здоровим та працездатним. Зазначає, що відповідач із 2013 року та по час звернення із позовом до суду є ФОП, здійснює діяльність за видом 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами. Окрім цього, вказує, що майновий стан відповідача та спроможність сплачувати аліменти у заявленому нею розмірі підтверджує наявність у відповідача значної кількості об`єктів нерухомого майна, зареєстрованого за відповідачем, а саме двох житлових будинків та трьох земельних ділянок. Зважаючи на наведене, позивач [PERSON] вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 8000.00 гривень на кожну дитину щомісячно. Вважає, що заявлений розмір аліментів забезпечить дітям збереження належного матеріального рівня їх утримання. Окрім цього, зазначає, що попередній розрахунок суми судових витрат, які вона понесла та очікує понести у зв`язку із розглядом справи, становить 10000.00 грн витрат на правову допомогу. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовну заяву підтримала в повному обсязі із підстав, наведених в такій. Просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Козакевич Р.В. в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково із врахуванням поданого відповідачем відзиву на позовну заяву, в якому відповідач просить врахувати, що він частково заперечує проти задоволення позовних вимог, а саме визнає заявлені позовні вимоги про стягнення з нього аліментів на утримання їхніх спільних дітей в розмірі по 4000,00 грн на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму. Щодо заявлених позовних вимог зазначив наступне. По-перше, незважаючи на розірвання шлюбу 11 квітня 2022 року рішенням Жовківського районного суду Львівської області, вони з позивачем проживали і надалі були разом до жовтня 2024 року, підтримували стосунки, спільно утримували дітей. Звертає увагу суду, що не відповідає дійсності зазначене позивачем про те, що вона самостійно утримує та виховує дітей, а він не несе витрат, пов`язаних з їх утриманням. Вказує, що він цікавиться інтересами дітей, їх потребами, ніколи не відмовляється і не відмовиться від утримання власних дітей, яких любить і цінує. Його позиція полягала і полягає в тому, що чим краще його матеріальне забезпечення, тобто його заробіток, дохід, тим більше він надає і буду надавати коштів на утримання дітей. Крім того він утримував та надалі утримує своїх дітей, купляв їм одяг, взуття, канцелярські приладдя, продукти харчування, дає кошти для них особисто. Вказує, що він дійсно є власником магазину продуктових товарів у селищі Куликів, його діти та сама позивач без жодних перешкод, заперечень з його сторони завжди мали можливість брати продукти харчування, які їм потрібні. Зазначає, що він ніколи не задумувався навіть про необхідність зберігання будь-яких чеків, квитанцій на підтвердження купівлі дітям певних речей, продуктів харчування, одягу тощо до жовтня місця 2024 року. Починаючи із жовтня 2024 року позивач почала заявляти йому про необхідність поділу майна, поданий до нього позов про стягнення аліментів вважає певною спробою психологічного тиску відносно нього. Вказує, що він зміг отримати дублікати чеків, копії яких додає до відзиву, з яких вбачається, що 06 січня 2022 року він перераховував [PERSON] кошти в сумі 1200,00 грн., 15 листопада 2023 року в сумі 2200,00 грн. А так під час їхнього спільного подружнього життя з [PERSON] та вже після розірвання шлюбу аж до жовтня 2024 року, оскільки як він вже зазначав вище, вони фактично продовжували спільно проживати, він надавав кошти готівкою в сумі 5000,00 грн. на утримання дітей, сім`ї, діти та позивач весь час брали безоплатно продукти в належному йому продуктовому магазині. Вказує, що вже після жовтня місяця 2024 року та ще до звернення позивачем із позовом про стягнення аліментів 24 жовтня 2024 року він переказав позивачці [PERSON] 5000,00 грн як аліменти по догляду за дітьми, що підтверджується дублікатом чека від 12.12.2024 року, оскільки розумів, що стосунки з нею фактично припинені, а діти проживають з матір`ю, їм потрібні кошти на їх потреби. Зазначає, що 21 листопада та 27 листопада 2024 року він переказав позивачу на ліки для дітей та як аліменти сумарно 5680 грн, що підтверджується дублікатами чеків. Крім того діти і надалі приходили в належний йому магазин продуктових товарів та брали все їм необхідне. Вказує, що після 15 жовтня 2024 року, коли вони посварилися із позивачем після її дня народження, яке вони відсвяткували сім`єю в Карпатах, а також була присутня подруга [PERSON] з її сином, позивач заборонила дітям брати продукти на суттєві суми, сама не приходить в належний йому магазин. Зазначає, що ним дітям відкрито особисті картки, які названі відповідно до їх імен, що підтверджується скрін-шотом із особистого кабінету з «Приват24». Тобто він утримує дітей і буде це робити, незважаючи на примусове стягнення з нього аліментів, оскільки розуміє реалії сьогодення, значні витрати в тому числі і на дітей. Однак заперечує той негативний образ, який намагається створити позивач щодо нього в позовній заяві. По-друге, зазначає, що згідно Сімейного кодексу України обов`язок утримання дітей покладено на обох батьків, а тому як позивач так і відповідач мають обов`язок утримувати дітей. У батьків є рівний обов`язок щодо утримання дітей. Просить врахувати, що з 1 квітня 2024 року мінімальна заробітна плата в Україні становить 8000,00 грн., а середньомісячна по Львівській області близько 22000,00 грн. Також просить звернути увагу, що згідно ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» установлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років - 2563 гривні, для дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень. Зазначає, що Позивачем заявлено вимоги про стягнення з мене аліментів, що в 2,5 рази перевищує прожитковий мінімум на кожну дитину. Стверджує, що позивачем не обґрунтовано жодними доказами підстави для стягнення з нього аліментів в сумі саме 8000,00 грн на кожну дитину щомісячно. Однак він, як батько дітей, не хоче скурпульозно заперечувати викладені позивачем обставини, оскільки надіється, що стягнуті аліменти з нього в примусовому порядку будуть дійсно використані саме в інтересах їхніх спільних дітей. Враховуючи обов`язок утримання дітей обома батьками, виходить, що витрати на кожну дитину на місяця становлять 16000,00 грн., тобто сумарно на двох дітей 32000,00 грн. Просить суд взяти до уваги, що з листа № 10487/АП/13-01-57-10 від 09.12.2024 року Жовківської ДПІ ГУ ДПС у Львівській області, вбачається, що згідно бази даних системи «Податковий блок» він, [PERSON] , податкова адреса: [ADDRESS] , зареєстрований 13.02.2013 року, номер державної реєстрації [NUMBER] , як суб`єкт підприємницької діяльності. Згідно поданих податкових декларації про майновий стан і доходи за 2022 та 2023 роки дохід становить: за 2022 рік - 20694,96грн.; за 2023 рік - 20677,60 грн. Крім того просить звернути увагу суду, що він хворіє, в нього дегенеративно-дисрофічне ураження поперекового відділу хребта, сколіоз, остеохондроз поперекового відділу хребта, спондильоз, спондилоартроз, кила диску L5-L1, протрузії L1-L2, L2-L3, LЗ-L4, L4-L5, [PERSON] , двобічний сакроілеїт, виразкова хвороба ЦЦК, фаза загострення з вираженим больовим та диспептичним синдромом, гастропатія ерозивна, шлунково-стравохідний пролапс, ДРГ, холестаз, виразкова хвороба цибулини дванадцятипалої кишки фаза загострення, Гастропатія, Шлунково-стравохідний пролапс, що підтверджується медичними документами. Через захворювання він змушений постійно лікуватися, на що витрачає значні кошти, він позбавлений можливості виконувати важку фізичну роботу з великим навантаженням на організм. Однак ще раз наголошує, що, незважаючи на наведене вище, розуміє, що змушений робити все можливе від себе для найкращого забезпечення інтересів дітей. Він усвідомлює, що обов`язок утримання дітей превалює, тобто є вищим над можливістю платника таке утримання надавати. Тобто він не відмовляється від сплати аліментів на дітей, однак просить стягувати такі в розмірі 4000,00 грн на кожну дитину щомісячно. Він хоче мати можливість на власний розсуд, окрім сплати аліментів, дати особисто кошти їхнім дітям, купити їм необхідні речі, продукти. Аліменти в розмірі 8000,00 грн на кожну дитину за наведених вище обставин та враховуючи його майновий стан є для нього непосильними. Водночас вважає, що аліменти в розмірі по 4000,00 грн на кожну дитину є достатніми для забезпечення добробуту дітям з його сторони як їх батька, водночас такий розмір аліментів надасть йому можливість додатково на власний розсуд при зустрічах з дітьми їм щось купляти, проводити з ними дозвілля. Наголошує, що крім фінансового забезпечення, він утримує дітей, надаючи їм продукти харчування з належного йому магазину. Таким чином, ним, як відповідачем, визнаються частково позовні вимоги щодо стягнення з нього аліментів, а саме в сумі по 4000,00 грн на кожну дитину. Окрім цього, зазначає, що позивачем у позові жодним чином не обгрунтовано розміру витрат на правничу допомогу. Але та сума, про яку зазначає позивач, зокрема 10000,00 грн. є суттєво завищеною, оскільки практика в такій категорії справ є однозначною, об`єм доказів, проаналізований стороною позивача, не є значним. Справа про стягнення аліментів належить до малозначних справ. Заслухавши думку позивача, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а від так, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 11 квітня 2022 року у справі № 444/561/22, провадження № 2/444/475/2022, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що зареєстрований 08.08.2009 у Куликівській селищній раді Жовківського району Львівської області (актовий запис № 21). Від подружнього життя у сторін народилося двоє дітей: син, [PERSON] , [INFO] та син, [PERSON] , [INFO] , що вбачається із копій свідоцтв про їх народження. З копії довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої 08.11.2024 власникові житлового приміщення/будинку, що за адресою: [ADDRESS] [PERSON] адміністратором відділу "Центр надання адмпослуг-Дія Центр" Куликівської селищної ради Львівського району Львівської області, вбачається, що за вказаною адресою разом із нею зареєстровані [PERSON] , 2013 р.н., та [PERSON] , 2016 р.н. Судом встановлено, що діти на час звернення до суду із позовом проживають разом із матір`ю, що визнається відповідачем. Суд враховує, що з листа № 10487/АП/13-01-57-10 від 09.12.2024 року Жовківської ДПІ ГУ ДПС у Львівській області, вбачається, що згідно бази даних системи «Податковий блок» відповідач, [PERSON] , податкова адреса: [ADDRESS] , зареєстрований 13.02.2013 року, номер державної реєстрації [NUMBER] , як суб`єкт підприємницької діяльності. Згідно поданих податкових декларації про майновий стан і доходи за 2022 та 2023 роки дохід становить: за 2022 рік - 20694,96грн.; за 2023 рік - 20677,60 грн. Суд бере до уваги, що відповідач хворіє на дегенеративно-дисрофічне ураження поперекового відділу хребта, сколіоз, остеохондроз поперекового відділу хребта, спондильоз, спондилоартроз, кила диску L5-L1, протрузії L1-L2, L2-L3, LЗ-L4, L4-L5, [PERSON] , двобічний сакроілеїт, виразкова хвороба ЦЦК, фаза загострення з вираженим больовим та диспептичним синдромом, гастропатія ерозивна, шлунково-стравохідний пролапс, ДРГ, холестаз, виразкова хвороба цибулини дванадцятипалої кишки фаза загострення, Гастропатія, Шлунково-стравохідний пролапс, що підтверджується медичними документами. Через захворювання відповідач змушений лікуватися та позбавлений можливості виконувати важку фізичну роботу з великим навантаженням на організм. Суд враховує, що з установлено з 1 січня 2025 року мінімальну заробітну плату у місячному розмірі - 8000 гривень. Згідно з ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» установлено з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років - 2563 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2, 3 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно із ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів судом враховується не тільки заробітна плата платника аліментів, але й інші види доходів, перелік яких наведений у постанові КМ України від 26 лютого 1993 р. №146 "Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб". Серед таких доходів, зокрема, основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до неї, премії та винагороди, допомога по безробіттю, пенсія, стипендія, доходи від підприємницької діяльності тощо. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, діючої в Україні з 27 вересня 1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відповідно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в ст. 7 СК України. З положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 р. № 789-ХІІ, частин 7, 8 Сімейного кодексу України вбачається, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві, покладається законом рівною мірою на обох батьків і такий обов`язок є безумовним. Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання. Судом встановлено, що відповідач інших осіб, в тому числі і непрацездатних, на своєму утриманні не має. Враховуючи прожитковий мінімум для дітей відповідног віку, вимоги статті 182 Сімейного Кодексу України, згідно якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, розмір мінімальної заробітної плати, обов`язок батьків щодо утримання дітей, беручи до уваги насамперед інтереси дітей, зважаючи на подані сторонами в справі докази в обгрунтування своїх позовних вимог та заперечень, суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача необхідно стягувати кошти на утримання (аліменти) малолітніх дітей, а саме сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 4 000 гривень 00 копійок щомісячно на кожну дитину з подальшою щорічною індексацією відповідно до закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви, тобто з 20 листопада 2024 року і до досягнення дітьми повноліття. Згідно з частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Виходячи із норми частини 1 статті 191 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що аліменти із відповідача на утримання дітей підлягають стягненню саме із дня пред`явлення позову, яким є 20.11.2024, що підтверджується штампом на позовній заяві (аркуш справи № 1). Відповідно до статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до частини 6 статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Так як позивач звільнена від сплати судового збору, з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп. Заявлений позивачем розмір витрат на правову допомогу не підтверджений жодними доказами. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для часткового задоволення позовних вимог позивача [PERSON] .

Outcome: partial