Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-29 00:00:00

І. Рух провадження та процесуальні рішення Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 02 січня 2025 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] (далі- Позивач) до [PERSON] (далі- Відповідач) про розірвання шлюбу та розгляд справи призначено на 30 січня 2025 року. 30 січня 2025 року в судове засідання Позивач та Відповідач не з`явились. Представник Позивача подав до суду заяву про проведення судового розгляду за їх відсутності та підтримують позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач надіслала на адресу суду 23 січня 2025 року заяву про визнання позову та проведення засідання за її відсутності. ІІ. Стислий виклад позиції сторін Позивач зазначає, що 28 липня 2023 року між ним та Відповідачем укладено шлюб, який підтверджується скороченою випискою свідоцтва про шлюб Республіки Польщі, воєводства: Куявсько-Поморське, відділ Реєстрації Актів Цивільного Стану міста Бидгощ, [NUMBER]. Дітей від даного шлюбу немає. Підставою для розірвання шлюбу є те, що протягом останнього часу відносини Позивача та Відповідача погіршились, виникають часто сварки. Позивач не бажає продовжувати спільне життя з Відповідачем через діаметрально протилежні погляди на сімейне життя, котрі призвели до відсутності взаєморозуміння та перетворили стосунки виключно на формальні. Враховуючи, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам Позивача, вжиття заходів щодо примирення є недоцільним, шлюб фактично припинив існувати та відповідно до статей 105, 110 Сімейного кодексу України Позивач наполягає на його розірванні. Відповідач надіслала на адресу суду заяву про те, що вона визнає позов, намірів на примирення немає. ІІІ. Докази, досліджені судом 1.Скорочена виписка свідоцтва про шлюб, відповідно до якої Відділом реєстрації актів цивільного стану міста Бидгощ, воєводство Куявсько-Поморське, Республіка Польща 28 липня 2023 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Виписка вірна змісту свідоцтва про шлюб « [NUMBER] ». Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка залишилось [PERSON] , а прізвище дружини - [PERSON] . IV. Фактичні обставини, встановлені судом В ході судового розгляду встановлено, що 28 липня 2023 року між Позивачем та Відповідачем укладено шлюб, який зареєстровано в установленому законодавством порядку. На цей час, відповідно до тексту позовної заяви, поданої та підписаної Позивачем особисто, сім`я фактично припинила існування, Позивач та Відповідач втратили почуття любові та поваги один до одного, шлюб фактично припинив існування. Згідно із текстом Відповідача, намірів для примирення немає. V. Висновки суду щодо легалізації документа, виданого уповноваженим органом іноземної держави Предметом спору є розірвання шлюбу, який укладений в іноземній державі - Республіці Польща та на підтвердження цього факту Позивачем надано скорочену виписку свідоцтва про шлюб Республіки Польщі, Відділом реєстрації актів цивільного стану міста Бидгощ. Відповідно до статті 13 Закону України «Про міжнародне приватне право» документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. Відповідно до Закону України «Про приєднання України до Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів» Верховна Рала від імені України приєдналась до цієї Конвенції. Відповідно до статті 2 цієї Конвенції кожна з Договірних держав звільняє від легалізації документи, на які поширюється ця Конвенція і які мають бути представлені на її території. Республіка Польща, якою видано свідоцтво (пункт ІІІ.1 цього Рішення), також приєдналась до вищевказаною Конвенції. За таких обставин, вказане свідоцтво визнається дійсним на території України Відповідно до частини першої статті 58 Закону України «Про міжнародне приватне право» шлюб між громадянином України та іноземцем, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу. Відповідно до частини першої статті 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі. В ході розгляду справи встановлено, що спільним особистим законом Позивача та Відповідача є право України. Відповідно до статті 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Таким чином, під час розгляду цієї справи про розірвання шлюбу, укладеного в Республіці Польща, потрібно користуватись правом держави України. щодо наявності підстав для розірвання шлюбу Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається Відповідно до частини третьої статті 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Позивач в позовній заяві виклав свою позицію щодо фактичної відсутності шлюбних відносин. Суд розцінює вказану позовну заяву як відсутність вільної згоди Позивача на продовження шлюбу та використання ним права на припинення шлюбних відносин. Суд вважає, що в позовній заяві викладені дійсні причини позову про розірвання шлюбу, відсутність фактичних шлюбних взаємин подружжя. У відповідності до статті 12 Цивільного процесуального кодексу цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчинення чи невчиненням нею процесуальних дій. Позивачем надано суду докази на підтвердження обставин, на які Позивач посилається. Відповідач надіслала до суду заяву про визнання позову в повному обсязі. Відповідно, справа розглянута на підставі наявних доказів, за результатами дослідження яких Суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі. VI. Щодо судового збору Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені в повному обсязі, то сплата судового збору в цій справі покладається на Відповідача в повному обсязі. Таким чином, судові витрати у справі, які складаються із судового збору в розмірі 1211, 20 гривень мають бути покладені на Відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved