Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-23 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду в інтересах позивача [PERSON] із вказаним позовом до відповідача [PERSON] , у якому просить позбавити відповідача батьківських прав стосовно дитини [PERSON] , [INFO] . На обґрунтування вимог позивача представник зазначив, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який на час ухвалення рішення розірвано. Сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] Відповідач, мати неповнолітнього сина, з 2022 року разом з чоловіком та дитиною не проживає, сином не цікавиться та не спілкується з ним, не приймає участі у його вихованні та не надає жодної допомоги на його утримання. Оскільки відповідач [PERSON] ухиляється від виховання та утримання їх спільного сина, позивач просить позбавити її батьківських прав. Ухвалою суду від 19.07.2024 року відкрито загальне провадження у справі за вказаним позовом. Ухвалою суду від 23.12.2024 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Позивач [PERSON] також пояснив, що 10.09.2024 шлюб між ним та відповідачем розірвано. З 2022 року відповідач ні з ним, ні з сином не спілкується, сина не відвідує, ніякої допомоги на його утримання дитини не надає, аліменти із неї не стягуються. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибула, про дату, час і місце судового засідання по розгляду справи була повідомленою належним чином, із заявами та клопотаннями до суду не зверталася. Відзиву на позов не надавала. 29.10.2024 від відповідача надійшла до суду заява, у якій вона просила розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги визнає (а.с.60). Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Разом з тим, суд враховує, що заява відповідача [PERSON] про визнання позову не може слугувати підставою для його задоволення, оскільки згідно ч. 3 ст. 155 СК України, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Вказане узгоджується з висновком Верховного суду у справі № 401/1944/22 від 10.11.2023, в якій суд наголосив, що саме лише подання заяви про визнання позову у справі про позбавлення батьківських прав не може бути підставою для звільнення позивача від обов`язку надання інших доказів на підтвердження наявності обставин, передбачених частиною першою статті 164 СК України для позбавлення батьківських прав. Представник залученої до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, органу опіки та піклування виконавчого комітету Коровинської сільської ради Роменського району Сумської, Міщенко О.М. в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримав в повному обсязі та вважає за доцільне позбавити відповідачку батьківських прав щодо неповнолітньої дитини. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України в разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника, представника органу опіки та піклування, допитавши свідків, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.8). Рішенням Недригайлівського районного суду від 10 вересня 2024 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.6-113). Із копії довідки Коровинської сільської ради Роменського району Сумської області від 19.03.2024 №125-02-39 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , фактично проживає у [ADDRESS] . Разом із ним проживає і перебуває на утриманні син [PERSON] , [INFO] . Мати дитини [PERSON] , [INFO] , за вказаною адресою не проживає з 13 березня 2022 року (а.с.11). Із копії довідки-характеристики Гринівського ліцею Недригайлівської селищної ради №64 від 18.03.2024 встановлено, що [PERSON] навчається у [PERSON] ліцеї з третього класу, зарекомендував себе як старанний, дисциплінований, працелюбний учень. Дитина проживає з батьком, мати не цікавиться життям дитини, не відвідує навчальний заклад, не підтримує зв`язок з педагогами. Батько приділяє належну увагу вихованню сина, забезпечує всім необхідним. Дитина допомагає батькові у введенні особистого господарства (а.с.12). Із характеристики та довідки про доходи №32 від 15.07.2024, наданих ФОП [PERSON] , встановлено, що [PERSON] , [INFO] , з 01 квітня 2022 року працює на посаді підсобного робітника із виконанням обов`язків тракториста-машиніста у фізичної особи підприємця [PERSON] . За час роботи зарекомендував себе як відповідальний і дисциплінований працівник. Його дохід за період з 01.01.2024 по 30.06.2024 становить 45300,00 грн (а.с.13-14). Органом опіки та піклування Коровинської сільської ради суду надано висновок про доцільність позбавлення батьківський прав [PERSON] , який затверджено рішенням виконавчого комітету Коровинської сільської ради Роменського району Сумської області № 370 від 23.12.2024 (а.с.88-89), у якому зазначено, що громадяни [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з травня 2011 року. Від подружнього життя у них народився син, [PERSON] , [INFO] , про те сімейне життя у подружжя не склалося і шлюб було розірвано. Під час обстеження умови проживання за адресою: [ADDRESS] , було встановлено, що умови проживання сім`ї задовільні. Батько матеріально утримує та створює належні умови для повноцінного розвитку сина: забезпечує відповідні умови проживання, піклується про здоров`я, фізичний та духовний розвиток, забезпечує здобуття дитиною освіти та готує до дорослого життя. За час своєї відсутності, мати не виявила зацікавленості в подальшій долі сина, не цікавиться його успіхами, станом здоров`я, не спілкується з сином. Таким чином в діях матері, [PERSON] вбачається умисне ухилення виконання батьківських обов`язків відносно свого сина, що на підставі 164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення її батьківських прав. Враховуючи вище викладене, орган опіки та піклування Коровинської ьської ради, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , стосовно її сина, [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні були допитані як свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] жителі с. Беседівка Роменського району Сумської області. Так свідок [PERSON] пояснив, що проживає в с. Беседівка та працює разом з позивачем у ФОП [PERSON] , добре знає його та членів його сім`ї. Після повномасштабного вторгнення в березні 2022 року дружина позивача з дітьми виїхала за кордон та більше в Україну не поверталася і він її за місцем проживання більше не бачив. Також йому відомо, що позивач в 2023 році привіз сина [PERSON] додому, та зараз він проживає з батьком, навчається в школі. Свідок [PERSON] пояснив, що позивач [PERSON] , його друг та кум, а син сторін, [PERSON] , його хрещеник. Оскільки у свідка з позивачем та відповідачем були тісні дружні відносини, йому відомо про обставини їх сімейного життя. Так, навесні 2022 року [PERSON] відвіз дружину з її сином від першого шлюбу та спільною дитиною [PERSON] на Захід України, звідки відповідачка з дітьми виїхала у Францію. На початку 2023 року позивач поїхав у Луцьк, куди відповідач привезла сина [PERSON] та привіз його додому. З того часу [PERSON] проживає з батьком, який опікується ним самостійно. В будинку позивача створені належні умови для дитини, він забезпечений всім необхідним. Відповідачка після того додому не приїздила. Зі слів [PERSON] , мати з ним не спілкується, його життям не цікавиться, грошей на його утримання не надає. Також він цікавився у [PERSON] , чи привітала його мати з днем народження, який був у грудні 2024 року. Хлопчик повідомив, що ні. Свідок [PERSON] повідомила, що знає позивача оскільки вони разом працюють у ФОП [PERSON] . Крім того свідок працює неподалік від будинку [PERSON] , та часто спілкується з його сином [PERSON] . З цього спілкування вона зрозуміла, що хлопчик скучає за мамою, але вона не бажає з ним спілкуватися та не відповідає на його дзвінки. Також від дитини їй стало відомо, що під час проживання у Франції мати хлопчика познайомилася з іншим чоловіком та стала з ним проживати. Оскільки у [PERSON] не склалися стосунки з цією людиною, він попросив батька забрати його додому. На даний час [PERSON] проживає з батьком удвох, батько самостійно виховує і забезпечує його. Судом з`ясована думка дитини, [PERSON] , який проти позову не заперечує та пояснив, що хоче проживати з батьком, якого любить та який про нього піклується. Після його повернення з Франції в 2023 році мати з ним не спілкується, на телефонні дзвінки не відповідає. Відповідно до частини першої статті 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. За положеннями частин першої, другої статті 27 цієї Конвенції кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до частини восьмої статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Статтею 150 СК України передбачений обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини, зокрема батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Згідно з частинами першою, другою статті 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Пунктом 16 Пленуму ВСУ "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. З врахуванням викладеного, на підставі досліджених у справі доказів суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] нехтує потребами свого сина, порушує права дитини на належне батьківське виховання та не виконує батьківських обов`язків, а саме не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя; не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, не цікавиться станом здоров`я; не спілкується з сином, в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, а тому наявні підстави для позбавлення її батьків батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що в повній мірі буде відповідати інтересам дитини. При цьому, не зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який допускається лише тоді, коли змінити поведінку у кращу сторону неможливо, суд виходить з того, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє [PERSON] права на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. На підставі викладеного,

Outcome: approved