Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 10 серпня 2003 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис № 1591. Позовні вимоги мотивує тим, що шлюб між сторонами, зареєстрований 10 серпня 2003 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис № 1591. Сторони не підтримують шлюбні відносини. Між позивачем та відповідачем відсутнє взаєморозуміння та бажання підтримувати шлюб. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 13 березня 2023 року у справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 22 серпня 2023 року на адресу суду надійшло клопотання представника відповідача про надання подружжю строку на примирення. 24 серпня 2023 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. 28 серпня 2023 року на адресу суду від представника позивача надійшла заява про заперечення на клопотання про примирення. 29 серпня 2023 року представником відповідача було заявлено клопотання про прийняття зустрічної позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про встановлення режиму окремого проживання до спільного розгляду з первісним позовом у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій представник відповідача просить прийняти зустрічний позов до спільного розгляду в одному провадженні з первісним позовом. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 29 серпня 2023 року зустрічну позовну заяву було повернуто заявнику. 07 вересня 2023 року на адресу суду надійшло клопотання представника відповідача про зупинення провадження. Постановою Київського апеляційного суду від 22 грудня 2023 року ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 29 серпня 2023 року було залишено без змін. Ухвалою Київського апеляційного суду від 05 вересня 2024 року відмолено у задоволенні заяви представника відповідач про роз`яснення постанови Київського апеляційного суду від 22 грудня 2023 року. 14 травня 2024 року на адресу суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу до спільного розгляду з первісним позовом у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій представник відповідача просить прийняти зустрічний позов до спільного розгляду в одному провадженні з первісним позовом. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 21 січня 2025 року зустрічну позовну заяву було повернуто заявнику. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив розірвати шлюб. Відповідач зі своїм представником у судовому засіданні щодо розірвання шлюбу не заперечував, тим самим, частково визнав позов. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що 10 серпня 2003 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис № 1591- було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON] . дружини - [PERSON] . Від шлюбу сторони мають спільних дітей: - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] ; - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] ; - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] . Судом встановлено, що шлюбні стосунки між сторонами припинені, примирення неможливе. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Сторони не виявили бажання примиритись. Згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до норм сімейного законодавства, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що спільне життя Позивача з Відповідачем не склалося та припинено. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Судом в порядку ч. 2 ст. 206 ЦПК України роз`яснено сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевірено, чи не суперечить закону визнання відповідачем позову та чи не порушено права, свободи чи інтереси інших осіб у зв`язку з таким визнання. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З врахуванням тієї обставини, що визнання позовних вимог відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також того, що на даний час сторони не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків, наміру зберігати сім`ю не мають, шлюб існує формально, подальше спільне життя суперечить інтересам сторін та їхнім дітям, спір щодо поділу майна та утримання дітей відсутній, суд приймає визнання позовних вимог відповідачем, а відтак позовна заява підлягає задоволенню з ухваленням судового рішення. В зв`язку з тим, що позивач не заявляє вимог про стягнення з відповідача на її користь судових витрат, суд,

Outcome: approved