Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-28 00:00:00

25.05.2023 р. представник позивача адвокат Човганюк А.М. звернулася до суду з позовом в якому просить усунути перешкоди\~в користуванні\~власністю шляхом\~зобов`язання\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~РНОКПП [NUMBER] \~передати на\~території Регіонального\~сервісному центрі\~МВС -\~Вінницька,\~м.\~Гайсин,\~вул.\~Південна,\~67\~(ТСЦ\~МВС №\~0542),\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~автомобіль марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER, 2006року випуску, державний номер [NUMBER] , вартістю 108300 гривень, у справному робочому стані та у комплекті\~з оригіналом\~свідоцтва про\~реєстрацію вказаного\~автомобіля,\~із комплектом\~ключів в\~кількості два\~штуки,\~здійснивши заходи\~передбачені порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх тинів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затверджених Постановою КМ України від 07.09.1998 № 1388, а саме подавши Регіональному сервісному центрі МВС - ТСЦ МВС № 0542 заяву про зняття автомобіля з реєстрації, надати автомобіль на огляд фахівця експертної служби МВС, зазначені дії провести з метою зняття з обліку автомобіля VOLKSWAGEN TRANSPORTER, 2006року випуску, державний номер [NUMBER] із [PERSON] та постановки на облік на [PERSON] . Вимоги позову мотивує тим, що 22.07.2004 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, який було розірвано рішенням Гайсинського районного суду від 07.12.2020р., справа №129/2798/20. В зв`язку із неможливістю добровільно за спільною згодою вирішити питання про поділ спільно набутого майна подружжя Гайсинським районним судом було розглянуто цивільну справу 29/3167/20 за позовом [PERSON] . Відповідно до рішення Гайсинського районного суду від 17.01.2022р. в справі 129/3167/20 було вирішено: поділити спільне сумісне майно подружжя та визнано за [PERSON] право приватної власності, в тому числі на транспортний засіб VOLKSWAGEN TRANSPORTER, 2006року випуску, державний номер [NUMBER] . На даний час, на виконання рішення Гайсинського районного суду відповідачем добровільно не передано [PERSON] у власність та користування транспортний засіб VOLKSWAGEN TRANSPORTER, 2006року випуску, державний номер [NUMBER] . 22.11.2022р. адвокат письмово звернулась до [PERSON] з вимогою зняти автомобіль VOLKSWAGEN TRANSPORTER, 2006року випуску, державний номер [NUMBER] і передати у власність [PERSON] та 29.11.2022р. або 30.11.2022р. прибути до Регіонального сервісного центру МВС - Вінницька, м. Гайсин, вул. Південна, 67 (ТСЦ МВС № 0542) з правовстановлюючими документами та автомобілем, однак він не з`явився, а тому у [PERSON] не має можливості користуватися даним транспортним засобом на власний розсуд, що значно обмежує її права. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, письмово просили позовні вимоги задовільнити, справу просив розглянути у їх відсутність, не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, \~хоча повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи, про що свідчать підтвердження про розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, що відповідає вимогам\~ст.128 ЦПК України. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило, тому суд ухвалив винести по даній справі заочне рішення, і позивач проти цього не заперечує. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З урахуванням письмової позиції позивача та його представника, досліджених доказів та вимог закону суд визнає за необхідне за згодою позивача на підставі ст.280 ЦПК України постановити заочне рішення, яким позов задовольнити повністю з таких мотивів та підстав. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 17.01.2022 року про поділ майна подружжя визнано: поділити спільне сумісне майно подружжя [PERSON] та [PERSON] : автомобіль «VOLKSWAGEN TOUAREG», 2010 року випуску, державний номер [NUMBER] вартістю 506340 грн., автомобіль «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», 2006 року випуску, д.н.з. [NUMBER] вартістю 108300 грн., припинити право спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на зазначене рухоме майно. Визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , право приватної власності на автомобіль «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», 2006 року випуску, д.н.з. [NUMBER] вартістю 108300 грн. Листом від 22.11.2022р. адвокат Човганюк А.М. зверталась до відповідача [PERSON] з вимогою зняти автомобіль VOLKSWAGEN TRANSPORTER, 2006року випуску, державний номер [NUMBER] та передати у власність [PERSON] . Вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного. Згідно ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується ст. 63 СК України, відповідно до якої дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Відповідно до ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Частиною 5 ст.82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи. Так\~рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 17.01.2022 року в порядку поділу майна подружжя за [PERSON] визнано право приватної власності на автомобіль «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», 2006 року випуску, д.н.з. [NUMBER] вартістю 108300 грн. Таким чином судом встановлено, що позивач є власником автомобіля. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З урахуванням вищенаведеного, суд доходить висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами, що відповідач чинить позивачу перешкоди у користуванні його майном, у зв`язку з чим позовна заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved