Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-15 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" (далі - позивач, ТОВ "Коллект Центр") звернулося в суд з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договорами №3270413110-130313 від 04.10.2021, №5797334 від 05.10.2021, №942171 від 30.09.2021 в розмірі 28 533, 22 грн, а саме: за договором №3270413110-130313 від 04.10.2021 в розмірі 12 607, 00 грн, з яких: - заборгованість за тілом кредиту в розмірі 2 000, 00 грн; - заборгованість за нарахованими відсотками в розмірі 10 607, 00 грн.; за договором №5797334 від 05.10.2021 в розмірі 3 372, 36 грн, з яких: - заборгованість за тілом кредиту в розмірі 2 000, 00 грн; - заборгованість за нарахованими відсотками в розмірі 1 287, 30 грн.; -інфляційні втрати в розмірі 70, 76 грн; - 3% річних в розмірі 14, 30 грн; за договором №942171 від 30.09.2021 в розмірі 12 553, 86 грн,з яких: - заборгованість за тілом кредиту в розмірі 4 000, 00 грн; - заборгованість за нарахованими відсотками в розмірі 8 480, 00 грн.; - інфляційні втрати в розмірі 64, 00 грн; - 3% річних в розмірі 9, 86 грн. Крім того, просить стягнути з відповідача понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 028, 00 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 9 000, 00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04.10.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» (далі - ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс») та відповідачем укладено Договір №3270413110-130313. 05.10.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "БІ ЕЛ ДЖИ Мікрофінанс" (далі - ТОВ "БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС") та відповідачем укладено Договір №5797334. 30.09.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "1 Безпечне Агентство необхідних кредитів" (далі - ТОВ "1 Безпечне Агентство необхідних кредитів") та відповідачем укладено Договір №942171. 15.02.2022 було укладено договір №15-02/22 відповідно до якого ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3270413110-130313. 10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3270413110-130313. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до Відповідача за договором №3270413110-130313. 29.11.2021 було укладено договір №29/11-1 відповідно до якого ТОВ "БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС" відступило на користь ТОВ «Вердикт капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №5797334. 10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №5797334. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до Відповідача за договором №5797334. 25.01.2022 було укладено договір №25/01/2022/1 відповідно до якого ТОВ "1 Безпечне Агентство необхідних кредитів" відступило на користь ТОВ «Вердикт капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №942171. 10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якогоТОВ «Вердикт капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №942171. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр`наділено правом вимоги до Відповідача за договором №942171. Відповідач зобов`язання за договорами належним чином не виконав, внаслідок чого перед позивачем виникла заборгованість. Оскільки відповідач ухиляється від добровільного погашення боргу, позивач змушений звернутися з позовом до суду. Ухвалою суду від 30.10.2024 відкрито провадження у цивільній справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 16.01.2025 від представника відповідача надійшла заява про часткове визнання позову в розмірі 11 198, 36 грн. В іншій частині просить відмовити, оскільки нарахування відсотків за договорами проводилося поза межами визначеного сторонами строку кредитування. У судове засідання представник позивача не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник відповідача у судове засідання не з`явилася, подала клопотання про розгляд справи без їхньої участі. Дослідивши письмові докази, повно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши надані сторонами докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. 04 жовтня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» та [PERSON] було укладено договір позики №3270413110-130313. Відповідно до п. 2.1 договору позики №3270413110-130313 від 04 жовтня 2021 року Товариство надає Позичальнику кредит в сумі 2000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за строк користування кредитом. Згідно з п. 1.18 договору позики №3270413110-130313 від 04 жовтня 2021 року «строк користування кредитом (кредитними коштами) період з дати отримання по дату в яку Позичальник зобов`язаний повернутии кредит у відповідності до п.п. 2.3 цього договору. Відповідно до п. 2.3 договору позики №3270413110-130313 від 04 жовтня 2021 року строк період користування кредитними коштами складає 14 днів та починається з 04.10.2021 року та закінчується 18.10.2021 року (включно). За користування кредитом Позичальник зобов`язаний сплатити Товариству плату згідно Графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною договору позики. Відповідно до додатку №1 до Договору позики №3270413110-130313 від 04 жовтня 2021 року «Графік розрахунків» плата за користування кредитом строком на 14 днів становить 546,00 грн 15.02.2022 було укладено договір №15-02/22 відповідно до якого ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3270413110-130313. 10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3270413110-130313. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до Відповідача за договором №3270413110-130313. 05.10.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "БІ ЕЛ ДЖИ Мікрофінанс" (далі - ТОВ "БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС") та відповідачем укладено Договір №5797334. Відповідно до п. п. 1.3., 1.4, 1.5 договору №5797334, сума кредиту становить 2 000, 00 грн. Кредит надається строком на 15 днів. Термін (дата) поврнення кредиту - 20.10.2021. За змістом п. 1.6, 1.7 договору №5797334, з 1-го по 15-й день позичальник сплачує проценти (плату за користування грошовими коштами) за кожен день строку користування кредитом у розмірі 0,0010%. Відповідно до п. 1.7. сторони домовилися, що загальний строк надання кредиту може бути автоматично продовжений (пролонгований) у разі невиконання позичальником в повному обсязі зобов`язань зі сплати процентів згідно п. 1.6 та повернення кредиту у визначений у п. 1.5 термін (після спливу строку А). У такому разі строк надання кредиту автоматично пролонгується на строк 13 календарних днів (пролонгований строк Б). Під час пролонгованого строку (Строку Б) позичальник сплачує проценти за користування кредитом у розмірі 4,95 % за кожен день пролонгованого строку (Строку Б). 29.11.2021 було укладено договір №29/11-1 відповідно до якого ТОВ "БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС" відступило на користь ТОВ «Вердикт капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №5797334. 10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №5797334. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до Відповідача за договором №5797334. 30.09.2021 між ТОВ "1 Безпечне Агентство необхідних кредитів") та відповідачем укладено Договір №942171. Відповідно до п. 2 договору позики № 942171 від 30.09. 2021 року Товариство надало Відповідачу позику в сумі 4000,00 грн. строком на 16 днів. Базова процентна ставка за користування позикою (її частиною) за день 2,00%. 25.01.2022 було укладено договір №25/01/2022/1 відповідно до якого ТОВ "1 Безпечне Агентство необхідних кредитів" відступило на користь ТОВ «Вердикт капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №942171. 10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якогоТОВ «Вердикт капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №942171. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр`наділено правом вимоги до Відповідача за договором №942171. З розрахунків заборгованості за договорами слідує, що відповідач жодних коштів на погашення своїх боргових зобов`язань за вказаними вище договорами не вносив. Вирішуючи цивільно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого. За змістом ч. 12 ст. 11 ЗУ "Про електрону комерцію", електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ст. 12 ЗУ "Про електрону комерцію2, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в строк, встановлений в договорі, одностороння відмова від зобов`язання, якщо інше не встановлено договором, не допускається. За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстрочкою), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1054 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання не виконує, заборгованість не погашає, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту. Вирішуючи вимогу про стягнення з відповідача відсотків за користування кредитним коштами, суд звертає увагу на правові позиції, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такий правовий висновок було підтверджено і у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16. Отже, враховуючи узгоджені сторонами строки кредитування, а також враховуючи відсутність належних та допустимих доказів щодо пролонгації строку дії кредитних договорів, позовні вимоги про стягнення з відповідача процентів за користування кредитними коштами підлягають частковому задоволенню в межах строку дії кредитних договорів, а саме: за договором №3270413110-130313 від 04.10.2021 в розмірі 546, 00 грн; за договором №5797334 від 05.10.2021 в розмірі 1 287, 30 грн; за договором №942171 від 30.09.2021 в розмірі 1 280, 00 грн. Крім того, за змістом статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відтак, враховуючи положення ч. 2 ст. 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Вимагати сплати суми боргу з врахуванням 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу. Судом встановлено, що зобов`язань за договорами відповідач належним чином не виконав, внаслідок чого позивачем нараховано відповідачу інфляційні втрати та 3% річних. Суд погоджується з вірністю здійснених позивачем нарахувань інфляційних втрат та 3% річних, а відтак такі вимоги підлягають до задоволдення. З огляду на викладене з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в розмірі 11 208, 22 грн, а саме: за договором №3270413110-130313 від 04.10.2021 в розмірі 2 546, 00 грн, з яких: - заборгованість за тілом кредиту в розмірі 2 000, 00 грн; - заборгованість за нарахованими відсотками в розмірі 546, 00 грн.; за договором №5797334 від 05.10.2021 в розмірі 3 372, 36 грн, з яких: - заборгованість за тілом кредиту в розмірі 2 000, 00 грн; - заборгованість за нарахованими відсотками в розмірі 1 287, 30 грн.; -інфляційні втрати в розмірі 70, 76 грн; - 3% річних в розмірі 14, 30 грн; за договором №942171 від 30.09.2021 в розмірі 5 356, 86 грн, з яких: - заборгованість за тілом кредиту в розмірі 4 000, 00 грн; - заборгованість за нарахованими відсотками в розмірі 1 280, 00 грн.; - інфляційні втрати в розмірі 64, 00 грн; - 3% річних в розмірі 9, 86 грн. За наведеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 3 028,00 грн. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені частково, з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 189, 44 грн (11 208, 22 грн грн х 3 028, 00 грн /28 533, 22 грн). Також, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч.8 ст.141 ЦПК України). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч.2 ст.137 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат». Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. У частині четвертій статті 62 ЦПК України передбачено, що повноваження адвокатаяк представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до ЗаконуУкраїни «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності) (ч.3 ст.4 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»). Відповідно до статті 13 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги (ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Тлумачення наведених норм дає підстави для висновку, що до судових витрат на професійну правничу допомогу віднесено витрати на правничу допомогу адвоката, і така допомога надавалася саме тим адвокатом (адвокатами), з яким укладено договір про надання правової допомоги або з відповідним адвокатським бюро чи об`єднанням. Такі висновки викладені Верховним Судом України у постанові від 31 травня 2023 року у справі №757/13974/21-ц. Згідно договору №02-09/2024-8 про надання правничої допомоги від 02.09.2024 правову допомогу позивачу у справі надавала фізична особа-підприємець [PERSON] . У постанові Великої Палати Верховного Суду України від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 зазначено, що витрати на юридичні послуги, надані стороні у справі іншою, ніж адвокат, особою, не належать до витрат на професійну правничу допомогу та не можуть бути відшкодовані у порядку частини четвертої статті 137, частини сьомої статті 139 та частини третьої статті 141 ЦПК України. В матеріалах справи відсутні докази, що фізична особа-підприємець Калітіна Олена Володимирівна є адвокатом. За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 9 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: partial