Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Новосанжарського районного суду Полтавської області з позовом до відповідачки [PERSON] , в якому просив виділити в натурі в самостійний об`єкт нерухомого майна у приватну власність [PERSON] , земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована за межами населених пунктів на території Драбинівської сільської ради Полтавського району, Полтавської області та припинити право спільної часткової власності на частину вказаної земельної ділянки. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що він та відповідач були співвласниками земельної ділянки площею 4,4164 га з кадастровим номером 5323480300:00:002:0183, що розташована за межами населених пунктів на території Драбинівської (колишньої Богданівської) сільської ради Полтавського району Полтавської області і призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Водночас, зазначив, що рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 23 липня 2024 року у справі № 542/740/24 припинено право спільної часткової власності [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , на 1/2 частину земельної ділянки площею 4,4164 га кадастровий номер 5323480300:00:002:0183 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Драбинівської (колишня Богданівська) сільської ради Полтавського району, Полтавської області та виділено [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , в натурі 1/2 частину земельної ділянки в приватну власність, що становить 2,2082 га від загальної площі земельної ділянки 4,4164 га, кадастровий номер 5323480300:00:002:0183, що розташована на території Драбинівської (колишня Богданівська) сільської ради Полтавського району, Полтавської області, цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно плану земельної ділянки в додатку до висновку експерта земельно-технічної експертизи №10 від 26.03.2024 року (на плані зафарбовано зеленим кольором) та описується наступними межами: з боку землі сільської ради довжина межової лінії складає: 48,00м; з боку землі [PERSON] (кадастровий номер 5323480300:00:002:0182) довжина межової лінії складає: 459,99м.; з боку землі сільської ради довжина межової лінії складає: 48,01м; з боку землі, що пропонується першому співвласнику довжина межової лінії складає: 459,99м. Також зазначив, що згідно з висновком експерта йому пропонується виділити 1/2 частину земельної ділянки з кадастровим номером 5323480300:00:002:0183, загальною площею 4,4164 га, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Богданівської сільської ради Полтавського (колишнього Новосанжарського) району Полтавської області. Земельна ділянка має площу 2,2082 га та описується наступними межами: з боку землі сільської ради довжина межової лінії складає: 48,00 м.; з боку землі громадянки [PERSON] (кадастровий номер 5323480300:00:002:0184) довжина межової лінії складає: 459,98 м.; з боку землі сільської ради довжина межової лінії складає: 48,01 м; з боку землі, що пропонувалося виділити другому співвласнику довжина межової лінії складає 459,99 м., що відповідає варіанту поділу земельної ділянки та позначено червоним кольором в додатку до висновку експерта. Вказав, що у результаті поділу земельної ділянки площею 4,4164 га, з кадастровим номером 5323480300:00:002:0183 утворилися земельні ділянки з кадастровими номерами 5323480300:00:002:0296 та 5323480300:00:002:0297, однак він не може розпорядитися та користуватися належною йому частиною земельної ділянки. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 04 грудня 2024 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання (а.с. 41). Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 23 грудня 2024 року позовну вимогу в частині припинення права спільної часткової власності [PERSON] , [INFO] на частину земельної ділянки з кадастровим номером 5323480300:00:002:0183, площею 4,4164 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована за межами населених пунктів на території Драбинівської сільської ради Полтавського району Полтавської області) залишено без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 49). Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав (а.с. 53). Відповідачка в судове засідання не з`явилася, до суду подала заяву, у якій просила розгляд справи здійснити без її участі (а.с. 54). Суд, відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, які не з`явилися. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи встановлено, що згідно зі свідоцтвами про право на спадщину за законом від 08.08.2014, спадкоємцями зазначеного у цих свідоцтвах майна [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] є його: дочка [PERSON] , [INFO] на частку спадкового майна та син [PERSON] , [INFO] на частку спадкового майна. Спадщина, на яку в указаних частках видані ці свідоцтва, складається з приватизованої земельної ділянки загальною площею 4,4164 га, кадастровий номер 5323480300:00:002:0183, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Богданівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області (а.с.10, 13). Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 25358793 та № 25356426 на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] належить по частині земельної ділянки з кадастровим номером 5323480300:00:002:0183, загальною площею 4,4164 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Богданівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області (а.с. 11-12, 14-15). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 395723038 від 19.09.2024 на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] належить по частині земельної ділянки з кадастровим номером 5323480300:00:002:0183, загальною площею 4,4164 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Богданівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області (72-73). Відповідно до висновку експерта за результатами проведення земельно-технічної експертизи № 10 від 26.03.2024 запропоновано варіант поділу земельної ділянки з кадастровим номером 5323480300:00:002:0183, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,4164 га, що розташована на території Богданівської сільської ради Полтавського (колишнього Новосанжарського) району Полтавської області відповідно до часток співвласників та , а саме: - першому співвласнику пропонується виділити земельну ділянку площею 2,2082 га (на плані зафарбовано в червоний колір), цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Земельна ділянка описується наступними межами: з боку землі сільської ради довжина межової лінії складає: 48,00м; з боку землі [PERSON] (кад.номер 5323480300:00:002:0184) довжина межової лінії складає: 459,98м; з боку землі сільської ради довжина межової лінії складає: 48,01м; з боку землі, що пропонується другому співвласнику довжина межової лінії складає: 459,99м; - другому співвласнику пропонується виділити земельну ділянку площею 2,2082 га (на плані зафарбовано в зелений колір), цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Земельна ділянка описується наступними межами: з боку землі сільської ради довжина межової лінії складає: 48,00м; з боку землі [PERSON] (кад.номер 5323480300:00:002:0182) довжина межової лінії складає: 459,99м.; з боку землі сільської ради довжина межової лінії складає: 48,01м; з боку землі, що пропонується першому співвласнику довжина межової лінії складає: 459,99м. ( а.с. 16-21). Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 23 липня 2024 року у справі № 542/740/24 припинено право спільної часткової власності [PERSON] на 1/2 частину земельної ділянки з кадастровим номером 5323480300:00:002:0183, площею 4,4164 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Драбинівської (колишня Богданівська) сільської ради Полтавського району, Полтавської області та виділено [PERSON] в натурі 1/2 частину земельної ділянки в приватну власність, що становить 2,2082 га від загальної площі земельної ділянки 4,4164 га, з кадастровим номером 5323480300:00:002:0183, що розташована на території Драбинівської (колишня Богданівська) сільської ради Полтавського району Полтавської області, цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно з планом земельної ділянки в додатку до висновку експерта земельно-технічної експертизи №10 від 26.03.2024 року (на плані зафарбовано зеленим кольором) та описується наступними межами: з боку землі сільської ради довжина межової лінії складає: 48,00м; з боку землі [PERSON] (кадастровий номер 5323480300:00:002:0182) довжина межової лінії складає: 459,99м.; з боку землі сільської ради довжина межової лінії складає: 48,01м; з боку землі, що пропонується першому співвласнику довжина межової лінії складає: 459,99м. Рішення суду набрало законної сили 23 серпня 2024 року (а.с. 25-31). В подальшому була розроблена технічна документація із землеустрою щодо поділу земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за заявою громадянки [PERSON] (а.с. 56-59). Відповідно до повідомлення Головного управління Держгеокадастру у Полтавській областіу результаті поділу земельної ділянки площею 4,4164 га, з кадастровим номером 5323480300:00:002:0183 утворилися земельні ділянки з кадастровими номерами 5323480300:00:002:0296 та 5323480300:00:002:0297. В свою чергу, позивач позбавлений можливості розпорядитися своєю частиною спірної земельної ділянки позаяк зазначеним рішенням суду йому не було виділено в натурі належну частину земельної ділянки. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини 1 статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з частинами 1-5 статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Відповідно до частин 1, 2 статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з частинами 1, 2 статті 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Частиною 1 статті 356 ЦК України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. У постанові Верховного Суду від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1443цс16 вказано, що право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні. Згідно зі статтею 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до частини 1 статті 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Частиною 3 статті 364 ЦК України, у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Згідно з частинами 1, 2 статті 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Виділ часток нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. До такого висновку дійшов Верховний Суд України, розглянувши справу № 6-1443цс16. Вказавши також, що виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Відповідно до статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статті 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, а відповідно до статті 126 того ж кодексу, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Згідно із статтею 86 ЗК України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Згідно з частинами 1, 3, 4 статті 88 Земельного кодексу України, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. З матеріалів справи вбачається, що спірна земельна ділянка площею 4,4164 га з кадастровим номером 5323480300:00:002:0183, що розташована на території Богданівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва належить на праві спільної часткової власності позивачу та відповідачці по частині кожному. Оскільки учасники спільної часткової власності мають право на зазначене майно пропорційно своєї частки в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен виділити його співвласнику таку частину земельної ділянки, яка відповідає розміру та вартості його частки. Такий висновок щодо застосування відповідних норм права викладено у постанові Верховного Суду від 17.04.2019 у справі № 545/3753/16-ц, провадження № 61-40289св18. Отже, сторони як співвласники земельної ділянки мають право на поділ майна в натурі пропорційно своїм часткам. З матеріалів справи вбачається, що позивач просив виділити 1/2 земельної ділянки відповідно до запропонованого експертом у висновку № 10 від 26.03.2024 варіанту поділу. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 травня 2021 року у справі N 501/2148/17 (провадження № 61-22087св19) зроблено висновок, що "відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Виходячи з аналізу змісту наведених норм права, поняття "поділ" та "виділ" не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється». Суд встановив, що рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 23 липня 2024 року у справі № 542/740/24 припинено право спільної часткової власності та виділено [PERSON] в натурі 1/2 частину земельної ділянки в приватну власність, що становить 2,2082 га від загальної площі земельної ділянки 4,4164 га, з кадастровим номером 5323480300:00:002:0183, що розташована на території Драбинівської (колишньої Богданівської) сільської ради Полтавського району, Полтавської області, цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Оскільки право спільної часткової власності [PERSON] припинено, то, відповідно, право спільної часткової власності й другого співвласника - позивача [PERSON] також припинено на підставі вказаного вище рішення суду. Разом з тим, зазначеним рішенням не було вирішено питання стосовно виділу іншому співвласнику [PERSON] належної йому частини земельної ділянки в натурі, що позбавляє його можливості розпорядитися нею. За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. При цьому, суд вважає необхідним зазначити, що одним з основних елементів верховенства права є принцип правової визначеності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів (пункт 61 рішення ЄСПЛ у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [GC], No. 28342/95, ECHR 1999-VII). Базове тлумачення принципу res judicata вміщено в рішеннях ЄСПЛ від 03.12.2003 у справі «Рябих проти Росії», від 09.11.2004 у справі «Науменко проти України», від 18.11.2004 у справі «Праведная проти Росії», від 19.02.2009 у справі «Христов проти України», від 03.04.2008 у справі «Понамарьов проти України», в яких цей принцип розуміється як елемент принципу юридичної визначеності. Водночас, суд враховує, що Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 20 червня 2023 року у справі № 633/408/18 зазначила, що у кожній справі за змістом обґрунтувань позовних вимог, наданих позивачем пояснень тощо суд має встановити, якого саме результату позивач хоче досягнути унаслідок вирішення спору. Суд розглядає справи у межах заявлених вимог (частина перша статті 13 ЦПК України), але, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом (пункт 4 частини п`ятої статті 12 ЦПК України). Виконання такого обов`язку пов`язане, зокрема, з тим, що суд має надавати позовним вимогам належну інтерпретацію, а не тлумачити їх лише буквально (див., наприклад, постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2021 року у справі № 9901/172/20 (пункти 1, 80-81, 83), від 1 липня 2021 року у справі № 9901/381/20 (пункти 1, 43-47), від 26 жовтня 2021 року у справі № 766/20797/18 (пункти 6, 20-26, 101, 102), від 1 лютого 2022 року у справі № 750/3192/14 (пункти 4, 26, 47), від 22 вересня 2022 року у справі № 462/5368/16-ц (пункти 4, 36), від 4 липня 2023 року у справі № 233/4365/18 (пункт 31)). Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позивачу слід виділити в натурі в самостійний об`єкт нерухомого майна 1/2 частину земельної ділянки з кадастровим номером 5323480300:00:002:0183, загальною площею 4,4164 га, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Богданівської сільської ради Полтавського (колишнього Новосанжарського) району Полтавської області. Земельна ділянка описується наступними межами: з боку землі сільської ради довжина межової лінії складає: 48,00 м.; з боку землі громадянки [PERSON] (кадастровий номер 5323480300:00:002:0184) довжина межової лінії складає: 459,98 м.; з боку землі сільської ради довжина межової лінії складає: 48,01 м; з боку землі, що виділені [PERSON] довжина межової лінії складає 459,99 м., що відповідає варіанту поділу земельної ділянки та позначено червоним кольором в додатку до висновку експерта земельно-технічної експертизи № 10 від 26.03.2024 На підставі викладеного,

Outcome: approved