Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-27 00:00:00

[PERSON] (далі - позивачка) звернулася до суду із позовом до Макарівської селищної ради (далі - відповідач), зазначивши третьою особою - Управління нотаріату Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якому вказала, що [INFO] помер її дядько, [PERSON] . Єдиною спадкоємицею за заповітом майна померлого, яка прийняла спадщину, є позивачка у справі. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належні йому на праві власності нерухоме майно, а саме: земельну ділянку площею 2,2591 га, з кадастровим номером земельної ділянки: 3222785800:05:030:0085 відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-1200465352024, та земельну ділянку площею 0,1072 га, з кадастровим номером земельної ділянки: 3222785800:05:001:0135 відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-3500419632024, які розташовані на території Київської області Бучанського району Макарівської ТГ за межами с. Ніжиловичі. Згідно заповіту, посвідченого 24.10.2008 року приватним нотаріусом Макарівського районного нотаріального округу Київської області та зареєстрованого в реєстрі за №4998, [PERSON] заповів позивачці усе майно, що буде належати йому на день його смерті, де б воно не знаходилось і з чого б не складалось, а також все те, на що він за законом буде мати право. На день смерті [PERSON] заповіт не змінений та не відмінений. В передбачений законом 6-місячний термін, після смерті [PERSON] , позивачка, фактично прийняла спадщину, вступивши в управління та володіння спадковим майном, так як звернулася до приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Пікущої Г.Д. із заявою про прийняття спадщини, якою була заведена спадкова справа за №56990241 від 15.01.2015 року, що підтверджується копією інформаційної довідки із Спадкового реєстру №76917024 від 10.05.2024 року. 21.02.2024 року з метою оформлення спадщини, позивачка звернулася до нотаріуса, проте отримала інформацію про те, що з 22.06.2022 року останньою було припинено нотаріальну діяльність, документи нотаріального діловодства та архіву знищено внаслідок артилерійського обстрілу, і тому видати свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом неможливо. 22.03.2024 року позивачка звернулася до Управління нотаріату Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про видачу на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , але отримала відповідь з якої вбачається, що приватний нотаріус Пікуща Г.Д. дійсно припинила нотаріальну діяльність з 22.06.2022 року. На зберігання до Київського обласного державного нотаріального архіву документи (справи) нотаріального діловодства нотаріусом не передавалися. Разом з тим, повідомили, що внаслідок артилерійського обстрілу робоче місце приватного нотаріуса, документи нотаріального діловодства та архіву було знищено, за даним фактом відкрито кримінальне провадження. З огляду на те, що приватним нотаріусом станом на момент подання позову не передано спадкову справу до державного архіву та під час бойових дій знищені документи нотаріального діловодства, позивачка позбавлена можливості отримати свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті свого рідного дядька, тому змушена звернутися до суду. На підставі викладеного позивачка, просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування на земельну ділянку площею 2,2591 га, з кадастровим номером земельної ділянки: 3222785800:05:030:0085 відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №265996, та земельну ділянку площею 0,1072 га, з кадастровим номером земельної ділянки: 3222785800:05:001:0135 відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №265995, які розташовані на території Київської області Бучанського району Макарівської територіальної громади. Ухвалою суду від 01.07.2024 року (а.с.31) позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 07.10.2024 року, а також встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Копію ухвали суду від 01.07.2024 року та позовну заяву з додатками відповідач отримав 29.10.2024 року, про що свідчить відповідна розписка про вручення документів (а.с.65). Відповідно у встановлений судом строк відповідач на адресу суду відзиву на позовну заяву не надав. Ухвалою суду від 16.12.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 28.01.2025 року (а.с.71). У судове засідання 28.01.2025 року учасники справи не прибули, про день та час слухання справи повідомлялись належним чином. Позивачка [PERSON] подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги за позовом підтримала та просила їх задовольнити (а.с.78). Відповідно до раніше поданого клопотання представника відповідача, останній просив розглядати справу за його відсутності, а рішення у справі прийняти за наявними у ній матеріалами (а.с.66). У відповідності до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослі дивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] помер дядько позивачки [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бородянського районного управління юстиції у Київській області 02.09.2014 року (а.с.9). За життя 24.10.2008 року [PERSON] склав заповіт, що посвідчений 24.10.2008 року приватним нотаріусом Макарівського районного нотаріального округу Київської області Дарнопих Т.М. та зареєстрований в реєстрі за №4998, згідно якого усе майно, що буде належати йому на день його смерті, де б воно не знаходилось і з чого б не складалось, а також все те, на що він за законом буде мати право заповів [PERSON] (а.с.10-11). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 2,2591 га, з кадастровим номером земельної ділянки: 3222785800:05:030:0085 відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №265996, та земельну ділянку площею 0,1072 га, з кадастровим номером земельної ділянки: 3222785800:05:001:0135 відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №265995, які розташовані на території Київської області Бучанського району Макарівської територіальної громади. У визначений законом 6-місячний строк, після смерті [PERSON] , позивачка, фактично прийняла спадщину, вступивши в управління та володіння спадковим майном, так як звернулася до приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Пікущої Г.Д. із заявою про прийняття спадщини, якою була заведена спадкова справа № 1/2015 за номером у Спадковому реєстрі 56990241 від 15.01.2015 року, що підтверджується копією інформаційної довідки із Спадкового реєстру №76917024 від 10.05.2024 року (а.с.12). В лютому 2024 року позивачка дізналася про те, що з 22.06.2022 року приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Пікущою Г.Д. було припинено нотаріальну діяльність, документи нотаріального діловодства та архіву знищено внаслідок артилерійського обстрілу, і тому видати свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом неможливо. 22.03.2024 року позивачка звернулася до Управління нотаріату Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про видачу на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , але отримала відповідь з якої вбачається, що приватний нотаріус Пікуща Г.Д. дійсно припинила нотаріальну діяльність з 22.06.2022 року. На зберігання до Київського обласного державного нотаріального архіву документи (справи) нотаріального діловодства нотаріусом не передавалися. Разом з тим, повідомили, що внаслідок артилерійського обстрілу робоче місце приватного нотаріуса, документи нотаріального діловодства та архіву було знищено, за даним фактом відкрито кримінальне провадження. З огляду на зазначене, Управлінням було рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (а.с.29). Як вбачається із Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 04.06.2024 року №НВ-3500419632024 (а.с.15-20), земельна ділянка загальною площею 0,1072 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, з кадастровим номером 3222785800:05:001:0135, яка розташована за адресою: Київська область, Бучанський район, Макарівська ТГ, за межами с. Ніжиловичі, належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі державного акту від 20.02.2012 року серії ЯК №265995, виданий на підставі розпорядження Макарівської районної державної адміністрації №696 від 26.07.2010 року (а.с.14). Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 03.06.2024 року №НВ-1200465352024 (а.с.21-28), земельна ділянка загальною площею 2,2591 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, з кадастровим номером 3222785800:05:030:0085, яка розташована за адресою: Київська область, Бучанський район, Макарівська ТГ, за межами с. Ніжиловичі, належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі державного акту від 20.02.2012 року серії ЯК №265996, виданий на підставі розпорядження Макарівської районної державної адміністрації №696 від 26.07.2010 року (а.с.13). Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються вимогами Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків фізичної особи, яка померла (спадкодавець) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 та 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1233 та ч. 1 ст. 1235 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно з ч. 1, ч. 2, та ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 с. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину за законом/заповітом. Відповідно до положень частин другої та третьої пункту 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений Наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, передбачено відкриття спадкової справи після померлої особи тільки один раз. Чинним законодавством не передбачена можливість повторного заведення спадкової справи у разі втрати, або відновлення спадкової справи, тому іншого варіанту захисту прав позивача в даній ситуації крім звернення до суду за визнанням права власності в порядку спадкування, немає. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що позивачка будучи єдиною спадкоємицею за заповітом майна померлого [INFO] [PERSON] , спадщину у встановленому законом порядку прийняла, інших спадкоємців, які б прийняли спадщину судом не встановлено, до складу спадщини увійшли дві земельні ділянки, щодо яких Управлінням нотаріату було відмовлено позивачці у видачі свідоцтв про право на спадщину. Оскільки відповідач не вчиняв протиправних дій, що стали підставою позову, судові витрати з відповідача не стягуються та покладаються на позивача. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved