Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Кропивницького районного нотаріального округу Кіровоградської області Руденко Н.П. про встановлення факту спільного проживання, надання права на спадкування в порядку зміни черговості одержання права на спадкування. В подальшому позивач двічі уточнювала позовні вимоги, остаточно позивачем уточнено позовні вимоги 04.04.2024 року, згідно яких остання просила суд: встановити факт спільного проживання однією сім`єю - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] більше п`яти років до дня відкриття спадщини після смерті [PERSON] , а саме з 2012 року по [INFO] . Надати їй, [PERSON] , [INFO] , спадкоємцю четвертої черги спадкування за законом, на спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , право на спадкування в першу чергу спадкоємців за законом на цю ж спадщину. Усунути від права на спадкування [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , які є доньками померлого [PERSON] . Заяву обґрунтовано тим, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] . [PERSON] проживала з померлим, без державної реєстрації шлюбу, в своєму домоволодінні по [ADDRESS] , з січня 2012 року по день смерті. Вони спільно вели домашнє господарство, мали спільний сімейний бюджет, піклувалися один про одного. Протягом останніх 11 років [PERSON] проживала з померлим разом та приймала участь в житті [PERSON] , як дружина, а саме: вони проживали в одному будинку як сім`я, вона допомагала йому матеріально, купувала одяг, предмети домашнього вжитку, лікувала тощо. Останні 8 років перед смертю [PERSON] сильно хворів, хвороби особливо почали проявлятись після перенесеного в 2020 році covid-19, він не міг самостійно забезпечити умови свого прожиття, потребував стороннього догляду, допомоги та піклування, тож з 2020 року [PERSON] взяла на себе обов`язки по повній опіці над чоловіком. У померлого є дві дочки: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Проте, доньки з батьком не спілкувалися, допомоги у лікуванні та догляді батька від них не надходило, станом здоров`я батька не цікавились, допомоги при похованні також не надали. Так як, позивач вважає себе його дружиною то такий догляд здійснювала за ним самостійно, по день смерті [PERSON] , а саме по [INFO] , похованням чоловіка займалась самостійно. Після смерті [PERSON] залишилась спадщина, а саме: земельна ділянка площею 6,75 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та земельна ділянка, площею 6,7543 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Померлим заповіту складено не було. 19 жовтня 2022 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Кропивницького районного нотаріального округу Кіровоградської області Руденко Н.П. із заявою про прийняття спадщини та щодо видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом, але в одержанні такого свідоцтва їй було відмовлено, оскільки вона не є спадкоємцем за законом, та не може підтвердити факт родинних чи інших відносин з померлим. Відповідно до роз`яснення приватного нотаріуса Руденко Н.П., [PERSON] необхідно звернутись до суду про встановлення факту родинних та інших відносин з померлим. Зважаючи на приписи Закону зазначене вище, право на спадкування позивача може бути встановлено лише в судовому порядку. На час подання позовної заяви та підготовки матеріалів справи до суду позивач мала підстави вважати, що відповідачі визнають позовні вимоги та спільно дійдуть згоди щодо поділу спадкового майна в рівних частинах. Підтвердженням даного факту є те, що позивач під час подання заяви про вступ в спадщину зазначила коло спадкоємців, які крім неї мають право на спадщину, не чинила жодних перешкод їх законним правам. Однак, в ході підготовки до судового засідання, зважаючи на факт перебування [PERSON] (спадкодавця) в безпорадному стані, факт ухилення доньок [PERSON] та [PERSON] від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкоємцю шляхом умисного уникнення будь-яких контактів із спадкодавцем, ненадання будь якої допомоги [PERSON] за існування можливості надання допомоги, позивач вважає що доньки її померлого чоловіка [PERSON] та [PERSON] у відповідності до статті 1224 ЦК України мають бути усунені від права на спадкування. Померлий проживав у будинку своєї цивільної дружини [PERSON] , останні 2 роки життя мав проблеми зі здоров`ям після перенесеного інфаркту міокарда. У зв`язку з хворобою та похилим віком він потребував сторонньої допомоги, яку надавала йому цивільна дружина та її діти. Його доньки від попередніх шлюбних відносин - [PERSON] та [PERSON] з батьком не спілкувались, родинних стосунків не підтримували, не відвідували та не доглядали його. Зважаючи на відносини відповідачів (доньок спадкодавця) з їх батьком, зокрема володіючи інформацією про тяжкий стан здоров`я батька (дану інформацію вони отримували постійно через спільних родичів, які й повідомили їх про смерть батька), про перенесений ним інфаркт міокарда, covid-19, гіпертонічну хворобу, серцеву недостатність, інші хвороби, про його моральний і психологічний стан, матеріальні проблеми, вони жодним чином не бажали брати участі у його житті. Відповідачки не відвідували батька, не телефонували йому, не підтримували спілкування навіть у вигляді смс чи соцмереж, жодним чином не підтримували його ні матеріально ні морально, тож мало місце ухилення від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, що у відповідності до статті 1224 ЦК України, може бути підставою для усунення від спадкування. Ухвалою Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 05.05.2023 в справі відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження в справі призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду за клопотанням представника позивача від 25.04.2024 витребувано заявлені представником позивача докази. Ухвалою суду від 16.05.2024 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. Позивач та її представники адвокати Євладенко Л.С., Гольфіндер С.К. в судовому засіданні підтримали заявлені вимоги, надали пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Крім того, Позивач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] декілька разів пропонував їй укласти шлюб, але вона відмовлялася, оскільки вважала, що їм й так добре разом. Те, що вона не показувала відомості в щорічній декларації майнового стану про проживання разом з [PERSON] , не заперечує, але пояснює це тим, що їй давалися роз`яснення з цього питання - не декларувати [PERSON] , оскільки вона не перебувала з ним в зареєстрованому шлюбі. Не заперечує, що [PERSON] працював трактористом в ФГ Козаков, це була сезонна робота, за яку він отримував заробітну плату. Також [PERSON] мав дві земельні ділянки, які здавав в оренду та за оренду він отримував відповідну плату. В кожного з них були свої гроші, які витрачались так, як кожен вважав за необхідне. [PERSON] витрачав на себе, він любив красиво одягнутись, купував цигарки. Його коштами вона не розпоряджалася. На свої кошти вона купувала продукти харчування, ліки, оскільки коштів [PERSON] на ліки вже не вистачало. Але коли необхідно було добудувати будинок, гроші на будівництво вони складали разом. З довідок про доходи видно, що її дохід був значно більшим ніж у [PERSON] . Вважає, що в них була сім`я, вони тримали господарство - телят, птицю, свиней, разом обробляли город, разом добудовували будинок. Коли захворіла мати [PERSON] , вона доглядала її, за свій рахунок купувала памперси, ліки. [PERSON] з віком став страждати на гіпертонічну хворобу. Після перенесеного ковіду в 2020 р., його стан ще погіршився. В нього були приступи, під час яких він не міг себе обслуговувати, приходилось навіть кормити його. Коли [PERSON] було погано, вона викликала фельдшера, разом з [PERSON] їздила до сімейного лікаря, контролювала прийом ліків. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , їх представник адвокат Деревінська Л.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, дали пояснення, аналогічні поясненням, викладеним в письмових поясненнях, відзивах на позовну заяву. Представником відповідачів адвокатом Деревінською Л.В. надано відповідь на уточнену позовну заяву від 04.04.2025 р., згідно якої Позивач обґрунтовує позов своїм особистим твердженням щодо проживання однією сім`єю з покійним [PERSON] без реєстрації шлюбу, як подружжя з 2012 по 16.05.2022. На думку позивача, [PERSON] сильно хворів, не міг забезпечити умови свого прожиття, потребував сторонньої допомоги, а тому з 2020 позивачка взяла на себе обов`язки по повній опіці над чоловіком, у т.ч. як доньки померлого, усунулися від матеріального у гримання батька та від будь-якого спілкування з ним, не відвідували та не доглядали його. За ч.2 ст. 21 СК України проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя, тобто права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК України. Це означає, що прирівнювати цивільного чоловіка або дружину до спадкоємців першої черги (це діти, а також батьки спадкодавця, чоловік законний) взагалі неможливо, тому вони можуть прийняти спадщину відповідно до п.1 ст. 1264 ЦК України як спадкоємці 4-тої черги (проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини). Проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню, і предметом доказування у таких справах є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Відтак, позивачкою не подано будь-яких доказів, в змісті наведених правових норм та висновків Верховного Суду, на підтвердження факту проживання однією сім`єю з [PERSON] більше п`яти років перед відкриттям спадщини. Не можуть бути належними доказами підтвердження факту проживання позивачки однією сім`єю з померлим [PERSON] більше п`яти років, лише покази свідків. Згідно з усталеною судовою практикою самі лише показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Крім того, не є належними та достовірними доказами, на підтвердження факту проживання однією сім`єю, у змісті ст. З СК України, довідка № 112 від 28.03.2023 р. та довідка №113 без дати виконкому Компаніївської селищної ради за підписом селищного голови. Зі змісту довідок вбачається, що у них констатується лише те, що [PERSON] з січня 2012 і по день смерті проживав і був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та те, що [PERSON] проводила поховання чоловіка [PERSON] , з яким проживали разом по [ADDRESS] , та вели спільне господарство з 2012 і до дня смерті. При цьому, у зв`язку з прийняттям постанови КМУ від 07.02.2022 № 265 «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад», втратила чинність постанова Кабінету Міністрів України віл 2 березня 2016 р. № 207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передані органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру». Так, зокрема, довідка про реєстрацію місця проживання особи, а також довідка про зняття з реєстрації місця проживання, форми яких були наведені у додатках 13, 16, відповідно, до Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 року № 207, втратили чинність. Документом, шо підтверджує відомості про місце проживання (перебування) особи або інформацію про відсутність таких відомостей на дату та час його формування, є витяг із реєстру територіальної громади. Не є належним, достовірним та достатнім доказом, на підтвердження факту проживання однією сім`єю, в змісті ст. З СК України та ст. 77-80 ЦПК України, акт від 07.04.2023 щодо проживання [PERSON] та [PERSON] за адресою по [ADDRESS] , які були співмешканцями та вели спільне господарство. Факт введення спільного господарства не може бути підтверджений майже після 1 року після смерті особи та ще в акті «проживання осіб за адресою» трьома невідомим (відсутні паспортні дані) особами, справжність підписів яких і» установленому законом нотаріальному порядку не посвідчений. Облікові картки об`єкта погосподарського обліку ( [ADDRESS] ) на 2011-2025 також не є належними доказами, у т.ч. на підтвердження факту проживання однією сім`єю з [PERSON] , оскільки: - Форма, наданої позивачкою облікової картки на 2011 -2015, не містить всіх сторінок, у т.ч. кінцевої, де зазначено підпис та прізвище особи, що відповідає за об`єкт та підпис і прізвище особи, яка проводила запис і перевірку; Форми, наданої позивачкою облікових карток на 2016-2020, на 2021 -2025 - втратила чинність з 01.01.2016, на підставі наказу Держкомстату від 24.11.2015 № 340; всі облікові картки з 2011 - 2025 не містить всіх сторінок, у т.ч. кінцевої, на якій містяться підпис та прізвище особи, що відповідає за об`єкт та підпис і прізвище особи, яка проводила запис і перевірку. З 2016 року затверджена інша форма облікової картки погосподарського обліку. Вказане свідчить про створення самостійно позивачкою вищевказаних доказів у справі, які не мають ніякої доказової бази, з метою підтвердження обставин позову. Водночас, у матеріалах справи наявні декларації про майновий стан та доходи за 2016 - 2023 роки, які здавала [PERSON] , як посадова особа органу місцевого самоврядування, та які розміщені на сайті НАЗК, суб`єктом декларування [PERSON] , як член сім`ї [PERSON] не значиться, його доходи, майно у деклараціях відсутні. Наявність у позивачки, на її погляд, значно більшого доходу, ніж у [PERSON] , у зв`язку з чим тільки вона сплачувала комунальні послуги за нерухоме майно, яке належить їй (власник платить за послуги, які сам споживає у своєму майні), а не померлому, купувала продукти харчування, ліки. не є доказом ведення з [PERSON] спільного господарства, так як є голослівними та спростовується наступним. Із відповіді ФГ «Козаков» (с. Губівка, вул. Шкільна, 31 Кропивницького району Кіровоградської області) вбачається, що з 2009 року в оренді у фермерського господарства перебувають земельні ділянки к..н.3522881600.02.000.0132 та к.н.3522881600.02.000.0133, за що [PERSON] отримував орендну плату, яка щорічно становить по 31055,9 грн. за кожну земельну ділянку. Крім того, [PERSON] перебував у трудових відносинах з [PERSON] з 2010 р., був сезонним працівником та щорічно за шість-сім місяців отримував зарплату. За решту часу в рік отримував допомогу по безробіттю відповідно до вимог чинного законодавства. Посилання позивачки на те, що [PERSON] був похилого віку (55 років), тяжко хворий після перенесеного інфаркту міокарда та covid-19, а тому потребував сторонньої допомоги та піклування, у зв`язку з чим [PERSON] взяла на себе обов`язки по повній опіці над [PERSON] , є голослівним та спростовується наступним. [PERSON] , [INFO] , якому станом на момент смерті виповнилося лише 55 років, не може вважатися людиною похилого віку. Доказів на підтвердження таких юридичних фактів, як здійснення опіки над [PERSON] , перебування його в безпорадному стані, тобто такому стані, під час якого особа неспроможна самостійно погреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою, що відповідно до законодавства, підлягають встановленню в судовому порядку. [PERSON] не подано. Більше того, сертифікат про проходження профілактичного наркологічного огляду від 07.04.2022, медична довідка про проходження обов`язкового попереднього та періодичного психіатричних оглядів від 09.04 2022 та медична довідка щодо придатності до керування транспортним засобом від 08.04.2022, видані КНП «Компаніївська лікарня Компаніївської селищної ради», свідчить про задовільний стан здоров`я [PERSON] та спростовують доводи позивача. При цьому, у медичній довідці щодо придатності до керування транспортним засобом від 08.04.2022, що [PERSON] дозволено керувати дев`ятьма із десяти категорій транспортних засобів (крім трамваїв та тролейбусів) за всіма десятьма категоріями тракторів, самохідних сільськогосподарських, меліоративних і дорожньо-будівних машин. Посвідчення водія про проходження медичної підготовки від 07.04.2022, виданого [PERSON] , надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації [PERSON] , свідчить про працездатність, затребуваність громадянина [PERSON] у багатьох сферах сільськогосподарського життя. Позивачка своїми припущеннями та бездоказовими твердженнями намагається перед судом подати [PERSON] як безпомічного та безпорадного, з метою отримання спадкового майна. З огляду на відсутність інших належних і допустимих доказів на підтвердження спільного проживання сторін, ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, позов в цій частині є необгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Відповідно до частини другої статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є і спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями цієї черги, яка має право на спадкування зa умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. При цьому, згідно і змістом указаної норми при вирішенні питання про зміну черговості спадкування позивач повинен довести факт опікування, матеріального забезпечення спадкодавця протягом тривалого часу та перебування спадкодавця у безпорадному стані, тобто стані, обумовленому похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли особа не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом. [PERSON] тільки, у разі задоволення позову в частині визнання факту спільною проживання однією сім`єю з померлим та прийняття нотаріусом її заяви про відкриття спадщини з таким судовим рішенням, тобто «визнання» нотаріусом її спадкоємцем 4-тої черги, має право, як спадкоємець, на звернення до суду про зміну черговості. Станом на момент подачі позову, його розгляду у позивачки відсутнє порушене право на звернення до суду з вимогою щодо зміни черговості спадкування за законом, що є самостійною підставою для відмови у позові. При цьому, підставами для задоволення позову з такими вимогами є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: здійснення опіки над спадкодавцем; матеріальне забезпечення спадкодавця; надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріальне вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення такого позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин. Позивачем не доведено належними, достатніми доказами як і факту спільного проживання однією сім`єю з померлим, так і наявності зазначених вище юридичних фактів у їх сукупності для зміни черговості, особливо безпорадний стан [PERSON] . Підставою для позовних вимог щодо усунення від права на спадкування [PERSON] та [PERSON] , які є доньками померлого, позивачка зазначає факт перебування покійного [PERSON] у безпорадному стані, відсутність, з боку доньок [PERSON] та [PERSON] , допомоги у лікуванні та догляді за батьком, спілкування з ним. Правовою підставою для таких вимог позивачка зазначає вимоги ст. ст. 1224, 1258, 1259 ЦК України. Позивачка на момент пред`явлення позову не є спадкоємцем за законом, позовна вимога в частині зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування, відповідно до вимог ст. 1259 ЦК України, як і вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування є передчасним, оскільки права [PERSON] не порушені. Згідно з частиною п`ятою статті 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Для задоволення вимог v справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечили умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Належними доказами, які підтверджували б безпорадний стан особи, є відповідні медичні (лікарські) документи, висновки судово-медичних експертів, які до позову не додані. До уточненої позовної заяви, на підтвердження зазначених обставин позивачка надала єдиний доказ довідку від 07.04.2023 КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги Компаніївської селищної ради Кіровоградської області», яка не є належним доказом, що підтверджує безпорадний стан померлого, що потребує стороннього догляду. Зазначений документ фіксує нібито звернення [PERSON] до сімейного лікаря за медичною допомогою в лютому та квітні 2022. Знаходився на диспансерному обліку з приводу серцевої недостатності, гіпертонічної хвороби, потребує до обстеження та постійного амбулаторного лікування, стороннього догляду. До змісту такої довідки необхідно поставитися критично, адже фельдшер є працівником медичної швидкої допомоги, не володіє інформацією перебування на диспансерному обліку, не є сімейним лікарем померлого та взагалі не мала права розголошувати [PERSON] лікарську таємницю, яка стосується [PERSON] . [PERSON] в квітні 2022 звертався до медичної установи - КНП «Компаніївська лікарня Компаніївської селищної ради», з метою проходження медичного огляду як працівник Фермерського Господарства «Козаков». Докази на підтвердження даного факту, а саме, медичні довідки, сертифікат, посвідчення, датовані квітнем 2022, додані до цього відзиву. Зазначені документи спростовують твердження позивачки стосовно знаходження [PERSON] в безпорадному стані, його тяжку хворобу, необхідністю стороннього догляду. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який погребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення пов`язане з винною поведінкою особи яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Відповідачі підтверджують, шо з своїм батьком підтримували спілкування, хоча і не часто, так як проживають не в с. Губівка Компаніївського району. При зустрічах батько не скаржився на критичний стан здоров`я, не просив допомоги па лікування та опіки над ним з причин неможливості забезпечувати свої потреби самостійно. При зустрічах обмінювалися звичайними пригощеннями за добрими українськими традиціями. На питання чим допомогти, відповідав відмовою. Позивач не надав належних та допустимих доказів перебування спадкодавця в безпорадному стані та потреби спадкодавця в допомозі саме відповідачів, ухилення останніх в її надані. Крім того, представник відповідачів звертала увагу, що оскільки відсутні підстави для зміни черговості спадкування за законом, за умовами ст. 1258 та ст. 1224 ЦК України (усунення від права на спадкування за рішенням суду), відсутні підстави для зміни суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом за рішенням суду відповідно до вимог ч.2 ст. 1259 ЦК України (одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за певних умов), то відсутні підстави для встановлення факту проживання однією сім`єю [PERSON] з [PERSON] , так як встановлення такого факту позивачка пов`язує лише з можливістю спадкування за законом майна померлого. На підставі викладеного, в задоволенні позовних вимог просила відмовити в повному обсязі. Крім того, Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що її мама з батьком [PERSON] проживали до 2002 р., потім він жив з мамою відповідачки [PERSON] . Коли розійшовся з нею, став жити зі своїми батьками в с. Губівка. Після смерті батьків [PERSON] може й жив з Позивачкою, їй про це достеменно не відомо . Вона ще з 9 класу в с. Губівка не мешкає. Але час від часу вона приїжджала до Губівки, до родичів, тоді й спілкувалася з батьком. Вважає, що в них з батьком були теплі, довірливі відносини. Хоча бачились вони не часто, але спілкувались по телефону десь 2 рази на тиждень. Звертає увагу, що в її батька безпорадного стану не було, про що є відповідні медичні документи. Батько працював в ФГ [PERSON] , мав зарплату, отримував орендну плату за земельні ділянки. Помер батько також на роботі. Матеріальної допомоги батько в неї не просив. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що її мати та батько офіційно в шлюбі не перебували. Батько в її житті з`явився, коли вона пішла до 1 класу. До 2003 р. мешкали разом. Батько через своїх знайомих передавав їй вітання, гостинці. [PERSON] з 15-17 вони стали спілкуватись більш тісніше. Коли вона навчалась в медичному коледжі, батько приїжджав на перший дзвоник, допомагав в навчанні, подарував телефон, ноутбук. Також спілкувались в телефонному режимі. Про те, що батько проживав з Позивачкою, їй нічого не відомо, батько про це їй не розповідав. Матеріально вона батькові не допомагала, оскільки він казав, що в нього все є. Третя особа приватний нотаріус Кропивницького районного нотаріального округу Кіровоградської області Руденко Н.П. в судове засідання не з`явилися про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є рідною сестрою померлого [PERSON] . Їй відомо, що її брат мешкав разом з позивачкою з літа 2012 р. як родина, між ними склалися теплі добрі стосунки. До того, як вони стали мешкати разом, брат жив в їх мами. Позивачка з братом вели спільне господарство. [PERSON] займалась хатньою роботою, готувала їжу, брат - заготовляв дрова, топив котел. Город вони обробляли спільно, тримали птицю, худобу, разом робили ремонт в будинку [PERSON] , разом робили покупки. Всі питання вони вирішували разом. Брат казав їй, що з [PERSON] він зрозумів, що таке справжня родина. Одруженим брат був тільки на матері [PERSON] , з якою він підтримував стосунки. [PERSON] жила в м. Кропивницькому, дзвонила йому, казала, що їй потрібно, й брат давав гроші. Кожного разу, коли вони бачились, брат намагався їй допомогти матеріально. Але бачились та спілкувалися вони рідко, на що брат ображався. З боку [PERSON] ніякої допомоги батькові не було. Друга донька [PERSON] народилася в неофіційному шлюбі, її мати казала, що брат не є батьком дівчини. З [PERSON] він не спілкувався. Він купував їй телефон та ноутбук, але за це просила їх мати, щоб в селі не було ніяких розмов. Останні 10 років самим близьким чоловіком для брата була позивачка. Її діти були більш близькими до [PERSON] , чим його доньки. Допомоги в доньок він не просив. В безпорадному стані не був, все робив сам. Брат розповідав їй, що пропонував Позивачці одружитись, але [PERSON] відмовила, казала, що вони й так добре живуть. Брат працював комбайнером в ФГ [PERSON] , в нього була сезонна робота, тому взимку він зарплату не отримував. Також він отримував гроші за землю. Помер брат на роботі. Його похованням повністю займалася [PERSON] . Свідок [PERSON] , фельдшер місцевої лабораторії, в судовому засіданні пояснила, що їй відомо, що [PERSON] проживав разом з [PERSON] як подружжя не менш 10 років ( 2012 р. по день смерті) в будинку Позивачки. До цього [PERSON] проживав з батьками. Потім залишилася мати, яка була онкохворою, жалілася, що онуки до неї не приходять. До того, як [PERSON] став проживати з [PERSON] , він зловживав спиртним, після того, як став жити разом з позивачкою - зловживати припинив, став іншою людиною. [PERSON] хворів, в нього були підвищений тиск, ішемічна хвороба серця. Він та [PERSON] декілька разів звертались до неї за медичною допомогою, вона давала [PERSON] таблетки від тиску, неодноразово казала, що йому необхідно звернутись до лікаря. Пару раз її викликала [PERSON] , коли в [PERSON] був приступ - підвищений тиск, біль в серці, слабкість, холодний піт. Під час таких нападів він два-три дні лежав, йому була необхідна стороння допомога - Позивачка допомагала йому, давала попити води, витирала піт. Коли приступів не було, [PERSON] сам обслуговував себе. Напади в [PERSON] були приблизно раз на місяць, вона казала йому, що треба себе берегти, що необхідно пройти обстеження, лікуватись. Про погане почуття [PERSON] говорити не любив та не показував цього. Проблеми з серцем почались десь в 2020 р., тоді хворіла його мати, він час від часу просив її дати таблетки від болю в серці. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він був знайомий з померлим [PERSON] , який до своєї смерті, десь з 2010 р., мешкав разом з [PERSON] в її будинку як чоловік та дружина. В нього є магазин через дорогу від їх будинку. Він постійно бачив [PERSON] на подвір`ї [PERSON] , бачив, як вони займаються городом, роблять ремонт. В його крамниці вони постійно разом робили покупки. Тобто, на його думку, [PERSON] та [PERSON] вели спільне господарство. Приблизно в 2020 р. [PERSON] розповів йому про проблеми з серцем та став питати, як він лікується (оскільки в нього також є проблеми з серцем), які ліки необхідно приймати. Казав, що «серце хватає», але до лікарні він не звертався, розповідав, що іноді бувають такі моменти, що не може самостійно «ложку до рота піднести», та що в такі моменти йому допомагала [PERSON] . Він давав [PERSON] контакти лікарів. Як він зрозумів, що в [PERSON] час від часу були приступи, але постійно сторонньої допомоги він не потребував. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він тривалий час працював водієм Губівської сільської ради з 2014 р., та з того часу йому стало відомо про те, що [PERSON] з [PERSON] проживають разом однією родиною. Його дружина, яка працює в цій же сільраді секретарем, говорила йому, що вони почали разом мешкати приблизно за 2-3 роки до 2014 р. Мешкали вони в будинку [PERSON] , вели спільне господарство. Також йому відомо, що в [PERSON] боліло серце - були випадки, коли він підвозив його до швидкої допомоги за проханням [PERSON] . Також [PERSON] питав його, які він приймає ліки. Свідок [PERSON] (свідок відповідачів) в судовому засіданні пояснила, що вона двоюрідна сестра відповідачки [PERSON] . Також пояснила, що працює бухгалтером з 2019 р. в ФГ [PERSON] , де працював померлий [PERSON] до смерті, та який також працював в цьому ФГ до її працевлаштування. Він працював водієм, робота була сезонна, з весни по осінь, потім працівники направлялись до Центру зайнятості. За роботу [PERSON] отримував зарплату два рази на місяць. Поки працював - на лікарняному не перебував. Помер [PERSON] на роботі. Того дня, коли всі вже стали збиратися з роботи до дому, помітили, що [PERSON] немає. Йому стали телефонувати, але він не відповідав, пішли шукати - знайшли в майстерні мертвим біля комбайну. Було викликано Позивачку, оскільки [PERSON] на той момент мешкав разом з нею. Скільки років [PERSON] мешкав разом з Невінчаною , не знає, але коли вона прийшла на роботу в 2019 р., вони вже проживали разом, як чоловік та дружина. Мешкали вони в будинку [PERSON] , вели спільне господарство, займалися городом, тримали худобу. Зі слів [PERSON] відомо, що він спілкувався з [PERSON] в телефонному режимі. Свідок [PERSON] (свідок відповідачів) в судовому засіданні пояснила, що померлий [PERSON] її троюрідний брат. Також зазначила, що [PERSON] працював на комбайні в ФГ [PERSON] , помер на роботі. До смерті [PERSON] мешкав разом з [PERSON] декілька років (скільки точно сказати не може) як чоловік та дружина. [PERSON] переїхав до [PERSON] з власним автомобілем, яким на даний час користується син [PERSON] . Вважає, що [PERSON] в безпорадному стані не перебував, оскільки, на її думку, безпорадний стан - це коли людина лежить та потребує сторонньої допомоги. [PERSON] ж ходив на роботу, займався домашнім господарством, самостійно обслуговував себе. Також їй відомо, що з [PERSON] померлий спілкувався, тримав зв`язок. Свідок [PERSON] (свідок відповідачів) в судовому засіданні пояснила, що їй відомо, що померлий [PERSON] проживав разом з [PERSON] як подружжя декілька років до його смерті. Скільки точно вони мешкали, сказати не може. Не вважає, що [PERSON] перебував в безпорадному стані, оскільки лежачим він не був, ходив на роботу, возив людей до Компаніївку. Сторонньої допомоги він не потребував. Суд, заслухавши пояснення позивача, її представників, заперечення відповідачів, їх представника, покази свідків, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим Компаніївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) 20 травня 2022 року, актовий запис №106 (Т.1 а.с.11). Спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] - є його доньки, відповідачки по справі, [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до копій Державних актів на право власності за земельну ділянку [PERSON] належали: земельна ділянка площею 6,7543 га з кадастровим №3522881600:02:000:0132, що розташована на території Губівської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області та земельна ділянка площею 6,75 га, яка розташована на території Губівської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області з кадастровим №3522881600:02:000:00133. (а.с.19-20 том1). Після смерті [PERSON] на зазначені земельні ділянки відкрилась спадщина. Згідно роз`яснення приватного нотаріуса Кропивницького районного нотаріального округу Кіровоградської області Руденко Н.П. [PERSON] не було надано документів, які підтверджують родинні стосунки між [PERSON] та [PERSON] . В зв`язку з неможливістю встановити родинні стосунки, черговість одержання права на спадкування, свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на вищевказане спадкове майно видану бути не може. Також нотаріусом запропоновано звернутись до суду про встановлення факту родинних та інших відносин між [PERSON] та [PERSON] (Т.1 а.с. 21). Згідно облікових карток об`єкта погосподарського обліку на 2011-2015 р., 2016-2020 р., 2021-2025 р., [PERSON] та [PERSON] мешкали за адресою: [ADDRESS] (а.с.12-14 том 1). В акті проживання осіб за адресами від 07.04.2023 р. зазначено, що [PERSON] , який помер [INFO] , починаючи з січня 2012 р. по дату смерті проживав за адресою: [ADDRESS] та [PERSON] , будучи співмешканкою [PERSON] , проживала та вела спільне господарство разом з ним за 2012 р. по день смерті [INFO] . Акт підписаний [PERSON] , яка мешкає: [ADDRESS] , [PERSON] , яка мешкає [ADDRESS] , та депутатом Компаніївської селищної ради Стародубцевим С.І. (а.с.15). Згідно довідки від 23.03.2023 р., яка видана виконкомом Компаніївської селищної ради, [PERSON] , який помер [INFO] , з січня 2012 р. і до дня смерті проживав і був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . (Т.1, а.с.16). Відповідно до довідки б\\д, яка видана виконкомом Компаніївської селищної ради, [PERSON] проводила поховання чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . Проживали разом за адресою: [ADDRESS] та вели спільне господарство з січня 2012 р. і до дня смерті (Т.1, а.с.17). З довідки, виданої сімейним лікарем [PERSON] від 07.04.2024 року, вбачається, що [PERSON] звертався за медичною допомогою до сімейного лікаря у лютому, квітні 2022 р. Знаходився на диспансерному обліку з приводу серцевої недостатності, гіпертонічної хвороби. Потребував дообстеження, постійного амбулаторного лікування, стороннього догляду. Діагноз: ІХС ГХ 2 ст. СН1А. (а.с.18 том1). Згідно до наданої медичної картки: [PERSON] 05.05.2021 р., 14.05.2021 р. звертався до сімейного лікаря з приводу захворювання на Ковід; 10.06.2021 р. - зі скаргами на підвищений тиск, задишку, головокружіння (Д\\з ІХС ГХ 2 ст.); 19.07.2021 р. зі скаргами на підвищений тиск, задишку, головокружіння, головний біль (Д\\з ІХС ГХ 2 ст.); в січні 2022 р. - зі скаргами на підвищений тиск (до 180\\100), головний біль, постійну втому, запаморочення (Д\\з ІХС ГХ 2 ст.); 07.02.2022 р. - скарги на сильну задишку в спокої, набряки ніг, підвищений АТ (Д\\з ГХ 1 ст. СН 1 ст.). (Т.2, а.с. 198-200). Згідно довідки про доходи [PERSON] , її дохід за період з 01.01.2021 р. по 31.01.2021 р. становить 209938,84 грн., за період з 01.01.2022 р. по 31.12.2022 р. - 227516,51 грн. (а.с.Т.2, а.с.45,46). Відповідно до довідок про доходи [PERSON] , який працював ФК «Козаков», загальна сума доходів за період з 04.01.2021 р. по 11.01.2021 р. та з 13.05.2021 р. по 04.12.2021 р. складає 43709,11 грн.; за період з 23.03.2022 р. по 16.05.2022 р. - 11877,04 грн. (Т.2,а.с.47). Як зазначено в відповіді на адвокатський запит, надано ФГ «Козаков», ФГ «Козаков» є орендарем земельних ділянок з кадастровими номерами №3522881600:02:000:0132 та №3522881600:02:000:00133, строк дії цих договорів до 22.12.2029 р., сума оренди становить 31055,90 грн. за одну земельну ділянку за рік з врахуванням ПДФО та Військового збору. [PERSON] перебував у трудових відносинах з ФГ «Козаков» в так періоди: з 21.04.2010 р. по 12.11.2012 р., 08.05.2013 по 02.12.2013 р., 31.03.2014 по 14.11.2014 р., 05.03.2015 р. по 18.11.2015 р., 18.04.2016 р. по 19.12.2016 р., з 07.04.2017 р. по 30.11.2017 р., 12.04.2018 р. по 27.12.2018 р., 02.04.2019 р. по 23.11.2019 р., 13.05.2020 р. по 09.11.2020 р., 04.01.2021 р. по 12.02.2021 р., 13.05.2021 р. по 04.12.2021 р., 23.03.2022 р. по 16.05.2022 р., за що отримував відповідну зарплату. (Т.2, а.с.63-68). Про те, що [PERSON] працював в ФГ «Козаков» є записи й в трудовій книжці [PERSON] . Т.2, (а.с.154-155). Відповідно до сертифікату про проходження профілактичного наркологічного огляду [PERSON] від 07.04.2022 р., наркологічних протипоказань до виконання управління ТЗ не знайдено Т.2, а.с.145-146. У відповідності до медичної довідки про проходження обов`язкових попереднього та періодичного оглядів від 09.04.2022 р., в [PERSON] психіатричних протипоказань до управління ТЗ не знайдено. Т.2, а.с.147. [PERSON] був придатний до керування ТЗ, про що зазначено в медичній довідці від 08.04.2022 р., Т.2, а.с.148-149. [PERSON] пройшов медичну підготовку водія, про що мав відповідне посвідчення. Т.2, а.с.150-151. Відповідно до паперової адресної картки, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (Т.2, а.с.201). Частиною другою статті 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до частин першої та другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Згідно із частиною першою статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Згідно п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування встановлено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Головною ознакою проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності. При цьому важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем. Такими особами можуть бути й інші родичі спадкодавця, причому ними можуть також особи однієї статі зі спадкодавцем, або особи, які взагалі не пов`язані спорідненням зі спадкодавцем. Відповідно до ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.1.2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до змісту ч. 1,2 статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Як встановлено ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У відповідності до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Тлумачення положень статей 1258, 1259 та інших положень книги 6 ЦК України дозволяє стверджувати про необхідність розмежовувати такі правові конструкції як одержання права на спадкування наступною чергою (частина друга статті 1258 ЦК України) та зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом. Одержання права на спадкування наступною чергою стосується другої - п`ятої черг і пов`язується із такими негативними юридичними фактами як: відсутність спадкоємців попередньої черги; усунення спадкоємців попередньої черги від права на спадкування; неприйняття спадкоємцями попередньої черги спадщини; відмова від прийняття спадщини. На зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом в межах певної черги, впливають такі юридичні факти як: зміна черговості на підставі договору або рішення суду (стаття 1259 ЦК України); застосування правил про право представлення (стаття 1266 ЦК України); відмова спадкоємця від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за законом (частина друга статті 1274 ЦК України); спадкова трансмісія (стаття 1276 ЦК України); збереження правового зв`язку при усиновленні (частина третя статті 1260 ЦК України). Зміна суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом, стосується першої-п`ятої черги. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК України. Згідно зі змістом указаної норми при вирішенні питання про зміну черговості спадкування позивач повинен довести факт опікування, матеріального забезпечення спадкодавця протягом тривалого часу та перебування спадкодавця у безпорадному стані, тобто стані, обумовленому похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли особа не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом. Згідно ч.2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Підставами для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами, тощо); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто, такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення такого позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин. З таких же висновків виходив Верховний Суд у постановах від 02 грудня 2020 року у справі №592/1045/18-ц (провадження №61-820св20), від 27 серпня 2020 року в справі №266/2391/16 (провадження №61-1300св20),від 01 березня 2021 року у справі №233/5990/18 (провадження №61-19232св19). Тобто у Законі міститься вичерпний перелік обставин, за наявності яких можлива зміна черговості, що не потребує розширеного тлумачення. Відсутність хоча б однієї із таких обставин зумовить застосування загального порядку черговості спадкування, визначеного у ст. 1258 ЦК. При цьому факт проживання із спадкодавцем протягом певного часу і відповідна взаємна турбота осіб, які проживають разом, не є підставою для зміни черговості спадкування. Під безпорадним станом необхідно розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі №753/10668/19, від 20 вересня 2022 року у справі №372/3988/20-ц. Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 Про судову практику у справах про спадкування проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК України. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у віці 55 років, тобто він не є людиною похилого віку. За дослідженою в судовому засідання медичної документації слідує, що [PERSON] в травні 2021 р. звертався до сімейного лікаря з приводу захворювання Ковід, а також протягом 2021-2022 р. звертався зі скаргами (всього 6 разів) на підвищений тиск, головний біль, задишку, у зв`язку з чим отримував рекомендації лікаря щодо лікування; перебував на диспансерному обліку з приводу серцевої недостатності, гіпертонічної хвороби. Потребував дообстеження, постійного амбулаторного лікування, Діагноз: ІХС ГХ 2 ст. СН1А. Такий хворобливий стан приводив час від часу (зі слів свідка [PERSON] приблизно 1 раз на місяць) до погіршення стану здоров`я (нападів), яке тривало приблизно 2-3 дні (тобто нетривалий час), через що [PERSON] звертався до сімейного лікаря, фельдшера [PERSON] за медичною допомогою, та які рекомендували йому пройти обстеження щодо його стану здоров`я. Як пояснювала свідок [PERSON] , (сумнівів в достовірності її пояснень у суду не має) під час такого погіршення здоров`я [PERSON] потребував постільного режиму та сторонньої допомоги. Коли приступів не було, [PERSON] сам обслуговував себе. Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні (та не заперечувалось ніким з учасників судового розгляду), [PERSON] офіційно працював водієм в ФГ «Козаков» з 2010 р., у зв`язку з чим проходив медичний огляд, тому числі в лікарів нарколога та психіатра, та будь-яких застережень, обмежень щодо керування ТЗ виявлено не було. [PERSON] мав сезонну роботу, за що отримував відповідну заробітну плату, здавав земельні ділянки в оренду, за що отримував орендну плату; помер на місці роботи. Свої гроші, як зазначила Позивачка, [PERSON] витрачав на свої потреби, в тому числі купував одяг, цигарки. Тобто померлий у скрутному матеріальному становищі, не перебував. Належних доказів на підтвердження того, що витрати на лікування здійснювались саме позивачем, матеріали справи не містять. Також з пояснень свідків, допитаних в судовому засіданні, в тому числі свідків з боку відповідачів, вбачається, що [PERSON] , крім роботи в ФГ «Козаков» займався городом, худобою, заготовляв дрова, розтоплював котел, займався будівництвом на подвір`ї [PERSON] , робив ремонт тощо, самостійно себе обслуговував, сторонньої допомоги не потребував, не був прикутим до ліжка. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт безпорадного стану спадкодавця, а також здійснення над ним опіки протягом тривалого часу, його матеріального забезпечення, що спростовує наявність вище перелічених юридичних фактів у їх сукупності, які могли б бути підставою для зміни черговості спадкування згідно з ч.2 ст.1259 ЦК України. Наявність вищевказаних приступів в [PERSON] не є доказом безпорадного стану спадкодавця. Враховуючи викладене, на думку суду, позивачка не довела належними та достовірними доказами наявність юридичних фактів, за наявності яких у неї могло виникнути право на спадкування за першою чергою, тому позовні вимоги про надання [PERSON] спадкоємцю четвертої черги спадкування за законом право на спадкування в першу чергу спадкоємців задоволенню не підлягають. У відповідності до ч.5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Оскільки позивачем перебування спадкодавця [PERSON] в безпорадному стану не доведено, що є обов`язковим для усунення від права на спадкування згідно до вимог ч.5 ст. 1224 ЦК України, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині усунення від права на спадкування [PERSON] та [PERSON] , які є доньками спадкодавця. Щодо встановлення факту спільного проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] , суд вважає наступне. Пунктом 5 частини 1 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. За змістом частини 2 статті 315 ЦПК України у судовому порядку може бути встановлений такий факт, якщо від цього залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Встановлення факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем позивач пов`язує з можливістю спадкування за законом майна померлого. Оскільки суд дійшов висновку про відсутність підстав для зміни черговості спадкування [PERSON] за законом, відсутність підстав для усунення від права на спадкування, у зв`язку з чим підстави для встановлення факту проживання однією сім`єю відсутні. При цьому суд враховує, що з огляду на те, що встановлення позивачеві факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу необхідно їй як наслідок лише для отримання права на спадщину за законом разом із спадкоємцями першої черги та самостійно не породжує юридичних наслідків, тому факт проживання позивача із спадкодавцем однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, в цій конкретній справі, не підлягає встановленню, оскільки не породжує юридичних наслідків для позивача. Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладених в Постанові ВС від 01.03.2021 р., справа № 233/5990/18, Постанові ВС від 30.06.2023 р., справа № 686/19661/20. Згідно з ч. 1, п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Представник відповідачів [PERSON] в письмовому клопотанні просила при вирішенні питання щодо відшкодування понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу врахувати надані стороною відповідачів документи щодо вказаних витрат (а.с.215). На підтвердження понесених витрат на професійну правову допомогу, які представник відповідачів просить стягнути на користь позивача, надано: договір про надання правової допомоги укладеного між [PERSON] та адвокатом Швець Р.Ю. від 15.11.2023; акт приймання передачі виконаних робіт; квитанцію про оплату послуг адвоката на суму 5000,00 грн. (Т. 1 а.с.158-161); договір про надання правової допомоги укладеного між [PERSON] та адвокатом Швець Р.Ю. від 24.05.2022; акт приймання передачі виконаних робіт; квитанцію про оплату послуг адвоката на суму 10 000,00 грн. (Т. 1 а.с.175-179); договори про надання правничої допомоги від 14.03.2024 та 02.02.2024, укладений відповідачами [PERSON] та [PERSON] із адвокатом Деревінською Л.В. (а.с. 217-224), детальний опис наданих послуг (а.с.225-226), акт приймання-передачі правничої допомоги від 20.06.2024 (а.с.231-232) квитанції від 02.02.2024, 10.0.2024, 29.03.2024 в 2-ох екземплярах про оплату відповідачами адвокату Деревінській Л.В. по 20 000,00 грн кожен за послуги з надання правничої допомоги (а.с. 227-230). Відповідно до ч.ч. 1-5 ст. 137 ЦПК України слідує, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. На підставі викладеного, дослідивши надані представником відповідачів докази щодо витрат на правничу допомогу, враховуючи складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, суд дійшов висновку, що заявлений відповідачами розмір судових витрат з професійної правничої допомоги є доведеним, документально обґрунтованим та відповідає критерію розумної необхідності і співмірності таких витрат. При цьому суд враховує, що під час розгляду справи позивач [PERSON] та її представник не ставили під сумнів співмірність витрат на правничу допомогу, які понесли відповідачі і не заявляли клопотання про зменшення розміру цих витрат. За таких обставин, суд вважає, що стягненню з позивача на користь відповідача [PERSON] підлягають понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 30 000,00 грн, а на користь відповідача [PERSON] підлягають стягненню понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 25 000,00 грн

Outcome: approved