Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-16 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ», позивач) звернулося до суду із позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] на користь позивача суму заборгованості у розмірі 77\~267,70 грн за Кредитним договором № 112709504 від 12 листопада 2021 року, з яких: 20 500,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 56\~767,70 грн сума заборгованості за відсотками; понесені судові витрати. Ухвалою судді від 02 листопада 2023 року відкрито провадження у справі № 607/21140/23 та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 27 грудня 2023 року судом постановлено ухвалу про визнання явки представника позивача обов`язковою. Заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області 25 січня 2024 року стягнуто із [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за кредитним договором № 112709504 від 12 листопада 2021 року, в розмірі 77\~267,70 грн та 2 684,00 грн сплаченого судового збору. 04 жовтня 2024 року [PERSON] , звернувся до суду із заявою про поновлення строків та про перегляд заочного рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 січня 2024 року у справі № 607/21140/23 за позовом ТОВ «ФК «ЄАПБ» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Ухвалою суду\~від 18\~листопада 2024\~року поновлено\~відповідачу [PERSON] \~строк\~для подачі\~заяви\~про\~перегляд заочного\~рішення\~Тернопільського\~міськрайонного суду\~Тернопільської області\~від\~25\~січня 2024\~року\~в\~цивільній справі\~за\~позовом ТОВ\~«ФК «ЄАПБ»\~до [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості;\~заяву [PERSON] \~про перегляд\~заочного рішення\~у справі\~за позовом\~ТОВ «ФК\~«ЄАПБ» до\~ [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості \~задоволено;\~заочне рішення\~Тернопільського міськрайонного\~суду Тернопільської\~області від\~25\~січня 2024\~року в\~цивільній справі\~за позовом\~ТОВ «ФК\~«ЄАПБ» до\~ [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості \~скасовано; справу за позовом ТОВ «ФК «ЄАПБ» до [PERSON] про стягнення заборгованості призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач покликається на те, що 12 листопада 2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (далі TOB «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА») та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 112709504. 28 листопада 2018 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВАРИСТВОМ ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТАЛІОН ПЛЮС» (далі - ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС») було укладено Договір факторингу № 28/1118-01 відповідно до якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. 31 грудня 2020 року Додатковою угодою № 26 до Договору факторингу № 28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст Договору у новій редакції. Відповідно до Реєстру боржників № 169 від 18 січня 2022 року до Договору факторингу № 28/1118-01, укладеного між TOB «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 112709504. 20 жовтня 2022 року між TOB «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 20102022, у відповідності до умов якого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні TOB «ТАЛІОН ПЛЮС» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників № 2 від 06 березня 2023 року до Договору факторингу № 20102022 від 20 жовтня 2022 року ТОВ«ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 77 267,70 грн, з яких: 20 500 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 56 767,70 грн сума заборгованості за відсотками. Всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. З моменту отримання права вимоги до Відповідача, а саме з 06 березня 2023 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином,\~ [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 112709504 від 12 листопада 2021 року, в розмірі 77 267,70 грн, з яких: 20 500 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 56 767, 70 грн - сума заборгованості за відсотками, яку позивач просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» та понесені судові витрати. 23\~січня 2024\~року судом\~зареєстровано письмові\~пояснення у\~справіпредставника ТОВ «ФК «ЄАПБ» та додатки: інформаційна довідка, що підтверджує перерахування коштів до відповідача, по кредитному договору 112709504 від 12 листопада 2021 року, детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором 112709504 від 12 листопада 2021 року TOB «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором 112709504 від 12 листопада 2021 року TOB «ТАЛІОН ПЛЮС», витяг з Реєстру прав вимоги 2 від 06 березня 2023 року до Договору факторингу 20102022 від 20 жовтня 2022 року та витяг з Реєстру прав вимоги 169 від 18 січня 2022 року. Представник позивача повідомив, що не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів (касовими та меморіальними) на отримання та повернення відповідачем кредитних коштів за укладеними з Первісними кредиторами кредитними договорами, щодо яких виник спір, з тих причин, що не є первісним кредитором, а дані документи відповідно до п. 35 ПОЛОЖЕННЯ Про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, формуються, складаються та зберігаються в установі банку який видавав кредит, відповідно до чинного законодавства України відповідальною особою банку. Також звертає увагу, що у відповідності до умов кожного з укладених кредитних договорів, кошти надаються Позичальнику в безготівковій формі на банківську картку вказану Позичальником при укладанні кредитних договорів. Ідентифікація Позичальника здійснюється через банка-емітента. Отже, доступ до виписок по картці має банк-емітент та відповідач. З метою надання, вичерпної інформації по справі, представник ТОВ «ФК «ЄАПБ», звернувся до Первісних кредиторів з відповідними запитами про надання інформації щодо надання додаткових доказів, а саме детальних розрахунків заборгованості та доказів що підтверджують надання (перерахування) коштів відповідачеві за укладеними кредитними договорами: інформаційна довідка, що підтверджує перерахування коштів до відповідача по кредитному договору № 112709504 від 12 листопада 2021 року; детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором № 112709504 від 12 листопада 2021 року (ТОВ МАНІВЕО); детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором № 112709504 від 12 листопада 2021 року (ТОВ ТАЛІОН ПЛЮС). Відповідно до Договорів факторингу вбачається, що Інформаційна довідка, що підтверджує перерахування коштів до відповідача, по кредитному договору та детальний розрахунок заборгованості за кредитними договорами надаються ТОВ «ФК «ЄАПБ» через індивідуальний запит до Первісного кредитора. Представник ТОВ «ФК «ЄАПБ», зазначив що укладаючи кредитний договір № 112709504 від 12 листопада 2021 року, між сторонами було узгоджено наступні умови. Відповідно до 1.1. за цим Договором Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит у вигляді Кредитної лінії, в розмірі Кредитного ліміту на суму 20 500 грн 00 коп. (двадцять тисяч п`ятсот грн нуль коп.) на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (далі «Правила»). Сума Кредитного ліміту, вказана в п. 1.1. Договору, це максимальна сума Кредиту, яка протягом строку дії Договору одночасно може бути у розпорядженні Позичальника. Відповідно до п. 1.3. Кредитодавець надає перший Транш за Договором в сумі 20 500 грн 00 коп. (двадцять тисяч п`ятсот грн нуль коп.) одразу після укладення Договору, який має бути повернено до 12 грудня 2021 року. Відповідно до п. 1.7. Кредитна лінія надається строком на 30 (тридцять) днів від дати отримання Кредиту Позичальником (далі «Дисконтний період»), а саме до 12 грудня 2021 року. У випадку надання першого Траншу не в день укладення Договору, строк дії Кредитної лінії автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення Договору по відношенню до дати надання першого траншу за Договором. Відповідно до п. 1.9. за користування Кредитом Позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти за користування Кредитом, які нараховуються в наступному порядку: відповідно до п.п. 1.9.1. виключно на період строку визначеного в п. 1.7 Договору нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 722,70 (сімсот двадцять дві цілих сім десятих) процентів річних, що становить 1,98 процентів від суми Кредиту за кожний день користування ним; відповідно до п.п. 1.9.2. за умови продовження строку Дисконтного періоду, на умовах п. 1.8. Договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.7. Договору строку, нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється за Індивідуальною процентною ставкою в розмірі 415,58 (чотириста п`ятнадцять цілих п`ятдесят вісім сотих) процентів річних, що становить 1,14 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним. Кредитодавець, за своїм вибором, може надавати Позичальнику знижки на розмір Індивідуальної процентної ставки, про що останній інформується в Особистому кабінеті. Відповідно до п.п. 1.9.3. якщо Позичальник користуватиметься Кредитом після закінчення Дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п.1.8 Договору, умови щодо нарахування процентів за Дисконтною та Індивідуальною процентною ставкою за весь строк Дисконтного періоду скасовуються з дати надання Кредиту і до взаємовідносин між Сторонами застосовуються правила нарахування процентів за Базовою процентною ставкою в розмірі 766,50 (сімсот шістдесят шість цілих п`ять десятих) процентів річних, що становить 2,10 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого Позичальник зобов`язується сплатити Кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за Базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за Дисконтною та Індивідуальною процентними ставками за весь строк користування Кредитом протягом Дисконтного періоду. З огляду на вищезазначене та у порядку ст. 212 Цивільного кодексу України Сторони домовились, що відкладальною обставиною за даним Договором, щодо виникнення у Позичальника зобов`язань по сплаті процентів за Базовою процентною ставкою від дати отримання Кредиту по дату закінчення Дисконтного періоду є факт продовження користування Кредитом понад строк Дисконтного періоду, з врахуванням всіх продовжень строку Дисконтного періоду на умовах п. 1.8. цього Договору. Базова процентна ставка за користування Кредитом не застосовується протягом строку Дисконтного періоду, виключно за умов, якщо розмір Базової процентної ставки більший ніж 1,98 процентів від сум Кредиту за кожен день користування Кредитом. В усіх інших випадках нарахування процентів за Базовою процентною ставкою здійснюється відповідно до умов цього пункту Договору. Відповідно до п. 5.3. Договору сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку дії цього Договору (після 90 дня від дати закінчення Дисконтного періоду) чи його дострокового розірвання, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України. Отже,\~враховуючи вищевикладене,позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором слід задовольнити в повному обсязі. У заяві про поновлення строків та перегляд заочного рішення суду від 04 жовтня 2024 року [PERSON] вважає що позовні вимоги підлягають до задоволення лише частково, зважаючи на наступне. 12 листопада 2021 року [PERSON] підписано Договір № 112709504 із TOB «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», згідно якого йому надано позику у сумі 20 500 грн на 30 днів із процентною ставкою 722,70 відсотків річних, що становить 1,98 % в день від суми кредиту за час користування ним. Відповідно до Витягу з Реєстру прав вимог № 2 до Договору факторингу № 20102022 від 20 жовтня 2022 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 77 267,70 грн, з яких: 20\~500,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 56 767,70 грн - сума заборгованості за відсотками. У розрахунку заборгованості за кредитним договором № 112709504 від 12 листопада 2021 року, який складено представником ТОВ «ФК «ЄАПБ», вбачається, що за період з 06 березня 2023 року по 31 серпня 2023 року у відповідача наявна заборгованість 77 267,70 грн, з яких 20 500,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 56 767,70 грн - сума заборгованості за відсотками. З наведеного [PERSON] вважає, що позивач мав право нараховувати відсотки за користування кредитом лише в межах погодженого сторонами строку кредитування, який складає 30 днів, тобто за період з 12 листопада 2021 року по 11 грудня 2021 року. В такому випадку розмір відсотків за користування кредитом на підставі Договору № 112709504 не може перевищувати 12 177,00 грн. Розрахунок: 20\~500,00 грн * 1.98% * 30 днів. У той же час, як вбачається з тексту заочного рішення, позивачем було нараховано відсотки в сумі 56 767,70 грн за період з 06 березня 2023 року по 31 серпня 2023 року, тобто поза межами погодженого сторонами строку кредитування. Отож, заборгованість за відсотками на підставі Договору № 112709504 від 12 листопада 2021 року в сумі 44 590,70 грн (56 767,70 грн - 12 177,00 грн) позивачем була нарахована неправомірно. У зв`язку із цим позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за відсотками на підставі Договору № 112709504 від 12 листопада 2021 року в сумі 44 590,70 грн були необґрунтованими, а тому до задоволення не підлягали. 02 грудня 2024 року судом зареєстрований відзив відповідача [PERSON] , мотиви якого аналогічні заяві про поновлення строків та перегляд заочного рішення суду від 04 жовтня 2024 року, та описані судом вище. Разом із відзивом надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду. На обґрунтування клопотання відповідач вказує що відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України позовна заява повертається у випадках, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано. Згідно інформації про справу № 607/21140/23, яка розміщена на офіційному веб-порталі «Судова влада Україна», позовну заяву від імені ТОВ «ФК «ЄАПБ» подано представником - Грибановим Денисом В`ячеславовичем. Згідно відомостей про юридичну особу - ТОВ «ФК «ЄАПБ», які розміщені в Державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, керівником цієї юридичної особи є Ревунов Роман Олегович. За змістом відомостей Реєстру адвокатів України Грибанов Денис В`ячеславович адвокатом не є, а тому вказана особа могла бути представником позивача - юридичної особи виключно в порядку самопредставницва. Відповідно до правових висновків, які викладені в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі №303/4297/20 (провадження № 14-105цс21) довіреність юридичної особи самостійно не підтверджує повноваження представника діяти за правилами самопредставництва. Можливість участі у справі за правилами самопредставництва юридичної особи того, хто не є її керівником або членом її виконавчого органу, слід підтверджувати або приписом відповідного закону, або приписом статуту чи положення цієї особи, або умовами трудового договору (контракту), зокрема посадовою інструкцією (у разі, якщо такого договору у письмовій формі немає чи у ньому зафіксований неповний перелік трудових (посадових) обов`язків працівника). Враховуючи, що Грибанов Д. В. до позовної заяви не додав визначених частиною четвертою статті 58 ЦПК України документів (зокрема, статуту, положення, трудового договору (контракту), посадової інструкції тощо), які можуть підтвердити його повноваження діяти від імені ТОВ «ФК «ЄАПБ» у порядку самопредставництва, позовна заява у справі № 607/21140/23 є такою, що подана особою, яка не має повноважень на ведення справи, а тому підлягає залишенню без розгляду. 16 грудня 2024 року через підсистему «Електронний суд» представник позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» Канак М. С. подала до суду письмові пояснення. На обґрунтування цих пояснень вказує, що представник ТОВ «ФК «ЄАПБ» Грибанов Д. В. представляє вказану юридичну особу за довіреністю і виконує процесуальні дії на підставі наданих довіреністю повноважень, тобто представник ТОВ «ФК «ЄАПБ» Грибанов Д. В. виступає від імені цієї особи як довіритель, а не в порядку самопредставництва. Керівник ТОВ «ФК «ЄАПБ» Ревунов Роман Олегович делегував частину своїх повноважень, а саме щодо представництва інтересів юридичної особи у судах, працівнику ТОВ «ФК «ЄАПБ» Грибанову Д. В., який прийнятий на роботу 21 листопада 2022 року, що підтверджується доданим до цієї заяви витягом з наказу № 325-к від 18 листопада 2022 року, шляхом видачі довіреності. Враховуючи вказане, працівник, який представляє інтереси юридичної особи в суді за довіреністю є представником, а на відповідні відносини, що виникають між ним та юридичною особою дія інституту самопредставництва не поширюється. Уклавши кредитний договір № 112709504 від 12 листопада 2021 року, відповідач погодився на його умови. Отже, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк, умови кредитування та нарахування відсотків в зв`язку з простроченням повернення кредитних коштів, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Заборгованість нараховано відповідно до умов Договору та додатків до нього. Відповідачем при підписанні Кредитного договору не було висловлено жодних заперечень або зауважень щодо умов та порядку нарахування відсотків, що свідчить про погодження ним всіх умов нарахування відсотків зазначених у договорі. Також слід зазначити, що згідно Кредитного договору, підписаного відповідачем, прямо зазначено, що відповідач підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайті Кредитодавця, а також отримав від Кредитодавця до укладення цього Договору інформацію, зазначену в частині другій статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Отже, підписавши договір відповідач посвідчив свою обізнаність та згоду з його умовами, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їх внутрішній волі, правочин вчинено в формі, встановленій законом, та був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлений ним, а саме отримання кредитних коштів позичальником, що і було здійснено сторонами. Відповідач з власної ініціативи звернувся за отриманням кредиту до вільно обраної ним фінансової установи, отримавши від останньої всю передбачену законодавством інформацію перед укладанням договорів. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу заперечує в категоричній формі. Вважає вартість правничої допомоги в сумі 8 000,00 грн, з огляду на малозначність справи та складність написання відзиву є неспівмірною. Позивач не погоджується з таким розміром правової допомоги, адже її розмір встановлений на власний розсуд та належним чином не обґрунтований. 22 грудня 2024 року судом зареєстроване клопотання відповідача [PERSON] про стягнення судових витрат. У судове засідання представник позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» не з`явився, подав клопотання. у якому просив судові засідання проводити за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився проте подав заяву у якій просив проводити розгляд справи у його відсутності. За вказаних обставин, з підстав, визначених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, доходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 12 листопада 2021 року [PERSON] підписано Договір № 112709504 із ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (далі - Договір), згідно якого йому надано позику у сумі 20 500 грн на 30 днів із процентною ставкою 722,70 відсотків річних, що становить 1,98 % в день від суми кредиту за час користування ним. Згідно п. 5.2. Договору кредитної лінії № 112709504 від 12 листопада 2021 року строк дії договору обчислюється з моменту його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором та до закінчення строку надання Кредиту визначеного в п. 1.7 Договору. Відповідно до п. 1.7. Договору,Кредитна лінія надається строком на 30 (тридцять) днів від дати отримання Кредиту Позичальником (далі «Дисконтний період»), а саме до 12 грудня 2021 року. У випадку надання першого Траншу не в день укладення Договору, строк дії Кредитної лінії автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення Договору по відношенню до дати надання першого траншу за Договором. Згідно платіжного доручення №с181244е-10сс-4262-b1bb-4d31f3db1b9a від 12 листопада 2021 року ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» перерахувало [PERSON] кошти в сумі 20 500,00 грн, в призначені платежу вказано - переказ коштів згідно договору № 112709504 від 12 листопада 2021 [PERSON] , код 3310708936, для зарахування на платіжну картку № [NUMBER] без ПДВ. 31 грудня 2020 року Додатковою угодою № 26 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 сторони дійшли згоди викласти текст Договору у новій редакції. Відповідно до п. 2.1. умов цього Договору Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених дим Договором. Згідно п. 2.2. сторони розуміють та погоджуються з тим, що відступлення Прав вимоги за цим Договором проводився метою забезпечення виконання зобов`язання Клієнта перед Фактором. Фактор набуває права на всі суми, які він одержить від Боржника на виконання вимоги, а Клієнт не відповідатиме перед Фактором, якщо одержані ним суми будуть меншими від суми, сплаченої Фактором Клієнту, та меншими від загальної суми зобов`язання Боржника. Разом з Правом вимоги до Фактору переходять всі інші права та обов`язки Клієнта за Кредитним договором. У випадку укладення Сторонами більш ніж одного Реєстру прав вимог, кожен наступний Реєстр прав вимог є самостійним Додатком, та не замінює попередній. Відповідно до Реєстру боржників № 169 від 18 січня 2022 року до Договору факторингу № 28/1118-01, укладеного між TOB «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 112709504. В реєстрі боржників № 169 від 18 січня 2022 року до Договору факторингу № 28/1118-01, [PERSON] вказаний під номером 797, заборгованість за основним договором (тіло кредиту) складає 20 500,00 грн, заборгованість по відсотках 34 775,30 грн, загальна заборгованість 55 275,30 грн та сума фінансування вказана 8\~200,00 грн. 20 жовтня 2022 року між TOB «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 20102022, у відповідності до умов якого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні TOB «ТАЛІОН ПЛЮС» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до п. 2.1. умов цього Договору Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених дим Договором. Згідно п. 2.2. сторони розуміють та погоджуються з тим, що відступлення Прав вимоги за цим Договором проводився метою забезпечення виконання зобов`язання Клієнта перед Фактором. Фактор набуває права на всі суми, які він одержить від Боржника на виконання вимоги, а Клієнт не відповідатиме перед Фактором, якщо одержані ним суми будуть меншими від суми, сплаченої Фактором Клієнту, та меншими від загальної суми зобов`язання Боржника. Разом з Правом вимоги до Фактора переходять всі інші права та обов`язки Клієнта за Кредитним договором. У випадку укладення Сторонами більш ніж одного Реєстру прав вимог, кожен наступний Реєстр прав вимог с самостійним Додатком, та не замінює попередній. Відповідно до Витягу з Реєстру прав вимог № 2 до Договору факторингу № 20102022 від 20 жовтня 2022 року ТОВ«ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 77 267,70 грн, з яких: 20 500 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 56 767,70 грн сума заборгованості за відсотками. У розрахунку заборгованості за кредитним договором № 112709504 від 12 листопада 2021 року, який складено представником ТОВ «ФК «ЄАПБ», вбачається, що за період з 06 березня 2023 року по 31 серпня 2023 року у відповідача наявна заборгованість 77 267,70 грн, з яких 20\~500,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 56 767,70 грн сума заборгованості за відсотками. Однак, як слідує із вищеописаного розрахунку, сума боргу була нарахована попереднім кредитором ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та позивачем не збільшувалася. Звертаючись до суду з позовом, позивач стверджував, що відповідач отримав кредитні кошти, однак не виконує зобов`язань щодо їх повернення, а відтак порушене право кредитора підлягає захисту. Натомість відповідач визнає факт отримання коштів у кредит та відсотки в межах строку дії Договору, який визначено датою 12 грудня 2021 року. Отож, до виниклих між сторонами правовідносин підлягають застосуванню наступні норми права. Відповідно до\~частин першої,\~другої статті\~207\~Цивільного кодексу\~України (далі\~ ЦК\~України)\~правочин вважається\~таким,\~що вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо його\~зміст зафіксований\~в одному\~або кількох\~документах (у\~тому числі\~електронних),\~у листах,\~телеграмах,\~якими обмінялися\~сторони,\~або надсилалися\~ними до\~інформаційнотелекомунікаційної системи,\~що використовується\~сторонами.\~У разі\~якщо зміст\~правочину зафіксований\~у кількох\~документах,\~зміст такого\~правочину також\~може бути\~зафіксовано шляхом\~посилання в\~одному з\~цих документів\~на інші\~документи,\~якщо інше\~не передбачено\~законом. Правочин вважається\~таким,\~що вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо воля\~сторін виражена\~за допомогою\~телетайпного,\~електронного або\~іншого технічного\~засобу зв`язку. Правочин\~вважається таким,\~що вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо він\~підписаний його\~стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Згідно ст. 629 ЦПК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. У разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. В силу п. 1 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). У даній справі встановлено, що договір між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому відповідач на веб-сайті кредитора подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважала зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, після чого TOB\~«МАНІВЕО ШВИДКА\~ФІНАНСОВА ДОПОМОГА»надіслав [PERSON] за допомогою засобів зв`язку на вказаний ним номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який відповідач використав для підтвердження підписання кредитного договору. Без здійснення вказаних дій [PERSON] кредитний договір не був би укладений сторонами, а тому цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача. Волевиявлення позичальника на укладення договору підтверджено вчиненням фактичних дій, направлених на ознайомлення із умовами кредитування, складанням відповідних документів і внесенням до них конфіденційної інформації, відомої тільки відповідачу. Таким чином, суд доходить до висновку про наявність підстав для стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ», як набувача права вимоги до цього боржника, на підставі Договору факторингу № 2/8/1118-01 від 28 листопада 2018 року та Договору факторингу № 20102022 від 20 жовтня 2022 року, заборгованості за кредитом № 112709504 від 12 листопада 2012 року. Також про виникнення зобов`язання відповідача перед позивачем свідчить та обставина, що кошти, визначені в електронному договорі, надійшли в розпорядження [PERSON] на належний йому банківський рахунок і позичальник у своєму відзиві не заперечував щодо отримання цих коштів, проте не згідний з розміром процентів, які нараховувалися позами межами строку дії договору. Крім того, відповідно до основних засад цивільного судочинства - змагальності та диспозитивності (статті 12,13 ЦПК України), обов`язків з доказування (частина перша статті 81 ЦПК України), саме відповідач має довести безпідставність позовних вимог і наданих позивачем доказів, а не суд, в якого відсутні такі повноваження поза межами перевірки доводів, які міг би надати відповідач. Водночас, вивчивши умови договору, суд звертає увагу на те, що позивачем не доведена повною мірою вимога про стягнення заборгованості за відсотками у розмірі 56 767,70 грн, виходячи з наступного. У п. 1.7. Договору зазначено, що Кредитна лінія надається строком на 30 (тридцять) днів від дати отримання Кредиту Позичальником (далі Дисконтний період), а саме до 12 грудня 2021 року. У випадку надання першого Траншу не в день укладення Договору строк дії Кредитної лінії автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення Договору по відношенню до дати надання першого Траншу за Договором. Отже, за таких умов Договору, які були погоджені сторонами, кредитор має право нараховувати відсотки за договором лише 30 днів, починаючи з дня укладення договору. Договором не передбачено нараховування відсотків після закінчення терміну його дії, який складає 30 днів (до 12 грудня 2021 року). Частиною 1 статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Таким чином, відповідно до п.п. 1.9.1. Договору, виключно на період строку, визначеного в п. 1.7. Договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 722,70 процентів річних, що становить 1, 98% від суми кредиту за кожен день користування ним. Відповідно до п.п. 1.9.2. Договору за умови продовження строку Дисконтного періоду, на умовах п. 1.8. Договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.7. Договору строку, нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється за Індивідуальною процентною ставкою в розмірі 415,58 (чотириста п`ятнадцять цілих п`ятдесят вісім сотих) процентів річних, що становить 1,14 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним. Отже, встановлені у справі фактичні обставини вказують на те, що у відповідача виникло зобов`язання зі сплати процентів за Договором у розмірі, що розрахований за дисконтною процентною ставкою за кожен день користування кредитом протягом строку кредитування, який складає 30 днів, з 12 листопада 2021 року до 12 грудня 2021 року. Відсотки, нараховані поза межами цього строку до стягнення не підлягають, є іншою мірою відповідальності боржника, оскільки строк дії Договору не продовжувався. Суд зважає на висновки Великої Палати Верховного Суду в постанові від 05 квітня 2023 року в справі №910/4518/16, згідно з якими надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за користування кредитом, так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора як у вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника. Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою\~статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за "користування кредитом"). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). У постанові Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року у справі № 352/1950/15-ц (провадження № 61-2973св22) зазначено, що договір, як приватноправова категорія, оскільки є універсальним регулятором між учасниками цивільних відносин, має на меті забезпечити регулювання цивільних відносин, та має бути спрямований на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Тлумачення правочину - це з`ясування змісту дійсного одностороннього правочину чи договору (двостороннього або багатостороннього правочину), з тексту якого неможливо встановити справжню волю сторони (сторін). Потреба в тлумаченні виникає в разі різного розуміння змісту правочину його сторонами, зокрема при невизначеності і незрозумілості буквального значення слів, понять і термінів. Згідно з частиною першою\~ст. 637 ЦК України\~тлумачення умов договору здійснюється відповідно до\~ст. 213 цього Кодексу. Висновком Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду, зробленому у постанові від 14 травня 2022 року у справі № 944/3046/20 (провадження № 61-19719св21), стверджується, що у разі, якщо з`ясувати справжній зміст відповідної умови договору неможливо за допомогою загальних підходів до тлумачення змісту правочину, передбачених у ч.ч. 3, 4\~ст. 213 ЦК України, слід застосовувати тлумачення "contra proferentem". "Contra proferentem" (лат. "verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem") - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав. Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. Це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які "не були індивідуально узгоджені" ("no individually negotiated"), але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір "під переважним впливом однієї зі сторін". Тобто contra proferentem має застосовуватися у разі, якщо є два різні тлумачення умови (чи умов) договору, а не дві відмінні редакції певної умови (умов) договору, з врахуванням того, що: contra proferentem має на меті поставити сторону, яка припустила двозначність, в невигідне становище. Оскільки саме вона допустила таку двозначність; contra proferentem спрямований на охорону обґрунтованих очікувань сторони, яка не мала вибору при укладенні договору (у тому числі при виборі мови і формулювань); contra proferentem застосовується у тому випадку, коли очевидно, що лише одна сторона брала участь в процесі вибору відповідних формулювань чи формулюванні тих або інших умов в договорі чи навіть складала проект усього договору або навіть тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою; у разі неясності умов договору тлумачення умов договору повинно здійснюватися на користь контрагента сторони, яка підготувала проект договору або запропонувала формулювання відповідної умови. Поки не доведене інше, презюмується, що такою стороною була особа, яка є професіоналом у відповідній сфері, що вимагає спеціальних знань. Відповідно до ч. 8 ст.\~18\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. Тому при стягненні заявленої позивачем заборгованості не підлягають врахуванню завуальовані, неоднозначні умови, які дозволили кредитодавцю нарахувати непропорційно великі суми грошових коштів за користування кредитом поза чітко вказаного строку кредитування. Одними із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Конституційний Суд України у Рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули\~Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань"\~від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої\~статті 42 Конституції України\~участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. Відсутність позову про оспорення кредитного договору чи заперечень щодо його умов не може бути перешкодою для неврахування інтересів позичальника при вирішенні справи за позовом кредитора до позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором. У пунктах 91-93 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК України). Суд вважає, що відповідно до п. 1.7 Договору кредитної лінії № 112709504 від 12 листопада 2021 року термін повернення кредиту визначено 12 грудня 2021 року, а відтак стягує тіло кредиту та проценти в межах строку кредитування. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи ту обставину, що [PERSON] не повернув кредитні кошти, отримані ним на підставі вказаного договору, на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 112709504 від 12 листопада 2021 року, в розмірі 22 222,00 грн, з яких: заборгованість за кредитом 20 500,00 грн, заборгованість за відсотками 1 722,00 грн (57,40 грн * 30 днів, а.с.71-73). Згідно платіжної інструкції кредитового переказу коштів № 45310 від 03 жовтня 2023 року, позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 2\~684,00 грн. Отож, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір в розмірі 771,91 грн (22 222,00 * 2 684, 00 : 77 267,70), пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. Щодо повноважень представника позивача. Згідно положень ч. 2 ст. 175 ЦПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи. Частиною 1 ст. 58 ЦПК України передбачено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Відповідно до частини 3, 4 ст. 131-2 Конституції України виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення. Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена. Згідно із частинами 1, 2 ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу. Предметом спору в даній справі є стягнення заборгованості у загальному розмірі 77\~267,70 грн. Дана справа є малозначною, ухвалою суду від 02 листопада 2023 року постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. А отже, представник ТОВ «ФК «ЄАПБ» Грибанов Д. В. є уповноваженим представником, а тому відсутні підстави для залишення позову без розгляду.

Outcome: partial