Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-21 00:00:00

04 січня 2024 року до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовною заявою звернувся представник ТОВ «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожитий природний газ. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем, по об`єкту, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в період з березня 2021 року по жовтень 2023 року (включно) було спожито природний газ на загальну суму 22 634 гривні 85 копійок, вартість якого залишилась не оплаченою. Позивач звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ. Ухвалою суду від 27.09.2023 по справі № 541/3330/23 було відмовлено у видачі судового наказу, у зв`язку з чим звертається до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за спожитий природний газ. Позивач, як суб`єкт ринку газу, з 01.11.2018 здійснює діяльність з постачання природного газу фізичним та юридичним особам які використовують його (природний газ) для власних потреб на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 880 від 04.07.2017 «Про видачу ліцензій з постачання природного газу ...» на території України. Правилами постачання природного газу, що затверджені постановою Національної комісії що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30.09.2015, та ст.ст. 6, 7, 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» позивач зобов`язаний постачати природний газ споживачам які використовують його (природний газ) для власних потреб, а споживачі зобов`язані здійснювати оплату за отриманий природний газ, згідно особового рахунку і встановлених тарифів. Постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Постановою НКРЕКП № 2500 від 30.09.2015 «Про затвердження типового договору постачання природного газу побутовим споживачам» визначено, що договір між Постачальником природного газу та Споживачем є публічним договором приєднання, відповідно до ст.ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України. Відповідно укладається шляхом заявочного принципу і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Для забезпечення приєднання побутовим споживачем до умов договору постачання природного газу побутовий споживач має надати постачальнику заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, підписану побутовим споживачем або уповноваженою ним особою. 17.11.2021 відповідач приєдналася до умов Договору шляхом заявочного приєднання. Позивач зазначає, що в період з 01.03.2021 по 30.04.2021, з 01.05.2021 по 29.06.2021, з 01.07.2021 по 29.08.2021, з 31.08.2021 по 30.09.2021, з 02.10.2021 по 19.11.2021 відповідач був споживачем Постачальника «останньої надії» та був включений до Реєстру споживачів Постачальника «останньої надії» та споживав газ за ціною тарифного плану «Надійний» для споживачів Постачальника «останньої надії» яку зазначено у витязі з білінгової системи «Газоліна» - «Фінансовий стан» у вигляді роздруківки по особовому рахунку Позивача. Постачальник «останньої надії» компанія, яка зобов`язана протягом 60 днів постачати газ споживачу, якщо він залишиться без постачальника. За результатами державного конкурсу та відповідно до розпорядження КМУ від 22 липня 2020 р. № 917-р постачальником «останньої надії» визначено Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України». Отже, з 01.03.2021 Товариство здійснювало постачання природного газу на об`єкт Споживача на підставі договору постачання природного газу постачальником «останньої надії», а з 22.11.2021 на підставі договору постачання природного газу побутовим споживачам, які є типовими та публічними, а Споживач в свою чергу зобов`язаний своєчасно оплачувати Товариству вартість спожитого природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договорами. Крім того, відповідач, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом № 2-1944 від 20.07.1993, договору купівлі-продажу частини будинку № 1-3982 від 03.09.1997, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 8263688 від 07.09.2005 та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, реєстраційний № 355116919 від 20.11.2023, є власником 1/2 частини відокремленої газифікованої споруди житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . На умовах Договору, позивач постачав природний газ, а відповідач отримував його та використовував для власних потреб. Вартість використаного природного газу відповідач зобов`язаний сплачувати щомісячно, відповідно до діючих тарифів. Пунктом 15 розділу III Правил визначено, що «15. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється за вільними цінами, крім ціни постачальника із спеціальними обов`язками, яка встановлюється відповідно до законодавства.» Накази про встановлення роздрібної ціни на газ для побутових споживачів Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» опубліковані на офіційному сайті Постачальника за посиланням https://gas.ua/gas-prices-for-home. Постачальник проводить нарахування вартості спожитого Споживачем природного газу виключно на підставі даних Оператора ГРМ про об`єм (обсяг) розподіленого/спожитого Споживачем природного газу. В порядку досудового врегулювання спору позивачем на адресу відповідача було направлено вимогу про сплату заборгованості за спожитий природний газ № 119/4.3.1-30174-2023/260063145 від 10.08.2023 у сумі 21 417,44 грн (станом на дату надсилання вимоги боржнику), яка залишилась незадоволеною відповідачем. Заперечення щодо сплати боргу відповідачем не надано. Борг не сплачено. Позивачем в період з березня 2021 року по жовтень 2023 року (включно) було поставлено відповідачу природний газ, на загальну суму 22 634 гривні 85 копійок (з урахуванням проплат відповідача станом на дату подачі позовної заяви), вартість якого не сплачена відповідачем, про що свідчить виписка з особового рахунку - фінансового стану. Оскільки відповідач не в повному обсязі сплачував нараховані суми за спожитий природний газ, це свідчить про неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань, а тому порушує право позивача на одержання плати за поставлений природний газ у встановлений договором строк. Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 08.01.2024 року відкрито провадження у справі, справу за вищевказаним позовом постановлено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомлення (викликом) сторін, передбаченого статтями 274-279 ЦПК України, встановлено відповідачу строк на подання до суду відзиву на позовну заяву та роз`яснено право та порядок такого подання. 24.04.2024 представником відповідача, адвокатом Жиліною О. В. подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач проти заявленого ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» позову про стягнення заборгованості за спожитий природний газ у сумі 22 634 грн 85 коп., а також стягнення судового збору у розмірі 2 684 гривень, заперечує в повному обсязі зважаючи на наступне. Обов`язковим учасником відносин по постачанню споживачу природного газу є оператор ГРМ, який визначає об`єм (обсяг) споживання природного газу споживачем. Взаємовідносини оператора ГРМ із суб`єктами ринку природного газу, в тому числі побутовими споживачами, визначаються Кодексом газорозподільних систем (КГС), затвердженим постановою НКРЕКП № 2494 від 30 вересня 2015 року, та Типовим договором розподілу природного газу, затвердженим постановою НКРЕКП № 2498 від 30 вересня 2015 року. У пункті 1 глави 4 розділу ІХ КГС передбачено, що визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника природного газу з урахуванням вимог цього Кодексу та договору. Для визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу приймаються дані лічильника газу Оператора ГРМ. У разі відсутності лічильника газу в Оператора ГРМ приймаються дані лічильника газу побутового споживача. При цьому Оператор ГРМ має право протягом експлуатації лічильника газу та відповідно до вимог цього Кодексу здійснювати контрольне зняття показань ЗВТ (лічильника газу) для контролю та перевірки його показань. Відповідно до 4 та 5 абзаців пункту 5 глави 4 розділу ІХ КГС визначені за умовами цієї глави та договору розподілу природного газу об`єми та обсяги розподілу та споживання природного газу є обов`язковими для їх використання у взаємовідносинах між побутовим споживачем та його постачальником. Розбіжності у частині визначення об`єму та/або обсягу розподіленого та спожитого природного газу врегульовуються договором розподілу природного газу, а у разі недосягнення згоди - в судовому порядку. До вирішення цього питання величина об`єму та обсягу розподіленого та спожитого природного газу встановлюється відповідно до даних Оператора ГРМ. Відповідно до пункту 6 глави 4 розділу IX Кодексу ГРМ побутовий споживач має право не частіше одного разу на три місяці звернутись до Оператора ГРМ із заявою про проведення звіряння фактично використаних об`ємів природного газу та сплачених коштів за послуги розподілу природного газу. Оператор ГРМ на письмове звернення побутового споживача, не пізніше п`ятнадцяти робочих днів з дня отримання такого звернення, зобов`язаний провести з таким споживачем звіряння фактично використаних об`єктом споживача об`ємів природного газу, за результатами якого підписується відповідний акт. У разі виявлення розбіжностей між даними акта звіряння та даними Оператора ГРМ по особовому рахунку такого споживача проводяться коригування відповідно до підписаного акта звіряння фактично використаних об`єктом споживача об`ємів природного газу. Отже, за змістом даних норм, споживач має право на коригування обсягів фактично спожитого газу та коштів за надані послуги розподілу природного газу. Такому праву споживача кореспондує обов`язок оператора ГРМ відкоригувати облік фактично спожитого газу і передати ці дані постачальнику газу. Постачальник природного газу, не отримавши інформацію про об`єми (обсяги) спожитого побутовим споживачем природного газу за відповідний календарний місяць від Оператора ГРМ, не правомочний був проводити розрахунок його вартості. Згідно з п. 5.5 постанови НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2498 «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу» Оператор ГРМ має право здійснювати контрольні зняття показань лічильника природного газу споживача. Оператор ГРМ зобов`язується не рідше одного разу на шість місяців здійснювати контрольне зняття показань лічильника газу та формувати об`єм розподілу та споживання природного газу по споживачу за розрахунковий місяць, в якому було здійснено контрольне зняття показань лічильника газу, з урахуванням його фактичних показань. Однак, інформації щодо фіксації контрольних показників лічильника газу споживача до позовної заяви не додано. За таких обставин сума заборгованості, що зазначена в позовній заяві, не відповідає дійсності та не підтверджена фактичними показниками лічильника, а також не зрозуміло з яких показників було нараховано борг, за який саме спожитий об`єм газу відповідачу потрібно розрахуватися. У додатку № 13 до позовної заяви (Витяг з білінгової системи «Газоліна» - «Фінансовий стан» у вигляді роздруківки по особовому рахунку № [NUMBER] ) у 3 колонці «Показник лічильника» проставлено нулі. Із зазначеним боргом за спожитий газ відповідач не погоджується та вважає його безпідставним й з урахуванням того, що позивачем не враховані оплати [PERSON] за спожитий природний газ у сумі: 1 363,40 грн за березень 2021 року; 1243,80 грн за квітень 2021 року; 699,00 грн за травень 2021 року; 229,30 грн за червень 2021 року; 239,76 грн за липень 2021 року, що підтверджується копіями квитанцій та звіркою по платіжкам абонента [PERSON] (О/Р [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] ). Оскільки акт звірки по показникам спожитого абонентом газу не проводився, то розрахунок заборгованості доданий до позовної заяви є сумнівним. Крім того, до позовної заяви додано копію вимоги №119/4.3.1-30174-2023/260063145 від 10.08.2023 року, однак не надано доказів підтвердження вручення вказаної вимоги відповідачу та повідомлення про нараховану суму заборгованості, що заявлена у позові. Представник відповідача вважала, що ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» не надав належних та допустимих доказів на підтвердження обґрунтування позовних вимог по справі, тобто не виконав свій обов`язок по доведенню позовних вимог. Зважаючи на викладене, просила відмовити в задоволенні позовних вимог (а.с. 50-53). 03.05.2024 на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якому зазначено, що Оператором газорозподільної системи (Оператором ГРМ) на території м. Полтава та Полтавської області на підставі постанови НКРЕКП від 15.06.2017 № 778 «Про видачу ліцензії на розподіл природного газу ПАТ «Полтавагаз» визначено ПАТ «Полтавагаз». Натомість постачальником природного газу є ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 880 від 04.07.2017 «Про видачу ліцензій з постачання природного газу…». Щодо обов`язку контрольного зняття показань лічильника газу один раз на шість місяців представник позивача зазначав, що позивач, тобто постачальник, не наділений повноваженнями контрольного зняття показників лічильника газу, цю функцію покладено на оператора ГРМ. Якщо споживачем природного газу порушуються вимоги Кодексу ГРМ, в частині передачі Оператору ГРМ (АТ «Полтавагаз») щомісяця з 01 по 05 число фактичних показників лічильника газу станом на 01 число місяця, об`єм розподілу та споживання природного газу за розрахунковий період буде визначатися Оператором ГРМ (АТ «Полтавагаз») відповідно до вимог Кодексу ГРМ на рівні планового місячного об`єму споживання на відповідний період, що і буде вказано в рахунках на оплату послуг з газопостачання. Таким чином, постачальник проводить нарахування вартості спожитого споживачем природного газу виключно на підставі даних Оператора ГРМ про об`єм (обсяг) розподіленого/спожитого природного газу. Детальна інформація про обсяги споживання природного газу, його вартість та оплату споживачем спожитого природного газу по особовому рахунку № [NUMBER] міститься у витязі з білінгової системи «Газоліна» - «Фінансовий стан» у вигляді роздруківки по особовому рахунку споживача. Крім того, Оператором ГРМ АТ «Полтавагаз» на запит позивача за вих. № 119/4.2.2-46159-2023 від 14.11.2023 надано лист з інформацією щодо дати фіксації останнього контрольного показника лічильника газу № 14/012747/033564 від 05.12.2023 об`єкту якого належить EIC-код 56XM26G17002348С. З приводу відсутності інформації про показники лічильника в роздруківці з білінгової системи «Газоліна» - «Фінансовий стан» представник позивача зазначав наступне, що з 01.03.2019 об`єм (обсяг) спожитого відповідачем природного газу передається Оператором ГРМ на інформаційну платформу оператора газотранспортної системи Iplatforma, та в подальшому імпортується постачальником у білінгову систему «Газоліна» та використовується останнім для розрахунку вартості спожитого природного газу. Оператор ГРМ вносить до інформаційної платформи виключно дані щодо об`єму (обсягу) спожитого споживачем природного газу, а не показники газового лічильника. Крім того, Оператор ГРМ АТ «Полтавагаз» не надає товариству дані про показники лічильника у будь-який інший спосіб, оскільки нормами чинного законодавства не передбачено надання Оператором ГРМ такої інформації. Для визначення товариством вартості спожитого природного газу беруться до уваги виключно дані про об`єм (обсяги) спожитого природного газу, а не показники газового лічильника. Щодо письмових пояснень представника відповідача в частині неврахування здійснених відповідачем оплат за спожитий природний газ, представник позивача звертав увагу суду, що всі оплати які надійшли від [PERSON] на рахунок ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» враховані при визначенні заборгованості та відображені в роздруківці під назвою «Фінансовий стан». Додані представником відповідача докази доводять те, що споживач здійснював оплати іншій організації, на інший особовий рахунок - № [NUMBER] та на інші реквізити, оскільки в білінговій системі «Газоліна» відсутній особовий рахунок - № [NUMBER] . За об`єктом який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , відкрито на ім`я [PERSON] особовий рахунок № [NUMBER] . Враховуючи вищевикладене, просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та покласти судові витрати на відповідача (а. с. 59-61). 10.05.2024 на адресу суду від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких адвокат Жиліна О. В. не погоджується із доводами та запереченнями позивача викладеними у відповіді на відзив враховуючи наступне. До відзиву на позовну заяву позивачем надано інформацію щодо закріплення споживача за кодом 56ХМ26G17002348С в реєстрі споживачів Постачальника «останньої надії». Згідно якої побутовий споживач за кодом 56ХМ26G17002348С обліковується в реєстрі споживачів Постачальника «останньої надії» лише з 01.07.2021 року, однак у позовній заяві в обґрунтування вимог про стягнення з [PERSON] 22 634,85 грн вартості спожитого природного газу вказаний період заборгованості з 01 березня 2021 року. Позивач у відповіді на відзив посилається на те, що [PERSON] здійснювала оплати у розмірі 2 411,86 грн на інші рахунки іншої організації, не враховуючи, що звірку по платежам було проведено за кодом споживача ЕІС: 56ХМ26G17002348С, за яким відповідач обліковується в реєстрі споживачів постачальника. Оскільки в інформаційній платформі відсутні найменування споживачів, то їх ідентифікація здійснюється виключно за присвоєними ЕІС-кодами. Оскільки ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» не надало до матеріалів справи доказів контрольного зняття показань Оператором ГРМ спожитого відповідачем об`єму природнього газу, а тому вважала, що позивачем не доведено обсяг споживання [PERSON] природнього газу в об`ємі, який вказаний у позовній заяві. Отже, існує спір щодо об`єму спожитого відповідачем природнього газу, оскільки фактичні об`єми споживання [PERSON] природнього газу відрізняються від даних Оператора ГРМ (а.с. 81-82). 03.06.2024 представником позивача подано до суду письмові пояснення, в яких зазначено, що споживач, в період з 01.03.2021 по 30.04.2021, з 01.05.2021 по 29.06.2021, з 01.07.2021 по 29.08.2021, з 31.08.2021 по 30.09.2021, з 02.10.2021 по 19.11.2021 являвся споживачем Постачальника «останньої надії» та був включений до Реєстру споживачів Постачальника «останньої надії» та споживав газ за ціною тарифного плану «Надійний» для споживачів Постачальника «останньої надії» яку зазначено у витязі з білінгової системи «Газоліна» - «Фінансовий стан» у вигляді роздруківки по особовому рахунку Відповідача. На підтвердження того, що ЕІС-код 56XM26G17002348C об`єкта побутового Споживача було включено до реєстру споживачів Товариства, як постачальника «останньої надії», Товариством до відповіді на відзив було надано Інформацію щодо закріплення споживача з ЕІС-кодом 56XM26G17002348C в Реєстрі споживачів Постачальника «останньої надії» та Реєстрі споживачів ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України». Однак, через технічний збій на інформаційній платформі Оператора ГТС, Товариству не вдалося витягнути інформацію щодо закріплення Споживача в Реєстрі споживачів Постачальника «останньої надії» з березня 2021 року по червень 2021 року. А тому з метою доведення факту, що Споживач за ЕІС-кодом 56XM26G17002348C являвся споживачем Постачальника «останньої надії» та з березня 2021 року по листопад 2021 року був включений до Реєстру споживачів Постачальника «останньої надії», представником позивача додано оновлену (доповнену) Інформацію щодо закріплення споживача з ЕІС-кодом 56XM26G17002348C в Реєстрі споживачів Постачальника «останньої надії» з березня 2021 року по червень 2021 року (включно) та Інформацію щодо остаточної алокації відборів споживача з ЕІС-кодом 56XM26G17002348C з березня 2021 року по червень 2021 року (включно). Щодо заперечень відповідача з приводу проведення звірки за кодом споживача ЕІС: 56XM26G17002348C, за яким відповідач обліковується в реєстрі споживачів постачальника представник позивача зазначав, що пунктом 2 глави 4 розділу VІ Кодексу ГРМ встановлено, що Оператор ГРМ здійснює визначення та присвоєння всім споживачам, у тому числі побутовим споживачам, підключеним до ГРМ, персоніфікованих EIC-кодів та за необхідності відповідних EIC-кодів їх точкам комерційного обліку у порядку, встановленому Кодексом газотранспортної системи, що затверджений відповідною постановою НКРЕКП 30.09.2015 № 2493. Згідно положень пункту 5 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ, ЕІС-код (Energy Identification Code) код енергетичної ідентифікації суб`єкта ринку природного газу та/або точки комерційного обліку, визначений за правилами Європейської мережі операторів газотранспортних систем (ENTSOG), з метою уніфікації та однозначної ідентифікації суб`єктів ринку природного газу та точок комерційного обліку, розміщених на об`єктах газової інфраструктури, у тому числі для участі у регіональних (міжнародних) газових ринках, та для забезпечення спрощення процедур зміни постачальників природного газу та електронного обміну даними між суб`єктами ринку природного газу. Таким чином, ЕІС-код присвоюється виключно Оператором ГРМ та є незмінним при переході від одного суб`єкта ринку природного газу до іншого. При зміні Споживачем постачальника останнім присвоюється лише особовий рахунок, ЕІС-код об`єкта лишається незмінним. Наголошував, що в білінговій системі «Газоліна» відсутній особовий рахунок за № [NUMBER] . За об`єктом який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , відкрито на ім`я [PERSON] , особовий рахунок № [NUMBER] . З приводу не надання до матеріалів справи доказів контрольного зняття показань Оператором ГРМ спожитого відповідачем об`єму природнього газу, представник зазначав, що товариством було додано до відповіді на відзив лист від Оператора ГРМ - АТ «Полтавагаз» з інформацією щодо дати фіксації останнього контрольного показника лічильника газу № 14/012747/033564 від 05.12.2023 об`єкту якого належить ЕІС-код 56XM26G17002348C. Даним листом Оператор ГРМ підтверджує, що загальний обсяг природного газу завантажений на інформаційну платформу Оператора ГТС відповідає фактично використаним обсягам природного газу за ЕІС-кодом 56XM26G17002348C. Звертав увагу суду, що у разі незгоди споживача з нарахованими Оператором ГРМ об`ємами (обсягами) спожитого природного газу, споживач має право звернутися до Оператора ГРМ з відповідною заявою або з позовною заявою до суду (а.с. 90-91). Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а. с. 6). Відповідачка та її представник, адвокат Жиліна О. В. в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без її участі та участі відповідача, проти поданої позовної заяви заперечувала в повному обсязі з огляду на обставини, викладені у відзиві та запереченнях, просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с. 119). В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 25.07.2023 вбачається, що 13.11.2015 зареєстровано юридичну особу ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», код ЄДРПОУ 40121452, вид економічної діяльності торгівля газом через місцеві (локальні) трубопроводи (основний) (а.с. 8-9). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом № 2-1944 від 20.07.1993 та договору купівлі-продажу частини будинку № 1-3982 від 03.09.1997, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 8263688 від 07.09.2005 та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Дежавного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, реєстраційний № 355116919 від 20.11.2023, [PERSON] є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с. 15-20). Відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та є споживачем природного газу за вказаною адресою (а.с. 27). 17.11.2021 [PERSON] приєдналася до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», що підтверджується копією заяви-приєднання за об`єктом, розташованим за адресою: [ADDRESS] (а. с. 14). ТОВ «ГК «Нафтогаз України» проведено розрахунок фінансового стану за особовим рахунком № [NUMBER] , ЕІС-код 56XM26G17002348C, що належить споживачу [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] , який свідчить, що за період з березня 2021 року по жовтень 2023 року наявна заборгованість за споживання газу в розмірі 22634,85 грн (а. с. 22). Позивачем на адресу відповідача направлялася вимога про сплату заборгованості за спожитий газ від 10.08.2023 № 119/4.3.1-30174-2023/260063145 (а.с. 23), однак в наданий для добровільної сплати термін заборгованість сплачена не була. Постачальник звертався\~до Миргородського\~міськрайонного суду\~Полтавської області\~з заявою\~про видачу\~судового наказу\~про стягнення\~заборгованості за\~спожитий природний\~газ. Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 27.09.2023 по справі № 541/3330/23, відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» у видачі судового наказу про стягнення із [PERSON] заборгованості за спожитий природний газ та судових витрат з підстав передбачених п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України (а. с. 13). Відповідно ст.ст. 202, 208, 638 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори); у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору; істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди; договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Договір є обов`язковим для виконання сторонами відповідно до ст. 629 ЦК України. Частиною 1 ст. 714 ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Відповідно ст.ст. 7, 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Пунктами 1.1-1.3 Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг «Про затвердження Типового договору постачання природного газу побутовими споживачами» № 2500 від 30.09.2015 року визначено, що типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам (далі - Договір) є публічним і регламентує порядок та умови постачання природного газу Споживачу як товарної продукції Постачальником. Умови цього Договору розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» та Правил постачання природного газу, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року № 2496 (далі - Правила постачання), та є однаковими для всіх побутових споживачів України. Цей Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642 ЦК України на невизначений строк у порядку, передбаченому Правилами постачання. Фактом укладення цього Договору є включення Постачальником Споживача до свого Реєстру споживачів постачальника на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи на підставі заяви-приєднання, поданої Споживачем в установленому законодавством порядку. Згідно ч. 2 ст. 13 Закону України «Про ринок природного газу» споживач зобов`язаний, зокрема: укласти договір про постачання природного газу; забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів. Відповідно Правил постачання природного газу, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30.09.2015, акцептуванням публічного договору постачання природного газу побутовим споживачам є повернення споживачем постачальнику підписаної заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачем, та/або сплата/часткова сплата споживачем вартості спожитого природного газу та/або факт фактичного споживання природного газу. Відповідач акцептував договір, фактично споживаючи природний газ і підписавши заяву приєднання від 17.11.2021. За результатами державного конкурсу та відповідно до розпорядження КМУ від 22.07.2020 № 917-р постачальником «Останньої надії» визначено Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України». Отже, судом встановлено, що з 01 березня 2021 року товариство здійснювало постачання природного газу на об`єкт споживача на підставі договору постачання природного газу постачальником «останньої надії», а з 22 листопада 2021 року на підставі договору постачання природного газу побутовим споживачам, які є типовими та публічними. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1-2 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Положенням ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд, оцінивши наявні докази у справі, дійшов висновку, що відповідач [PERSON] належним чином не виконує умови договору, плату за поставлений природний газ не здійснює в повному обсязі, у зв`язку із чим утворилася заборгованість за спожитий природний за період з березня 2021 року по жовтень 2023 року включно у сумі 22634,85 грн, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості (фінансовий стан) споживача (а. с. 22). На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «ГК «Нафтогаз України» про стягнення заборгованості з [PERSON] як споживача послуг природного газу є належним чином доведені, документально підтверджені, а тому є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. Посилання представника відповідача на те, що позивачем не враховано сплачені [PERSON] грошові кошти в рахунок погашення заборгованості в сумі 1363,40 грн, 1243,80 грн, 699,00 грн, 229,30 грн та 239,76 грн суд не бере до уваги, оскільки платіж на суму 1363 грн 40 коп. зарахований позивачем у рахунок погашення заборгованості, що відображено в проведеному ТОВ «ГК «Нафтогаз України» розрахунку фінансового стану квитанції. Однак, суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження внесення інших платежів відповідачем, оскільки надані квитанції, документ із назвою «платежі», а також акт звірки фактично розподілених обсягів природного газу за період 01.03.2021 - 31.10.2023 між АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» та побутовим споживачем [PERSON] від 21.05.2024 (а.с. 56-57, 101) є неналежної якості та не містять даних про призначення платежу, номер рахунку на який було сплачено кошти, а також іншої інформації, яка б давала можливість суду перевірити внесення платежів у відповідних розмірах саме на рахунок позивача. Більше того, на документі під назвою «платежі» не вказано ким саме виданий даний документ, за які послуги сплачувалися дані платежі, а зазначений особовий рахунок № [NUMBER] не відповідає особовому рахунку який значиться за об`єктом, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які спростовуються вимоги позивача. Враховуючи вищевикладене, а також оцінивши наявні докази у справі, суд дійшов висновку, що відповідач належним чином не виконує умови договору, плату за поставлений природний газ не здійснює в повному обсязі, у зв`язку із чим утворилася заборгованість за спожитий природний за період з березня 2021 року по жовтень 2023 року в розмірі 22 634,85 грн, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості (фінансовий стан) споживача, а тому приходить висновку, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» 2684 гривень 00 копійок - судових витрат понесених позивачем при зверненні до суду (а.с. 1, 2).

Outcome: approved