Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-22 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» в особі його представника Солонинки В.О. звернулося до суду із позовною заявою, в якій просило суд стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитним договором №4469772, укладеним \~між його\~сторонами 20\~листопада 2021\~року, у розмірі 35578 гривень 00 копійок, яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 7760 гривень 00 копійок; заборгованості по відсоткам в сумі 26298 гривень 00 копійок; заборгованості по комісії в сумі 1520 гривень 00 копійок. Крім того позивач просив суд стягнути із відповідача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422 гривні 40 копійок. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 20 листопада 2021 року між ТОВ «МІЛОАН»\~та [PERSON] укладений договір за №4469772 про споживчий кредит в електронній формі у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію», який підписаний відповідачкою за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.\~ Як вказала представник позивача, відповідно до умов вищезазначеного договору кредитодавець зобов`язався передати позичальнику кредитні кошти у сумі 8000 гривень 00 копійок, а відповідачка взяла на себе зобов`язання повернути кредитні кошти зі сплатою процентів за користування кредитом, а також зі сплатою інших платежів та можливих штрафних санкцій, які передбачені кредитним договором. Відповідно до графіку сплати кредитних коштів (додаток №1 до кредитного договору) платіж повернення кредиту та сплати комісії і процентів мав бути внесений відповідачкою позикодавцю 05 грудня 2021 року. Крім того позивач вказав, що ТОВ «МІЛОАН» свої зобов`язання за кредитним договором виконало, перерахувавши на картковий рахунок позичальника грошові кошти у розмірі 8000 гривень 00 копійок, а відповідачка взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів за умовами кредитного договору не виконала, внаслідок чого станом на 23 лютого 2022 року у неї виникла заборгованість перед ТОВ «МІЛОАН» у розмірі 35578 гривень 00 копійок, яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 7760 гривень 00 копійок; заборгованості по відсоткам в сумі 26298 гривень 00 копійок; заборгованості по комісії в сумі 1520 гривень 00 копійок. Також представник позивача у позовній заяві вказала, що 23 лютого 2022 року між ТОВ «МІЛОАН» і ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» укладений договір відступлення прав вимоги за №81-МЛ, відповідно до умов якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» набуло право вимоги до відповідачки [PERSON] за кредитним договором №4469772, укладеним між його сторонами 20\~листопада 2021\~року, у розмірі 35578 гривень 00 копійок, яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 7760 гривень 00 копійок; заборгованості по відсоткам в сумі 26298 гривень 00 копійок; заборгованості по комісії в сумі 1520 гривень 00 копійок. Як запевнила представник позивача, відповідачка на день звернення до суду отримані в кредит грошові кошти не повернула та не сплатила інші платежі, передбачені умовами договору, внаслідок чого станом на 23 лютого 2022 року у неї виникла заборгованість перед ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» у розмірі 35578 гривень 00 копійок, яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 7760 гривень 00 копійок; заборгованості по відсоткам в сумі 26298 гривень 00 копійок; заборгованості по комісії в сумі 1520 гривень 00 копійок, що й послугувало підставою для звернення ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» до суду із позовом. Відповідною ухвалою, постановленою суддею Коломацького районного суду Харківської області 02 грудня 2024 року, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження за вказаним вище позовом і справу призначено до розгляду у судовому засіданні. Відповідачка [PERSON] своїм правом на подання відзиву не скористалася, натомість 09 січня 2025 року представник відповідача адвокат Пуха Д.А. шляхом формування відповідного документа в системі «Електронний суд» до суду подав письмові пояснення, в яких не заперечуючи\~факту\~укладання 20 листопада 2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] кредитного договору за №4469772, зазначив про те, що вважає позов таким, який підлягає частковому задоволенню з тих підстав, що: 1) відповідачкою повністю визнається, що між нею та позивачем існують договірні грошові зобов`язання, які виникли внаслідок отримання нею кредитних коштів у сумі 8000 гривень 00 копійок за умовами вказаного кредитного договору, і що за цими зобов`язаннями у неї дійсно є заборгованість перед позивачем, яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 7760 гривень 00 копійок, з урахуванням часткової сплати відповідачкою 240 гривень 00 копійок заборргованості за кредитом, а також заборгованості по комісії в сумі 1520 гривень 00 копійок; 2) стягненню підлягають лише проценти за користування кредитом, нараховані у період дії строку кредитування, а саме проценти у розмірі 3000 гривень 00 копійок, натомість проценти, нараховані позивачем після закінчення строку користування кредитними коштами не підлягають стягненню з відповідачки, позаяк таке нарахування здійснено за межами строку кредитування, а з вимогами про стягнення грошових коштів як міри відповідальності на підставі ст.625 ЦК України позивач не звертався. Не погодившись із запереченнями представника відповідачки на позов, викладеними ним у письмових поясненнях, представник позивача Корнійчук Л.В., діючи на підставі довіреності від імені та в інтересах ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», 09 січня 2025 року подала до суду додаткові письмові пояснення, де виклала свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених представником відповідача у письмових поясненнях заперечень і мотиви їх відхилення. Так, представник позивача зазначила, що: 1) відповідачем не було подано відзив на позовну заяву, а подані до суду письмові пояснення, а отже в такий спосіб відповідачка, пропустивши процесуальний строк подання відзиву на позов намагається надати суду документи, подання яких нормами ЦПК України не передбачено; 2) пунктом 7.1. кредитного договору визначено, що цей договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок позичальника і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, та при цьому відповідно до п.4.2. кредитного договору у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою п.1.6. договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України, і у випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч.2 ст.625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п.1.6. договору; 3) після набуття права вимоги до відповідачки за кредитним договором від первісного кредитора позивачем не здійснювалося жодних нарахувань щодо заборгованості за кредитним договором. І з огляду на вказані вище обставини представник позивача вважала, що заборгованість за кредитним договором №4469772, укладеним \~між його\~сторонами 20\~листопада 2021\~року, у розмірі 35578 гривень 00 копійок, яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 7760 гривень 00 копійок; заборгованості по відсоткам в сумі 26298 гривень 00 копійок; заборгованості по комісії в сумі 1520 гривень 00 копійок нарахована правомірно, а тому підлягає стягненню з відповідачки у повному обсязі. Будь-які процесуальні дії, як то забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо, не вчинялися. Представник позивача в судове засідання не з`явився, водночас 09 січня 2025 року подав до суду письмову заяву за вх. ЕС№53/01-55/24 (а.с. 117-125), в якій просив справу розглядати без участі представника ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ\~«КРЕДИТ-КАПІТАЛ», а також просив суд позовні вимоги ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ\~«КРЕДИТ-КАПІТАЛ»\~задовольнити в\~повному обсязі. Представник відповідачки та сама відповідачка в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином (а.с. 114, 115). Водночас представником відповідачки адвокатом Пухою Д.А. до суду подано заяву за вх. ЕС № 137/01-55/25 від 25 січня 2025 року (а.с. 127-129), в якій представник просив суд провести розгляд справи за відсутності відповідачки та її представника, а також повідомив про часткове визнання позовних вимог з урахуванням наданих письмових пояснень. Частиною 3 статті 211 ЦПК України передбачено право учасника справи заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. За загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Водночас, відповідно до частини третьої вказаної статті Кодексу якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки у судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Оскільки відповідачка своїм процесуальним правом участі у судовому засіданні не скористалася, повноважного представника для участі у судовому засіданні не направила, відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк без поважних причин не подала, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутності відповідача за наявними у справі матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін. Матеріали справи свідчать про те, що всім учасникам судового процесу судом створені належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог і заперечень, а також надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того, судом вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством України повноважень, спрямованих на всебічне, повне та об`єктивне з`ясування всіх обставин справи. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, долучені у якості додатку до позовної заяви, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного. Так, частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 20 листопада 2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] укладений договір про споживчий кредит за №4469772 (а.с. 9-13). Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», про що зазначено у п. 6 вказаного договору. Відповідно до умов договору ТОВ «МІЛОАН» надало відповідачці кредит в розмірі 8000 гривень 00 копійок шляхом переказу зазначеної суми на картковий рахунок, а відповідачка взяла на себе зобов`язання повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п.1.4 Договору строк, а також виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки, які визначені Договором. Пунктами 1.1- 1.7 Договору передбачені основні умови кредитування, а саме: тип кредиту - кредит; мета отримання кредиту - задоволення потреб позичальника, не пов`язаних з підприємницькою діяльності, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника; кредит надається строком на 15 днів з 20 листопада 2021 року; термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу) 05 грудня 2021 року; загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 4520 гривень 00 копійок в грошовому виразі та 5409714,00 відсотків річних у процентному значенні. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом, складає 12520 гривень 00 копійок; комісія за надання кредиту складає 1520 гривень 00 копійок, яка нараховується за ставкою 19 % від суми кредиту одноразово; проценти за користування кредитом складають 3000 гривень 00 копійок, які нараховуються за ставкою 2.50 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом; тип процентної ставки за цим Договором фіксована. У п. 2.3 Договору викладено умову, що передбачає пролонгацію строку кредитування на пільгових, або на стандартних умовах. Так, позичальник має право неодноразово продовжити строк кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством (далі- Правила), що розміщенні на веб-сайті miloan.ua за посиланням https:// miloan.ua /s/documents і є невід`ємною частиною цього Договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у тому числі сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за ставкою визначеною п.1.5.2 Договору. Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування ( з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення продовження строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6 Договору. Пункт 2.3 Договору є домовленістю сторін про зміну умов кредитного договору на умовах відкладальної (их) обставин (и) щодо якої (их) невідомо настане вона(и) чи ні, відповідно до ст.212 ЦК України, і яка (і) полягає (ють) у: а) здійсненні платежу (ів) позичальником після вибору доступних умов пролонгації на пільгових умовах, згідно п.2.3.1 Договору та розділу 6 Правил; продовженні користування кредитними коштами Позичальником після спливу строку кредитування, визначеного згідно п.1.3., п.2.3.1.2 Договору. Після настання визначених в підпунктах «а» та/або «б» цього пункту обставин, умови кредитного договору, зокрема строк кредитування, згідно п.1.3., термін (дата) повернення кредиту і сплати винагород (плати) визначений п.1.4, змінюється пропорційно строку пролонгації. Нова дата платежу разом з актуальною сумою заборгованості відображається кредитодавцем в оновленому графіку платежів, що за формою та змістом може відрізнятись від додатку №1. Згідно із п. 4.2. договору, у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості, кредитодавець, починаючи з наступного дня після закінчення строку кредитування з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою в п. 1.6. договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів у розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченою п. 1.6. договору. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимоги кредитодавця. Відповідно до п.6.3 Договору приймаючи пропозицію Товариства про укладання цього кредитного договору позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами ( у т.ч. Правилами, Паспортом споживчого кредиту та графіком платежів) Договору в цілому та підтверджує, що він зокрема ознайомлений. Погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов кредитного договору та Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщенні на сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього Договору. Згідно п. 7.1 кредитні договори набувають чинності з моменту їх укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ними обумовлені, з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок позичальника і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Як вбачається із додатку №1 до договору про споживчий кредит №4469772 від 20 листопада 2021 року «Графік платежів за договором про споживчий кредит», який є невід`ємною частиною кредитного договору, сторонами узгоджений графік розрахунків за кредитом та його сукупна вартість (а.с. 13), а саме: 1) дата видачі кредиту\~20 листопада 2021 року / дата платежу 15 грудня 2021 року; 2) кількість днів у розрахунковому періоді 15; 3) чиста суму кредиту - 8000 гривень 00 копійок/сума платежу за розрахунковий період 12520 гривень 00 копійок; 4) сума кредиту за договором/погашення суми кредиту 8000 гривень 00 копійок; 5) проценти за користування кредитом 3000 гривень 00 копійок; 6) комісія за надання кредиту 1520 гривень 00 копійок; 7) реальна річна процентна ставка\~5409714,00 %; 6) загальна вартість кредиту становить 12520 гривень 00 копійок. Вказаний графік платежів за договором про споживчий кредит №4469772 від 20 листопада 2021 року підписаний [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Із паспорта споживчого кредиту (а.с. 14), який підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, вбачається, що в ньому визначені основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача: тип кредиту, сума/ліміт кредиту, строк кредитування, мета отримання кредиту, спосіб та строк надання кредиту; інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача: процентна ставка; тип процентної ставки; орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача; реальна річна процентна ставка; порядок повернення кредиту та інше. 20 листопада 2021 року о 16 годині 37 хвилині 39 секунді на мобільний телефонний номер [PERSON] направлено унікальний одноразовий ідентифікатор (L18509) для підписання Кредитного договору та додатків №1 та №2 до нього, що підтверджується відповідною довідкою про ідентифікацію, складеною ТОВ «МІЛОАН» ( а.с. 15). Анкета-заява на кредит №4469772 від 20 листопада 2021 року містить відомості щодо погодження отримання кредиту відповідачкою [PERSON] у ТОВ «МІЛОАН» на умовах викладених в договорі про споживчий кредит №4469772 від 20 листопада 2021 року, а також нею підтверджується укладання кредитного договору його сторонами в електронній формі (а.с. 15-16). Платіжним дорученням №61500795 від 20 листопада 2021 року підтверджено перерахування коштів у сумі 8\~000 гривень 00 копійок згідно договору №4469772 на картковий рахунок відповідачки [PERSON] (а.с. 16). Враховуючи вищевикладене договір №4469772 є результатом домовленості сторін і відповідає загальним засадам цивільного законодавства, встановленим ст.3 ЦК України, а також ст.1054 ЦК України, ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», оскільки позичальник був ознайомлений з умовами кредитування, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності і волевиявлення учасників договору було вільним. 23 лютого 2023 року між ТОВ «МІЛОАН» і ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» укладений договір відступлення прав вимоги за №81-МЛ, відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» передало (відступило) ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ\~«КРЕДИТ-КАПІТАЛ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ\~«КРЕДИТ-КАПІТАЛ» прийняло належні ТОВ «МІЛОАН» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників (а.с. 18-23). Як вбачається із витягу з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимог №81-МЛ від 23 лютого 2022 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» набуло право вимоги до відповідачки [PERSON] за кредитним договором №4469772, на загальну суму 35578 гривень 00 копійок, яка складається\~із:\~заборгованості за\~кредитом в\~сумі 7760\~гривень 00\~копійок;\~заборгованості по\~відсоткам в\~сумі 26298\~гривень 00\~копійок;\~заборгованості по\~комісії в\~сумі 1520\~гривень 00\~копійок. (а.с. 24). Про набуття прав нового кредитора позивач повідомив відповідачку шляхом направлення на її поштову адресу відповідної претензії за вих.№ 21700578 від 18 квітня 2024 року (а.с. 24). Згідно відомостей про щоденні нарахування та погашення, наданих ТОВ «МІЛОАН», а також виписки з особового рахунка за Кредитним договором №4469772 від 20 листопада 2021 року, наданої ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», заборгованість [PERSON] за кредитним договором складає 35578 гривень 00 копійок, з яких: 7760 гривень 00 копійок заборгованість за кредитом; 26298 гривень 00 копійок \~заборгованість за відсотками; 1520 гривень 00 копійок заборгованість за комісією (а.с. 17-18). Водночас відповідачкою 09 грудня 2021 року здійснено часткове погашення кредиту в сумі 240 гривень 00 копійок, а також нею сплачено 612 гривень 00 копійок у якості відсотків за користування кредитними коштами. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ст. 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ст. 3 ЦК України. Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Згідно п. 5 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. У п.6 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» закріплене визначення, згідно якого електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п.12 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно частини 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України (п.13ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Приписами, закріпленими у статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 524/5556/19 від 12 січня 2021 року дійшов такого висновку: «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет - магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачем за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами». Подібна правова позиція міститься і у постанові Верховного Суду у справі № 127/33824/19 від 07 жовтня 2020 року проте у цій справі мова йшла про відсутність відображення електронного підпису на договорі та відсутність доказів отримання такого підпису позичальником: «Без отримання листа на адресу електронної пошти і смс-повідомлення, без здійснення входу на веб-сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі позивача, цей правочин, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі». За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. В ч.1 ст. 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За правилами, визначеними абз. 2 ч. 2\~ст. 639 ЦК України,\~якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. За положеннями, закріпленими у ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою статті 1077 ЦК України, визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У ч. 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). А у ч. 2 ст. 1054 ЦК України закріплене правило, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до\~ч.\~1\~ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Як з`ясовано\~судом,\~договір про\~споживчий кредит\~ №4469772 від 20 листопада 2021 року, укладений між його сторонами в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно із вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію", і \~підписаний\~особисто відповідачкою [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразового ідентифікатора. В договорі викладено інформацію про тип кредиту, строк кредитування, спосіб та строк надання кредиту, процентну ставку, платежі за додаткові та супутні послуги, загальні витрати за кредитом, орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом, реальну річну процентну ставку, порядок пролонгації строку кредитування, а тому відповідачка була ознайомлена з умовами кредитування. Підписавши договір про надання споживчого кредиту, позичальник відповідно до статей 3 та 627 ЦК України добровільно погодив такі умови кредитного договору, взявши на себе відповідні зобов`язання. Суд констатує, що правочин, укладений між його сторонами, відповідно до статті 204 ЦК України є правомірним та укладеним у письмовій формі, а це у свою чергу значить, що сторонами дотримано вимоги щодо форми кредитного договору, закріплені у ст. 1055 ЦК України. Судом з`ясовано, що факт отримання кредитних коштів у сумі 8000 гривень 00 копійок відповідно до умов вказаного вище договору № 4469772 від 20 листопада 2021 року відповідачкою не заперечується та підтверджений належними і допустимими доказами, які містяться в матеріалах справи. Водночас доказів належного виконання зобов`язання щодо повернення кредитних коштів за вищевказаним договором відповідачкою суду не надано, не долучено до матеріалів справи будь-яких доказів на спростування користування наданими їй коштами, а також не подано будь-яких доказів на спростування наданих позивачем розрахунків заборгованостей, як і не надано контррозрахунку. Також судом з`ясовано, що факт отримання відповідачкою кредитних коштів мав місце і що відповідачкою здійснено часткове погашення заборгованості за кредитом в сумі 240 гривень 00 копійок. Оскільки відповідачці надано кредитні кошти у розмірі 8000 гривень 00 копійок шляхом перерахування суми кредиту на банківську картку, вказану нею при укладенні договору, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимоги позивача про стягнення із [PERSON] суми заборгованості за кредитом в розмірі 7760 гривень 00 копійок на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ». (8000 гривень 00 копійок 240 гривень 00 копійок = 7760 гривень 00 копійок). З приводу вимоги ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» про стягнення із [PERSON] заборгованості зі сплати відсотків за договором про споживчий кредит №4469772 від 20 листопада 2021 року суд зазначає наступне. Приписами, закріпленими у ст. 536 ЦК України, передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. За правилами, визначеними ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно вимог, передбачених ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Припис, закріплений у абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України, про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Як зазначено у висновках, які викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа N 444/9519/12), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Цей підхід до вирішення спорів у подібних відносинах підтверджений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року (справа N 910/4518/16), де викладені такі правові висновки. Поняття «користування кредитом», яким послуговуються скаржники, є окремим випадком «користування чужими коштами». Термін «користування чужими коштами» Велика Палата Верховного Суду розтлумачила в постанові від 10 квітня 2018 у справі N 910/10156/17 (пункти 34, 35, 37 відповідно). Термін «користування чужими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх. Відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані законодавством. Зокрема, відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів установлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Такі ж правила щодо сплати процентів застосовуються до кредитних відносин у силу частини другої статті 1054 ЦК України та до відносин із комерційного кредиту - в силу частини другої статті 1057 цього Кодексу. Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Підстав відступити від указаних вище правових висновків немає. Отже, «користування кредитом» - це можливість позичальника за плату правомірно не повертати кредитору борг (кредит) протягом певного періоду часу, погодженого сторонами кредитного договору. Припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. У разі порушення позичальником зобов`язання з повернення кредиту настає відповідальність\~у виді обов`язку сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказаний висновок сформульований в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі N 444/9519/12 (пункт 54) та від 04 лютого 2020 року у справі N 912/1120/16 (пункт 6.19). Велика Палата Верховного Суду вважає, що підстав для відступу від цього висновку немає. Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже ця стаття також не допускає свободу договору в частині порушення, зокрема, вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства. Тому сторони не можуть з посиланням на принцип свободи договору домовитись про те, що їхні відносини будуть регулюватися певною нормою закону за їхнім вибором, а не тією нормою, яка регулює їхні відносини виходячи з правової природи останніх. Зазначене не означає, що сторони не можуть домовитися про те, що в разі прострочення повернення кредиту позичальник сплачує кредитору проценти саме як міру відповідальності, зокрема в тому ж розмірі, в якому він сплачував проценти як плату за наданий кредит, або в іншому розмірі. Водночас така домовленість за правовою природою є домовленістю про сплату процентів річних у визначеному договором розмірі на підставі статті 625 ЦК України, і цей розмір може зменшити суд. Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, а також розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). За умовами п.п. 1.2, 1.3, 1.4 договору про споживчий кредит № 4469772 від 20 листопада 2021 року кредит надається у сумі 8000 гривень 00 копійок строком на 15 днів з 20 листопада 2021 року по 05 грудня 2021 року. Пунктом 1.5 Договору передбачено, що загальні витрати Позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат Позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 4520 гривень 00 копійок в грошовому виразі та 5409714,00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.5.2 Договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат Позичальника за кредитом складає 12520 гривень 00 копійок. Загальні витрати Позичальника за кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, а також строк кредиту розраховані виходячи з припущення, що Позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а строк кредитування залишиться незмінним і що Кредитодавець та Позичальник виконають свої обов`язки на умовах і у строки, визначені в цьому Договорі, зокрема Позичальник здійснить повне погашення заборгованості в термін, вказаний в п.1.4 Договору. Позичальник розуміє та погоджується, що наведені в цьому пункті показники не підлягають оновленню у випадку продовження Позичальником строку кредитування, часткового дострокового погашення заборгованості чи прострочення виконання ним. Відповідно до п.п. 2.2.1. Позичальник сплачує Кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п 1.5.1.-1.5.2. Договору, в термін (дату) вказаний в п.1.4. У випадку якщо Позичальник продовжує строк кредитування вказаний в п. 1.3. Договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою визначеною п.1.5.2. або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною п.1.6. Договору, в сумі та на умовах визначених п.2.3 Договору. Пунктом 2.2.2. визначено, що нарахування Кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати, наступної за днем надання кредиту, по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених п.2.2.3. Договору. Проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п.1.6. цього Договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в п.1.5.2. процентна ставка протягом первісного строку кредитування визначеного п. 1.3. запропонована Позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку, встановлену п.1.6. Договору. Якщо визначена п.1.5.2. процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то після завершення первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах, проценти з дня продовження строку кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах, згідно п.2.3.1.2. продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно п.1.6. Договору. Стандартна (базова) процентна ставка не є підвищеною. Якщо розмір зобов`язань Позичальника зі сплати процентів протягом первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах є меншим, ніж заборгованість зі сплати процентів за аналогічний строк кредитування, що продовжений на стандартних (базових) умовах, це означає, що протягом первісного строку кредитування та/або в період пролонгації на пільгових умовах Позичальнику була надана знижка, що дорівнює різниці між стандартною (базовою) ставкою встановленою п.1.6. та процентною ставкою визначеною п.1.5.2. Договору. Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Розмір стандартної (базової) ставки не може бути збільшено Товариством без письмової (такої, що прирівнюється до письмової) згоди Позичальника (п.п. 2.2.3. договору). Водночас, у графіку платежів за договором про споживчий кредит № 4469772 від 20 листопада 2021 року, який є Додатком № 1 до договору, у паспорті споживчого кредиту № 4469772, який є Додатком № 2 до договору, а також у анкеті-заяві на кредит № 4469772 від 20 листопада 2021 року сторони погодили, що відповідачка зобов`язується повернути кредит у розмірі 12520 гривень 00 копійок. Строк повернення кредиту\~15 днів з моменту отримання кредиту 20 листопада 2021 року. Дата повернення кредиту\~05 грудня 2021 року. Комісія за надання кредиту 1520 гривень 00 копійок нараховується одноразово та проценти за користування кредитом у сумі 3000 гривень 00 копійок нараховуються за ставкою 2,50% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Аналізуючи вказані умови договору щодо строку, на який видається кредит, порядку нарахування процентів, суд дійшов висновку, що у договорі відсутні чіткі та зрозумілі для споживача умови про право кредитодавця нараховувати проценти за фактичне правомірне користування коштами після закінчення строку дії договору. Як вже зазначалося вище, в анкеті-заявці, у договорі про споживчий кредит, у графіку платежів та у паспорті споживчого кредиту визначений строк кредитування 15 днів, а також обумовлена дата повернення кредиту - 05 грудня 2021 року, і визначено нараховані проценти та комісію, які підлягають обов`язковій сплаті за користування кредиту у сумі 4520 гривень 00 копійок, тоді як за змістом п 2.4.1. та п. 2.4.2. умов договору визначено, позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну передбаченого п.1.4. Договору, а у випадку пролонгації - не пізніше дати завершення періоду на який продовжено строк кредитування. У випадку, якщо станом на дату закінчення строку кредитування (настання дати повернення кредиту) будуть існувати будь-які боргові зобов`язання Позичальника за цим Договором, в тому числі, але не виключно, плата за кредит, пеня та/або інші платежі на користь Кредитодавця встановлені умовами цього Договору, то така заборгованість повинна бути сплачена Позичальником одночасно з поверненням кредиту в термін, передбачений п.1.4. Договору або у дату завершення періоду пролонгації. Якщо заборгованість не буде погашена після завершення строку кредитування визначеного згідно п.1.3. та п.2.3. цього Договору, виконання зобов`язань зі сплати платежів вважається простроченим Позичальником та передбачає настання наслідків обумовлених розділом 4 , п.3.2.5. Договору. Таким чином, договором одночасно із визначеним строком кредитування передбачено продовження (пролонгацію) строку кредитування до невизначеної дати. А тому слід вважати, що сторони не узгодили належним чином відповідальність за прострочення грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 ЦК України у виді сплати процентів за неправомірне користування кредитом (або ж право кредитодавця нараховувати проценти за фактичне правомірне користування коштами після закінчення строку дії договору). Згідно з ч.6 ст.509 ЦК України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ч.8 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. На підставі викладеного суд не вбачає підстав для стягнення з відповідачки відсотків після спливу строку кредитування\~05 грудня 2021 року оскільки умови договору в цій частині є суперечливими. Слід також зазначити, що у порядку, визначеному ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, позивачем не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження пролонгації строку кредитування, зокрема: 1) доказів складання та доведення до відповідача оновлених графіків платежів, передбачених п. п. 2.3.2., 4.1., 4.2. договорів, 2) доказів на підтвердження того, чи надавалася кредитовдавцем позичальнику можливість продовження строку кредитування відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщенні на веб-сайті miloan.ua за посиланням https:// miloan.ua /s/documents і є невід`ємною частиною цього Договору; 3) доказів на підтвердження того, які саме дії вчинив позичальник для продовження строку кредитування за цим договором, передбачені розділом 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством. Крім того, позивачем не доведено також правомірності застосування у спірних відносинах Правил надання фінансових кредитів товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан», і що саме вони у відповідній редакції були погоджені із відповідачем при укладенні договору. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення заборгованості висловила позицію, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Крім того, суд зазначає, що згідно п.\~18\~Перехідних та\~прикінцевих положень\~ЦК України,у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625\~цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). З врахуванням з`ясованих обставин справи на підставі досліджених у судовому засіданні доказів суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову шляхом стягнення із відповідачки заборгованості за кредитом, відсотків за користування кредитом в межах строків користування кредитними коштами, а також комісії за надання кредиту. Як вже зазначалося вище відповідачкою 09 грудня 2021 року здійснено часткове погашення кредиту в сумі 240 гривень 00 копійок, а також нею сплачено 612 гривень 00 копійок у якості відсотків за користування кредитними коштами. Таким чином, за період з 20 листопада 2021 року по 05 грудня 2021 року розмір відсотків, який має бути сплачений відповідачкою позивачеві складає 2388 гривень 00 копійок (8000 гривень 00 копійок х 2,50% х 15 днів 612 гривень 00 копійок сплачених добровільно відсотків), які і підлягають стягненню із відповідача на користь позивача. З огляду\~на\~вищевикладене\~ із\~ [PERSON] на\~користь Товариства\~з обмеженою\~відповідальністю «ФІНАНСОВА\~КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ»\~підлягає стягненню\~заборгованість за договором\~про споживчий\~кредит №\~4469772,\~укладеним між\~його сторонами\~20\~листопада 2021\~року,\~у розмірі\~11668гривень 00 копійок, яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 7760 гривень 00 копійок; 2388 гривень 00 копійок - сума нарахованих процентів за користування кредитом в межах строку кредитування; заборгованості по комісії за надання кредиту в сумі 1520 гривень 00 копійок. За правилами, визначеними п. 3 ч. 1 ст.141 ЦПК України, із відповідачки на користь позивача слід також стягнути судові витрати (судовий збір) пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 794 гривні 30 копійок (11668 гривень 00 копійок (розмір задоволених вимог) х 100% : 35578 гривень 00 копійок (розмір заявлених вимог) = 32,79 % (відсоток задоволених вимог); 2422 гривні 40 копійок (сума сплачених позивачем судових витрат) х 32,79 % (відсоток задоволених вимог) : 100% = 794 гривні 30 копійок (розмір судових витрат пропорційно до розміру задоволених вимог).

Outcome: partial