Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-22 00:00:00

В травні 2024 року позивач звернувся з позовною заявою до суду, в якій просив стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» 31 386,26 грн. заборгованості, що складається із: заборгованості за ставкою 3% річних за період з 04.04.2017 року по 23.02.2022 року у розмірі 8 351 (вісім тисяч триста п`ятдесят одна) грн. 54 коп. та інфляційних втрат за період з 04.04.2017 року по 23.02.2022 року у розмірі 23 034 (двадцять три тисячі тридцять чотири) грн. 73 коп., а також стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позову позивач вказав на те, що 31 травня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] був укладений кредитний договір №014/130863/3167/73, за умовами якого останній отримав кредит в сумі 12 673,27 доларів США строком на 72 місяця з 31,05.2007 року по 31.05.2013 року, зі сплатою 13,505% річних. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10.04.2012 року у цивільній справі №419/1714/12 було стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №014/130863/3167/73 від 31.05.2007 року у розмірі 57 016,65 грн. В подальшому на виконання вищезазначеного судового рішення судом видано виконавчий лист, який Банком подано для примусового виконання судового рішення до Державної виконавчої служби. Оскільки вищезазначене рішення не є виконаним, звертаємось із позовом про стягнення Зарічних від простроченої суми заборгованості, що підлягала стягненню за рішенням суду, та інфляційних втрат з огляду на наступне: В судове засідання представник позивача не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, раніше надав до суду клопотання, в якому вказав, що позовні вимоги підтримує і просить задовольнити їх в повному обсязі. Справу просив розглянути без участі представника позивача і зазначив, що не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України в порядку частини 11 статі 128 ЦПК України. Відзиву від відповідача на позов до суду не надходило. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі по наступним підставам. У судовому засіданні було встановлено, що 31 травня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір №014/130863/3167/73. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська по справі № 419/1714/12 від 10 квітня 2012 року позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Дніпропетровської обласної дирекції до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Дніпропетровської обласної дирекції заборгованість за кредитним договором №014/130863/3167/73 від 31 травня 2007 року у розмірі 57016 (п`ятдесят сім тисяч шістнадцять) грн. 65 (шістдесят п`ять) коп. Стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Дніпропетровської обласної дирекції судовий збір у сумі 570 (п`ятсот сімдесят) грн. 16 (шістнадцять) коп. В подальшому на виконання вищезазначеного судового рішення судом видано виконавчий лист, який Банком подано для примусового виконання судового рішення до Державної виконавчої служби. Оскільки вищезазначене рішення не є виконаним, позивач звернувся із позовом про стягнення 3% річних від простроченої суми заборгованості, що підлягала стягненню за рішенням суду, та інфляційних втрат. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до ч. 1, 2 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а також за умови прострочення виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тож, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми та інфляційні втрати. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Оскільки ст. 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Передбачене ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування 3% річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 року по справі № 127/15672/16-ц (провадження №14-254цс19). За таких обставин, зважаючи на невиконання відповідачем своїх зобов`язань встановлених рішенням, розмір 3 % річних за період з 04.04.2017 року по 23.02.2022 року складає 8351,54 грн., розмір інфляційних втрат за вказаний період складає 23034,73 грн., що разом дорівнює 31386,26 грн. (розрахунок 3% річних та інфляційних втрат). Таким чином, враховуючи, що на час звернення позивача до суду відповідач не повернув надані йому кошти, а розрахунок заборгованості наданий суду відповідає умовам та правилам надання банківських послуг і нормам ЦК України, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог. Крім того, в порядку ч. ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слідує стягнути судовий збір в сумі 3028 грн. 00 коп. (в порядку ч. ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції на момент звернення до суду з даним позовом). За правилами ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати які пов`язані із сплатою судового збору та понесеними витратами на оплату правової допомоги. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018у у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Вирішуючи питання про стягнення понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з того, що наявні у матеріалах справи: договір від 28.09.2021 про надання правової допомоги, додаткову угоду №10 від 28 лютого 2024 року, акт №1 прийому-передачі наданої правової допомоги від 01.04.2024 року. Крім цього, суд зауважує, що вартість складання позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначена у рахунку на оплату, є завищеною, оскільки позовна заява є типовою, не містить розрахунків, та не вимагає витрат тривалого часу на її підготовку. Таким чином, суд вважає за необхідне, виходячи з засад розумності, беручи до уваги співмірність розміру витрат на виконання професійної правничої допомоги з ціною позову та обсягом фактично виконаних робіт, а також пропорційності стягнення судових витрат, стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 5000,00 гривень. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; 3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Суд враховує, що вказана категорія справ відноситься до малозначних та розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням ціни позову. Таким чином, суд вважає за необхідне, виходячи з засад розумності, беручи до уваги співмірність розміру витрат на виконання професійної правничої допомоги з ціною позову та обсягом фактично виконаних робіт, а також пропорційності стягнення судових витрат, стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 5000,00 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved