Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-15 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~Заявниця [PERSON] через свого представника адвоката Бондаренко І.А. звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. В обґрунтування заяви вказує, що вона звернулася за призначенням пенсії за вислугу років, але рішенням про відмову у призначенні пенсії Головного управління Пенсійного фонду в Одеській області від 02.11.2023 року встановлено, що доданими документами до страхового стажу не враховано періоди: з 13.04.1983 по 25.02.1984 згідно трудової книжки [NUMBER] від 25.02.1984, оскільки запис передує даті заповнення трудової книжки; з 29.08.1986 по 03.02.1987 згідно трудової книжки [NUMBER] від 25.02.1984, оскільки відсутня печатка підприємства при звільненні; з 02.03.1987 по 01.03.2001 згідно архівної довідки № 288 від 23.10.2023 року, оскільки в наказі про звільнення ім`я та по батькові зазначено не повністю та відсутні відомості, що більш з таким прізвищем осіб не знайдено; всі періоди роботи, згідно трудової книжки [NUMBER] від 16.02.1996, оскільки на титульній сторінці трудової книжки прізвище не співпадає з паспортними даними. Самостійно виправити помилки заявниця не може, тому просить визнати юридичний факт належності їй вказаних правовстановлюючих документів. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 02.08.2024 року суд прийняв заяву до розгляду та відкрив провадження у справі в порядку окремого провадження. Заявник [PERSON] та представник заявника, адвокат Бондаренко І.А. в судовому засіданні заяву підтримали в повному обсязі та просили суд її задовольнити з підстав зазначених у заяві, в подальшому подала заяву про розгляд справи без їх участі (а.с.100). Представник заінтересованої особи Головне Управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, від представника заінтересованої особи до суду надійшло заперечення, яке обґрунтоване тим, що за наслідками винесення рішення від 03.06.2024 року №112450001362 Головного управління про відмову в задоволені заяви про призначення пенсії за віком, відповідно до ст.26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виник спір, який не може вирішуватися за нормами ЦПК України. В зв`язку з чим є підстави для закриття провадження у справі, оскільки дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Таким чином, просять провадження у справі закрити та здійснити розгляд справи за відсутності представника (а.с.30-32). Суд, заслухавши пояснення заявника та його представника, показання свідків та дослідивши письмові докази в їх сукупності, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Відповідно до\~ст.293 ЦПК України\~окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності оспорюваних прав. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у\~постанові №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Встановлення факту належності зазначених заявником документів має для заявника юридичне значення, оскільки необхідне для реалізації права на пенсійне забезпечення. У ході судового розгляду з копії паспорта заявниці серії [NUMBER] встановлено, що заявниця має ім`я [PERSON] , народилася [INFO] та є громадянкою України (а.с.6-7). З картки платника податків, виданої Державною податковою інспекцією від 20.02.2004 року (а.с.8) також вбачається, що прізвище, ім`я та по батькові заявниці [PERSON] , [INFO] . З трудової книжки серії [NUMBER] виданої 25.02.1984 року, вбачається, що вона видана на ім`я [PERSON] та згідно наказу №32-к від 14.04.1983 року, була прийнята на посаду робочої столової (запис в трудовій книжці від 13.04.1983 року). Також з даної трудової книжки вбачається, що згідно наказу №10-к від 24.02.1984 року [PERSON] була звільнена з совхозу (запис в трудовій книжці від 25.02.1984 року). Крім того, мається запис, що [PERSON] згідно наказу № 57-к від 29.08.1986 року, була прийнята на роботу маляром 2-го розряду (запис в трудовій книжці від 29.08.1986 року) та згідно наказу № 9-к від 09.02.1987 року, була звільнена з посади (запис в трудовій книжці від 03.02.1987 року) (а.с.9-13). З вкладишу трудової книжки колгоспника серії [NUMBER] від 16.02.1996 року слідує, що вона видана на ім`я « [PERSON] », а не на « [PERSON] » (а.с.14-15). В архівній довідці виданій КУ «Трудовий архів» Кетрисанівської сільської ради №288 від 23.10.2023 року, у документах архівного фонду «Радгосп «Червона зірка» Бобринецького району Кіровоградської області, в книгах наказів з кадрових питань (особового складу) є такі відомості про роботу [PERSON] : наказ № 32-к від 14 квітня 1983 року, параграф 12 «Прийняти на роботу в якості робітниці їдальні з розвезення їжі по полю тов. [PERSON] з 13 квітня 1983 року» (так у документі); наказ № 8-к від 18 лютого 1984 року, параграф 1 «Звільнити робітницю їдальні тов. [PERSON] з 18 лютого 1984 року за ст.38 КЗпП УРСР» (так у документі); наказ № 32-к від 07 березня 1987 року, параграф 7 «Прийняти робітницею радгоспу тов. [PERSON] з 02 березня 1987 року» (так у документі); наказ № 8 від 01 березня 2001 року, параграф 2 «Звільнити за власним бажанням з 20 березня [PERSON] » (так у документі) (а.с.16). У розрахунково - платіжних відомостях робітників та службовців значиться робітницею (так у документах) за 1987-1989, 1991-1994, 1997 1998 роки [PERSON] . Водночас у документах фонду за 1987-1989, 1991-1994, 1997-1998 роки відомості про заробітну плату за роботу за сумісництвом і про виплати одноразового характеру відсутні. В розрахунково-платіжних відомостях робітників та службовців за 1999-2000 роки [PERSON] значиться, але нарахування заробітної плати не проводилось, відпрацьованих днів не вказано. Розрахунково-платіжні відомості за 2001 рік на зберігання до трудового архіву не надходили, місцезнаходження їх комунальній установі не відоме (а.с.16 зворот). Згідно рішення про відмову у призначенні пенсії Головного управління Пенсійного фонду в Одеській області від 02.11.2023 року № 110550001395 вказано, що за доданими документами до страхового стажу не враховано періоди: з 13.04.1983 по 25.02.1984 згідно трудової книжки [NUMBER] від 25.02.1984, оскільки запис передує даті заповнення трудової книжки; з 29.08.1986 по 03.02.1987 згідно трудової книжки [NUMBER] від 25.02.1984, оскільки відсутня печатка підприємства при звільненні; з 02.03.1987 по 01.03.2001 згідно архівної довідки № 288 від 23.10.2023 року, оскільки в наказі про звільнення ім`я та по батькові зазначено не повністю та відсутні відомості, що більш з таким прізвищем осіб не знайдено; всі періоди роботи, згідно трудової книжки [NUMBER] від 16.02.1996, оскільки на титульній сторінці трудової книжки прізвище не співпадає з паспортними даними (а.с.17-19). В судовому засіданні допитано свідка [PERSON] , яка суду показала, що заявницю знає з дитинства вже близько 50 років, також вказала, що працювала з [PERSON] в сільській раді. Заявниця була одружена за [PERSON] та має прізвище « [PERSON] », через букву «И». Свідок [PERSON] , суду показала, що знає заявницю зі шкільних років. Вказує, що їй відомо, що заявниця [PERSON] з 1983 по 2001 роки працювала в «Радгосп «Червона зірка» Бобринецького району Кіровоградської області на посаді робочої їдальні. Пізніше, а саме, останні роки заявниця працювала технічним працівником у сільській раді. Також вказала, що прізвище заявниці вона знає, як « [PERSON] ». За змістом п.6 ч.1, ч.2 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України №58 від 29 липня 1993 року,трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників,які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів. Згідно із п. 2.2. Інструкції до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення. Відповідно до п. 2.11 Інструкції відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказується на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Згідно із п. 2.12. Інструкції після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка. Згідно ч. 3 ст. 48 Кодексу законів про працю України працівникам, що стають на роботу вперше, трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після прийняття на роботу. Студентам вищих та учням професійно-технічних навчальних закладів трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після початку проходження стажування. Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21.02.2018 року у справі №687/975/17, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.п. 1, 2 розділу ІІІ Порядку виконання архівними установами запитів юридичних та фізичних осіб на підставі архівних документів та оформлення архівних довідок (копій, витягів), затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 02.03.2015 року №295/5, архівні довідки про підтвердження трудового стажу оформлюються лише за той період роботи, відомості про який є в документах архіву. При цьому зазначаються точна назва посади, яку обіймала фізична особа, і період її роботи на цій посаді. До архівної довідки для призначення пенсії або перерахунку пенсії включаються відомості, визначені Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 (у редакції постанови від 07.07.2014 року №13-1). За змістом п.п. 2 п. 2.1 Розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 року №22-1 (з наступними змінами), до заяви про призначання пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). Відповідно до пунктів 3, 26 Порядку підтвердження наявного трудового стажу у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються, крім іншого, довідки та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. Якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку. Згідно роз`яснень п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (далі - Постанови № 5 від 31.03.1995 року) на підставі ЦПК України, суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Відповідно до пункту 26 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документах, що підтверджують трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документу даній особі може бути встановлено в судовому порядку. Виходячи із висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (п. 45), «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)». Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали документи не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України\~громадяни мають право звернутись до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не саме одержання документа, а оформлення особистих чи майнових прав, які випливають з цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючий. Таким чином, судом встановлено, що заявниця [PERSON] , працювала в період з 13.04.1983 по 25.02.1984 рік на посаді робочої їдальні в «Радгосп «Червона зірка», в період з 29.08.1986 по 03.02.1987 року на посаді маляра другого розряду в Київському РБУ «Укркурортрембуд» та в період з 02.03.1987 по 01.03.2001 рік на посаді робочої їдальні в «Радгосп «Червона зірка», що підтверджується записами в трудовій книжці серії [NUMBER] від 25.02.1984 року та показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] . Також, оскільки у вкладишу трудової книжки колгоспника заявниці серії [NUMBER] від 16.02.1996 року на першій сторінці маються описка у прізвищі заявниці, а саме « [PERSON] », а відповідно до паспорта її прізвище « [PERSON] » та з довідки №288 від 23.10.2023 року виданої Комунальною установою «Трудовий архів» Кетрисанівської сільської ради вбачається, що записи про трудовий стаж особи не збігаються із її прізвищем іменем та по батькові згідно паспорта, крім того підтвердити трудовий стаж за цей період, вона не має можливості через відсутність в архівному відділі Кетрисанівської сільської ради відповідних документів. Досліджені судом письмові докази не дають підстав для розумного сумніву у належності заявнику спірних трудових книжок, а також з огляду на наведене, судом може бути встановлено факт перебування у трудових відносинах, що підтверджує трудовий стаж та дає право на призначення пенсії. Зібрані у справі докази письмові документи, показання свідків, та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: факту належності трудових книжок, факт належності архівної довідки та факту перебування у трудових відносинах, оскільки встановлення цих фактів необхідне заявниці для оформлення і призначення пенсії та остання позбавлена можливості підтвердити вказане в інший спосіб, враховуючи також те, що встановлення даних фактів не пов`язане з вирішенням спору про право, але породжує для заявниці юридичні наслідки, тому суд дійшов висновку, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом, тому суд покладає понесені заявником судові витрати на заявника.

Outcome: approved