Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-26 00:00:00

Представник позивача МТСБУ - Сечко С.В. звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення сплаченого майнового відшкодування. Позов мотивований тим, що 15.02.2023 року біля 18 год. 20 хв. [PERSON] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ 21063», реєстраційний номер [NUMBER] , допустив наїзд керованого ним автомобіля на велосипедиста [PERSON] , яка в той час рухалася у попутному водію напрямку. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, велосипедист [PERSON] отримала тяжкі тілесні ушкодження, які і виявились безпосередньою причиною її смерті. Відповідно до вироку Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.07.2023 року у справі №303/3821/23, вищезазначена дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача і його було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України. [PERSON] син загиблої [PERSON] звернувся до МТСБУ із повідомленням про ДТП від 16.03.2023 року та із заявою про виплату страхового відшкодування від 16.03.2023 року. Позивач відшкодував завдані збитки відповідачем внаслідок ДТП у розмірі 276 000 гривень. На дату скоєння вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно зі ст.41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 ст.1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Таким чином, враховуючи вищенаведене, загальний розмір фактично понесених витрат МТСБУ склав 276 000 гривень. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.12.2024 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Також вказаною ухвалою відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. У свою чергу, відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подав. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо, шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.80 та ч.1 ст.81 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.07.2023 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України. Із даного вироку вбачається, що 15.02.2023 року біля 18 год. 20 хв. [PERSON] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ 21063», реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись по вулиці Духновича в населеному пункті села Нове Давидково, Мукачівського району, зі сторони міста Мукачево в бік напрямку центру села Нове Давидково, допустив наїзд керованого ним автомобіля на велосипедиста [PERSON] , яка в той час рухалася у попутному водію напрямку. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, велосипедист [PERSON] отримала тяжкі тілесні ушкодження, які і виявились безпосередньою причиною її смерті. У відповідності до Свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] виданого 17.02.2023 року [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] . Згідно Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 16.03.2023 року, [PERSON] повідомив МТСБУ відповідно до ст.33 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» про дорожньо-транспортну пригоду яка мала місце 15.02.2023 року. Відповідно до Заяви від 16.03.2023 року, [PERSON] звернувся до МТСБУ відповідно до ст.35 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо відшкодування шкоди заподіяної в результаті ДТП. Відповідно Наказу МТСБУ №3/6644 від 11.04.2023 року, номер справи №91336, Наказу МТСБУ №3/8747 від 16.05.2023 року, номер справи №91336, Наказу МТСБУ №3/8782 від 17.05.2023 року, номер справи №91336 та Платіжної інструкції №920708 від 12.04.2023 року в сумі 241 200 гривень, Платіжної інструкції №922305 від 17.05.2023 року в сумі 16 000 гривень, Платіжної інструкції №922295 від 17.05.2023 року в сумі 18 800 гривень, МТСБУ здійснило виплату [PERSON] , за шкоду заподіяну в результаті ДТП у розмірі 276 000 гривень. Дані правовідносини між сторонами регулюються ЦК України та ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Статтями 6 і 9 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Згідно ч.1 ст.22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п.23.1 ст.23 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода пов`язана з лікуванням потерпілого: шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим. Згідно зі ст.41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 ст.1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У відповідності до ч.5 ст.1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки. Особливість правил відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, полягає в наявності лише трьох підстав для відповідальності, а саме: наявність шкоди, протиправна дія заподіювача шкоди, наявність причинного зв`язку між протиправною дією та шкодою. Вина заподіювача шкоди не вимагається. Тобто особа, яка завдала шкоди джерелом підвищеної небезпеки, відповідає й за випадкове її завдання (без вини). Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку про те, що відсутність вини водія забезпеченого транспортним засобом не звільняє від обов`язку відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Крім цього, у відповідності до ч.1 ст.1191 цього ж Кодексу, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Беручи до уваги вищезазначене, суд приходить до висновку, що позов є обгрунтований та такий, що підлягає до задоволення.

Outcome: approved