Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-22 00:00:00

03 січня 2025 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява першого заступника керівника Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних відносинах Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок учинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією. У позовній заяві зазначено, що Решетилівською окружною прокуратурою при виконанні передбачених законом повноважень, установлено наявність підстав для представництва інтересів держави у бюджетній сфері внаслідок вчинення особою правопорушення, пов`язаного з корупцією. Так, відповідач [PERSON] , будучи директором Трудового архіву Кобеляцької міської ради, тобто посадовою особою юридичної особи публічного права, на яку поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», у порушення вимог ч. 1 ст. 28 вказаного Закону, маючи дискреційні повноваження на видання наказів та прийняття (звільнення) на роботу працівників архіву, усвідомлюючи наявну суперечність між приватним інтересом та своїми службовими повноваженнями, прийняла рішення та вчинила дії в умовах реального конфлікту інтересів, який нею був реалізований під час видачі та підписання наказу від 15.01.2024 № 2 відповідно до якого наказала прийняти на роботу архівістом 1 категорії, провідним бухгалтером Трудового архіву Кобеляцької міської ради Кіптілу- [PERSON] з 16.01.2024, яка є її дочкою, тобто близькою особою, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП. Так, [PERSON] , маючи дискреційні повноваження на видання наказів та установлення розміру доплат і надбавок до посадових окладів працівникам архіву, усвідомлюючи наявну суперечність між приватним інтересом та своїми службовими повноваженнями, прийняла рішення та вчинила дії\~ умовах реального конфлікту інтересів який нею був реалізований під час видачі та підписання наказів від 22.02.2024 № 5-о, від 25.03.2024 №7-о, від 22.04.2024 №9-о, від 24.05.2024 №12-о, від 24.06.2024 №14-о, від 23.07.2024 №16-о, від 20.09.2024 №19-о, від 14.10.2024 №24-о відповідно до яких наказала, зокрема, встановити архівісту 1 категорії, провідному бухгалтеру Трудового архіву Кіптілій- [PERSON] надбавку за складність, напруженість у роботі в максимальному розмірі по 50% посадового окладу, за лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, вересень, жовтень 2024 року, яка є її дочкою, тобто близькою особою, чим вчинила адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, передбачені ч. 2 ст. 172-7 КУпАП. Також, [PERSON] , маючи дискреційні повноваження на видання наказів та заохочення працівників архіву, усвідомлюючи наявну суперечність між приватним інтересом та своїми службовими повноваженнями, прийняла рішення та вчинила дії в умовах реального конфлікту інтересів, який нею був реалізований під час видачі та підписання наказів від 23.04.2024 № 11-о та від 23.09.2024 №21-о відповідно до яких наказала преміювати за підсумками роботи за квітень, вересень 2024 року, за сумлінне і зразкове виконання службових обов`язків у розмірі 38% посадового окладу, зокрема, архівіста 1 категорії, провідного бухгалтера [PERSON] , яка є її дочкою, тобто близькою особою, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП. Постановою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 15.11.2024 року [PERSON] визнано винуватою у вчиненні адміністративних правопорушень, пов`язаних із корупцією, передбачених ч. 1 ст. 172-6, ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 грн. Постанова суду набрала законної сили 26.11.2024 року. Зазначає, що відповідно до інформації про нараховану і виплачену заробітну плату відповідачем нараховано та виплачено [PERSON] місячну премію у квітні 2024 року в розмірі 4790 грн, у вересні 2024 року в розмірі 6054,50 грн, надбавку за складність, напруженість у роботі в максимальному розмірі по 50 % посадового окладу, у лютому 2024 року в розмірі 3027,25 грн, у березні в розмірі 3027,25 грн, у квітні в розмірі 3027,25 грн, у травні в розмірі 3027,25 грн, у червні в розмірі 3027,25 грн, у липні в розмірі 3027,25, грн, у вересні в розмірі 3027,35 грн та у жовтні в розмірі 1316,20 грн, а всього в сумі 33 351,45 грн. Таким чином, на підставі наказів про надбавку за складність, напруженість у роботі в максимальному розмірі по 50 % посадового окладу та преміювання, які було прийнято [PERSON] з порушенням норм, передбачених ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», [PERSON] , яка є її дочкою, тобто близькою особою, незаконно отримано грошові кошти в сумі 33 351,45 грн. Відтак, збитки, шкода, завдані державі внаслідок вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення, підлягають відшкодуванню особою, яка вчинила відповідне правопорушення, в установленому законом порядку. Із урахуванням викладеного, представник позивача прохає суд стягнути із [PERSON] на користь Кобеляцької міської ради шкоду, заподіяну внаслідок вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного із корупцією, в розмірі 33 351,45 грн, а також стягнути з відповідача на користь Полтавської обласної прокуратури понесені витрати зі сплати судового збору. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 03 січня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Прокурор Кобеляцького відділу Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області Полонська С. О. підтримала позовні вимоги та прохала їх задовольнити в повному обсязі. Крім цього, прохала вирішити питання про стягнення судового збору. Представник Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомляв. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги визнала в повному обсязі. Прохала стягнути з неї 50 відсотків судових витрат сплачених позивачем. Суд, розглянувши та вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом установлено, що [PERSON] , будучи директором трудового архіву Кобеляцької міської ради згідно укладеного контракту від 25.10.2019 року, термін її якого було продовжено на 3 роки з 28.10.2022 року по 27.10.2025 року на підставі додаткової угоди (а.с. 25-30), відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», [PERSON] , є посадовою особою юридичної особи публічного права на яку поширюється дія цього Закону. Так, [PERSON] , будучи директором Трудового архіву Кобеляцької міської ради, відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-7 КУпАП, являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», у порушення вимог ч. 1 ст. 28 вказаного Закону, маючи дискреційні повноваження на видання наказів та прийняття (звільнення) на роботу працівників архіву, усвідомлюючи наявну суперечність між приватним інтересом та своїми службовими повноваженнями, прийняла рішення та вчинила дії в умовах реального конфлікту інтересів, який нею був реалізований під час видачі та підписання наказу від 15.01.2024 року № 2 відповідно до якого з 16.01.2024 року було прийнято на роботу архівістом 1 категорії, провідним бухгалтером Трудового архіву Кобеляцької міської ради Кіптілу- [PERSON] , яка є її дочкою, тобто близькою особою, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП. Також [PERSON] , будучи директором Трудового архіву Кобеляцької міської ради, відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-7 КУпАП, являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», у порушення вимог ч. 1 ст. 28 вказаного Закону, маючи дискреційні повноваження на видання наказів та установлення розміру доплат і надбавок до посадових окладів працівникам архіву, усвідомлюючи наявну суперечність між приватним інтересом та своїми службовими повноваженнями, прийняла рішення та вчинила дії в умовах реального конфлікту інтересів який нею був реалізований під час видачі та підписання наказів від 22.02.2024 року за №5-о, від 25.03.2024 року за №7-о, від 22.04.2024 року за №9-о, від 24.05.2024 року за №12-о, від 24.06.2024 року за №14-о, від 23.07.2024 року за №16-о, від 20.09.2024 року за №19-о, від 14.10.2024 року №24-о відповідно до яких, зокрема, встановлено архівісту 1 категорії, провідному бухгалтеру Трудового архіву [PERSON] - [PERSON] надбавку за складність, напруженість у роботі в максимальному розмірі по 50% посадового окладу за період лютий-жовтень 2024 року, яка є її дочкою, тобто близькою особою, чим вчинила адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, передбачені ч. 2 ст. 172-7 КУпАП. Крім цього, [PERSON] , будучи директором Трудового архіву Кобеляцької міської ради, відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-7 КУпАП, являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», у порушення вимог ч. 1 ст. 28 вказаного Закону, маючи дискреційні повноваження на видання наказів та заохочення працівників архіву, усвідомлюючи наявну суперечність між приватним інтересом та своїми службовими повноваженнями, прийняла рішення та вчинила дії в умовах реального конфлікту інтересів, який нею був реалізований під час видачі та підписання наказів від 23.04.2024 року №11-о та від 23.09.2024 року№21-о, відповідно до яких преміювала за підсумками роботи за квітень, вересень 2024 року, за сумлінне та зразкове виконання службових обов`язків у розмірі 38% посадового окладу, зокрема, архівіста 1 категорії, провідного бухгалтера [PERSON] , яка є її дочкою, тобто близькою особою, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП. Судом установлено, що постановою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 15 листопада 2024 року у справі № 532/2541/24 [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 172-6, ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3400,00 грн (а.с. 31-36). Постанова суду набрала законної сили 26.11.2024 року. Частиною 4 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, оскільки факт корупційного діяння встановлено судовим рішенням - постановою суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили та є чинною, а обставини, встановлені цим рішенням, стосуються посадової особи публічного права, на яку поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», яка брала участь у прийнятті оспорюваних за цим позовом наказів, то вони не підлягають доказуванню. Згідно інформації щодо виплачених [PERSON] сум надбавок за період із лютого по жовтень 2024 року у трудовому архіві Кобеляцької міської ради, останній було нараховано та виплачено місячну премію у квітні 2024 року 4790,00 грн, у вересні 2024 року - 6054,50 грн, надбавку у лютому 2024 року в розмірі 3027,25 грн, у березні в розмірі 3027,25 грн, у квітні в розмірі 3027,25 грн, у травні в розмірі 3027,25 грн, у червні в розмірі 3027,25 грн, у липні в розмірі 3027,25, грн, у вересні в розмірі 3027,35 грн, у жовтні в розмірі 1316,20 грн,\~ а всього на загальну суму 33351,45 грн (а.с. 37 зворот). Таким чином, на підставі наказів про надбавку за складність, напруженість у роботі в максимальному розмірі по 50 % посадового окладу та преміювання, які було\~ прийнято\~ [PERSON] \~ із порушенням норм, передбачених ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», [PERSON] , яка є її дочкою, тобто близькою особою, незаконно отримано грошові кошти в сумі 33351,45 гривень. Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов?язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 68 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність. Приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях. Статтею 28 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що особи, зазначені в пунктах 1, 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону зобов`язані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) по- відомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти\~ дій\~ та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів. Згідно зі ст. 40 КУпАП, якщо у результаті вчинення адміністративного правопорушення заподіяно майнову шкоду громадянинові, підприємству, установі або організації, то адміністративна комісія, виконавчий орган сільської, селищної, міської ради під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про відшкодування винним майнової шкоди, якщо її сума не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а суддя районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду - незалежно від розміру шкоди, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. В інших випадках питання про відшкодування майнової шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням, вирішується в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ч. 1 ст. 66 Закону України «Про запобігання корупції» збитки, шкода, завдані державі внаслідок вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення, підлягають відшкодуванню особою, яка вчинила відповідне правопорушення, в установленому законом порядку. Згідно ч. 1, 2 ст. 68 Закону України «Про запобігання корупції» фізичні та юридичні особи, права яких порушено внаслідок вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення і яким завдано моральної або майнової шкоди, збитків, мають право на відновлення прав, відшкодування збитків, шкоди в установленому законом порядку. Збитки, шкода, завдані фізичній або юридичній особі внаслідок незаконних рішень, дій або бездіяльності суб`єкта, який здійснює заходи щодо запобігання і протидії корупції, відшкодовуються з Державного бюджету України в установленому законом порядку. Держава, Автономна Республіка Крим, орган місцевого самоврядування, які відшкодували збитки, шкоду, завдану незаконним рішенням, діями або бездіяльністю суб`єкта, що здійснює заходи щодо запобігання та протидії корупції, мають право зворотної вимоги (регресу) до особи, яка завдала збитків, шкоди, у розмірі виплаченого відшкодування (крім відшкодування виплат, пов`язаних із трудовими відносинами, відшкодуванням моральної шкоди). За приписами ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків (шкоди). Статтею 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до положення ст. 1167 ЦК України, зобов`язання відшкодувати шкоду виникає лише за умови, що вказана шкода є безпосереднім наслідком певної протиправної дії (бездіяльності). У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, завдана фізичній особі, майну фізичної особи чи майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. У постанові Верховного Суду від 23.01.2018 у справі №753/7281/15-ц вказано, що відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Доведення відсутності вини у спричиненні шкоди відповідно до вимог статті 1166 ЦК України покладено на відповідача. Законодавець в деліктних зобов`язаннях закріпив презумпцію вини заподіювача шкоди і доведення відсутності вини у спричиненні шкоди поклав на відповідача в справі. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12.10.2018 у справі №925/119/18 та від 22.07.2019 у справі №909/374/18. Отже, підставою деліктної відповідальності є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка завдала шкоду. Таким чином, у діях відповідача [PERSON] наявні всі елементи складу правопорушення, зокрема: протиправна поведінка відповідача, яка полягає у прийнятті рішень та вчинення дій, а саме підписання наказів в умовах реального конфлікту інтересів про преміювання та надбавки близької особи, тобто, всупереч вимогам чинного законодавства, наявна сама шкода (отримання грошових коштів у вигляді премії, які нараховані та виплачені на підставі наказів підписаних в умовах реального конфлікту інтересів), а також причинний зв`язок, що виражений у заподіяні зазначеної шкоди саме протиправною поведінкою відповідача та вина відповідача, що підтверджується зібраними по справі доказами. Протиправною поведінкою є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок виражає зв`язок протиправної поведінки і шкоди, що настала та полягає в тому, що протиправна поведінка завжди передує в часі шкідливому результату, що настав; шкідливий результат є наслідком саме цієї протиправної поведінки. Обставини, встановлені постановою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 15.11.2024 року щодо підписання відповідачем наказів про преміювання близької особи в умовах реального конфлікту інтересів є встановленими та не підлягають доказуванню. Частиною першою статті 5 Конвенції ООН проти корупції передбачено, що кожна Держава-учасниця, згідно із основоположними принципами своєї правової системи, розробляє і здійснює або проводить ефективну скоординовану політику проти корупції, яка сприяє участі суспільства і яка відображає принципи правопорядку, належного управління державними справами й державним майном, чесності і непідкупності, прозорості й відповідальності. Відповідно до ч. 4 ст. 7 Конвенції ООН проти корупції, кожна Держава-учасниця прагне, згідно з основоположними принципами внутрішнього права, створювати, підтримувати й зміцнювати такі системи, які сприяють прозорості й запобігають виникнення конфлікту інтересів. Статтею 34 Конвенції ООН проти корупції врегульовано, що з належним урахуванням добросовісно набутих прав третіх осіб кожна Держава-учасниця вживає заходів, відповідно до основоположних принципів свого внутрішнього права, щоб врегулювати питання про наслідки корупції. У цьому контексті Держави-учасниці можуть розглядати корупцію як фактор, що має значення в провадженні про анулювання або розірвання контрактів, або відкликання концесій або інших аналогічних інструментів, або вжиття заходів для виправлення становища, яке склалося. Стосовно дотримання вимог ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при зверненні Решетилівської окружної прокуратури до суду в інтересах держави, то необхідно зазначити наступне. ЄСПЛ, оцінюючи можливість захисту права особи за ст. 1 Першого протоколу, загалом перевіряє доводи держави про те, що втручання в право власності відбулося у зв`язку з обґрунтованими сумнівами щодо законності набуття особою права власності на відповідне майно, зазначаючи, що існують замінності між тією справою, в якій законне походження майна особи не оспорюється, і справами стосовно позбавлення особи власності на майно, яке набуте злочинним шляхом або стосовно якого припускається, що воно було придбане незаконно (рішення та ухвали ЄСПЛ у справах\~ «Раймондо проти Італії» від 22.02.1994, «Філліпс проти Сполученого Королівства» від 05.07.2001, «Аркурі та інші проти Італії» від 05.07.2001, «Ріела та інші проти Італії» від 04.09.2001, «Ісмаїлов проти Російської Федерації» від 06.11.2008). За таких обставин, позов Решетилівської окружної прокуратури по суті не суперечить загальним принципам і критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, закладеним у ст. 1 Першого протоколу. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 15.05.2018 у справі №372/2180/15. Прийняті в умовах реального конфлікту інтересів накази про преміювання, компрометують, спаплюжують такі накази, та, як наслідок, нівелюють довіру суспільства до представників органів влади в цілому. У даному випадку порушення інтересів держави полягає в порушенні нормативно визначеної законодавцем процедури під час видачі та підписання наказів про преміювання. З врахуванням наведеного, спосіб захисту порушеного права прокуратурою у вигляді відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного із корупцією шляхом подачі позовної заяви обрано вірно. Статтею 22 БК України одним із головних розпорядників бюджетних коштів визначено місцеві державні адміністрації, виконавчі органи та апарати місцевих рад (секретаріат Київської міської ради), структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій, виконавчих органів місцевих рад в особі їх керівників. Так, відповідно до ст. 5 БК України, бюджетна система України складається з державного бюджету та місцевих бюджетів (бюджету Автономної Республіки Крим, обласних бюджетів, районних бюджетів,\~ бюджетів місцевого самоврядування). Бюджетним кодексом України визначено основні принципи бюджетної системи України, серед яких є принципи ефективності та результативності, цільового використання бюджетних коштів. Цільове використання бюджетних коштів є одним із основних показників соціальної політики держави та її загального соціального розвитку. Так, лише ефективне управління використанням бюджетних коштів держави може забезпечити виконання планів та стратегій держави. Нецільове використання бюджетних коштів порушує принципи бюджетної системи України, які визначені ст. 7 БК України, а саме принципів ефективності та результативності, цільового використання бюджетних коштів, справедливості та неупередженості, публічності та прозорості, що призводить до зайвих бюджетних витрат, неналежного використання державних цільових програм у сфері освіти, корупційних діянь тощо. Пунктом 9 ч. 1 ст. 7 БК України передбачено, що бюджетна система України ґрунтується на таких принципах, зокрема принципі справедливості і неупередженості - бюджетна система України будується на засадах справедливого і неупередженого розподілу суспільного багатства між громадянами і територіальними громадами. З огляду на викладене, установлено, що джерелом фінансування Трудового архіву є кошти місцевого бюджету. Унаслідок порушення норм антикорупційного законодавства\~ [PERSON] , яка в умовах реального конфлікту інтересів, видавала накази про преміювання та накази про надбавки, кошти місцевого бюджету використовувалися з порушенням ст. 7 БК України.\~ Таким чином, у цьому випадку порушуються економічні інтереси держави. Судом установлено, що Кобеляцька міська рада є органом, уповноваженим на вжиття заходів представницького характеру щодо захисту інтересів держави, які пов`язані, у тому числі, із законним та ефективним витрачанням коштів місцевого бюджету і є складовою інтересів держави. Враховуючи викладене, звернення прокурора в інтересах Кобеляцької міської ради до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання додержання законності при використанні коштів місцевого бюджету під час преміювання та надбавки працівника Трудового архіву Кобеляцької міської ради, яке протягом 2024 року проведено з порушенням вимог Закону України «Про запобігання корупції», що виразилося у прийнятті в умовах реального конфлікту інтересів директором Трудового архіву Кобеляцької міської ради наказів від 22.02.2024 року №5-о, від 25.03.2024 року №7-о, від 22.04.2024 року №9-о, від 24.05.2024 року №12-о, від 24.06.2024 року №14-о, від 23.07.2024 року №16-о, від 20.09.2024 року №19-о, від 14.10.2024 року №24-о відповідно до яких наказала, зокрема, встановити архівісту 1 категорії, провідному бухгалтеру Трудового архіву Кіптілій- [PERSON] надбавку за складність, напруженість у роботі в максимальному розмірі по 50% посадового окладу, за лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, вересень, жовтень 2024 та видачі та підписання наказів від 23.04.2024 року за №11-о та від 23.09.2024 року за №21-о відповідно до яких наказала преміювати за підсумками роботи за квітень, вересень 2024 року, за сумлінне і зразкове виконання службових обов`язків у розмірі 38% посадового окладу, зокрема, архівіста 1 категорії, провідного бухгалтераКіптілу- [PERSON] , яка є дочкою відповідача, [PERSON] , тобто близькою особою. Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, а також те, що відповідач визнала позовні вимоги у повному обсязі, суд вважає за потрібне стягнути із [PERSON] на користь Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області шкоду, заподіяну внаслідок вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з такого. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Судом установлено, що позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір\~ у\~ розмірі\~ 3028,00 грн,\~ згідно\~ платіжної\~ інструкції\~ № 3622\~ від 25 грудня 2024 року (а.с. 45). Враховуючи, що відповідач визнала позовні вимоги, тому суд вирішує питання про стягнення з [PERSON] на користь Полтавської обласної прокуратури 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме 1514,00 грн, а інші 50 відсотків судового збору необхідно повернути позивачу з державного бюджету.

Outcome: approved