Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-21 00:00:00

Позивач завернувся до Першотравневого районного суду м. Чернівці із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Посилався на те, що 03.03.2016 року між ними з відповідачкою укладено шлюб, від якого у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Спільне життя між ними не склалося через постійні сварки, непорозуміння з приводу вирішення звичайних побутових питань, що призвело до того, що з квітня 2024 року фактичні шлюбні відносини припинено, проживають окремо, не ведуть спільного господарства. На момент\~подання заяви\~про розірвання\~шлюбу спір\~про поділ\~майна між\~ними відсутній.Спору щодо місця проживання доньки теж немає, оскільки сторони погодили, що донька залишається проживати з батьком. На підставі викладеного просив розірвати шлюб між ними, доньку залишити разом із батьком на його утриманні та самостійному вихованні. У судове засідання позивач не з`явився. Через канцелярію суду від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з`явилася. Через канцелярію суду надала заяву у якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнала повністю. Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 03.03.2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №240 (а.с.9). У шлюбі у них народилася донька\~ [PERSON] ,\~ [INFO] (а.с. 10). Як встановлено, спільне життя сторін на склалось через різні погляди на сімейне життя, інтереси та несумісності характерів. Фактичні шлюбні відносини та ведення спільного господарства між ними припинено. Таким чином, суд вважає, що збереження їх сім`ї неможливе, оскільки сім`я сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені. Враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сім`я у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже неможливо. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, спільне небажання сторін зберігати сім`ю, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Щодо вирішення питання про місце проживання дитини, суд зазначає наступне. У позовній заяві [PERSON] зазначив, що спір у сторін стосовно того з ким буде проживати донька - відсутній. Відповідно до Договору ві 10.12.2024 року сторони погодили, що донька залишається проживати разом із батьком на його вихованні та самостійному утриманні (а.с.13). Окрім того, факт того, що позивач самостійно здійснює виховання дитини та утримання підтверджується поясненнями свідків: [PERSON] , [PERSON] 1 (а.с.14-15). Так Верховний Суд у складі колегії суддів третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.01.2020 року у справі №200/952/18, зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно із вимогою про розірвання шлюбу. Виходячи з того, що із змісту заяв по суті наданих як позивачем так і відповідачкою жодного сумніву щодо відсутності спору з приводу того з ким буде проживати дитина у суду не виникає, враховуючи те, що обидві сторони згідні з тим, що дитина залишиться проживати разом із батьком та перебуватиме на його самостійному вихованні та утриманні, суд вважає, що дана вимога підлягає до задоволення.

Outcome: approved