Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-22 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача. 01\~листопада 2024\~року ТОВ\~«КОЛЛЕКТ ЦЕНТР»,\~діючи через\~представника \~директора Ткаченко\~М.\~звернулося до\~суду з\~позовною заявою\~до [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості за\~договором,\~мотивуючи позовні\~вимоги тим,\~що 09.08.2019\~між АТ\~«АЛЬФА-БАНК»\~та [PERSON] \~було укладено\~Угоду №\~491009022,\~відповідно до\~якого позивач\~надав відповідачу\~кредит у\~сумі 64\~508,31\~грн.,\~а відповідач\~зобов`язувалась повернути\~використану суму\~в строк\~до 12.08.2022\~та сплатити\~проценти за\~користування кредитними\~коштами в\~розмірі 39,9%.\~Позивач свої\~зобов`язання за\~договором виконав,\~натомість відповідачка\~не надавала\~своєчасно Банку\~грошові кошти\~для погашення\~заборгованості за\~кредитом та\~відсотками.\~При цьому,\~первинним кредитором\~було відступлено\~право вимоги\~за вказаним\~договором Товариству\~з обмеженою\~відповідальністю «ФІНАНСОВА\~КОМПАНІЯ «ФЛЕКСІС»\~(далі\~ТОВ ФК\~«ФЛЕКСІС»),\~а ТОВ\~ФК «ФЛЕКСІС»,\~в свою\~чергу,\~відступило право\~вимоги ТОВ\~«ВЕРДИКТ КАПІТАЛ»,\~а ТОВ\~«ВЕРДИКТ КАПІТАЛ»,\~в свою\~чергу,\~відступило право\~вимоги ТОВ\~«КОЛЛЕКТ ЦЕНТР»,\~яке набуло\~право вимоги\~на підставі\~договору про\~відступлення права\~вимоги. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідачка зобов`язання за вказаним договором не виконала. Загальний розмір заборгованості становить 116\~958 грн. 08 коп., які відповідач добровільно не сплачує. Крім заборгованості за договором, позивач також просить стягнути з відповідача 2\~422 грн. 40 коп. в рахунок відшкодування сплаченого судового збору та 25\~000 грн. понесених витрат на правничу допомогу. Відповідач відзив на позов не подала. ІІ. Заяви та клопотання учасників справи. В матеріалах справи міститься заява представника позивача про розгляд справи без його участі та про відсутність заперечень проти заочного розгляду справи і винесення судом заочного рішення. Інших заяв та клопотань від представника позивача та відповідача не надходило. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 08 листопада 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників; визначено сторонам строк для подачі відзиву та заяв по суті справи. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 29 листопада 2024 року розгляд справи відкладено, у зв`язку з неявкою відповідача. У зв`язку з тим, що відповідач, будучи належним чином повідомленою про розгляд справи, у судове засідання не з`явилася, відзиву на позов та заяви про розгляд справи без її участі не подала, беручи до уваги позицію представника позивача, суд ухвалив здійснити розгляд справи за наявними у матеріалах справи доказами з постановленням заочного рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Зважаючи на неявку у судове засідання всіх учасників справи, на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. IV.Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин та оцінка аргументів і доказів учасників справи. 09.08.2019 між АТ «АЛЬФА-БАНК» та [PERSON] було укладено Угоду № 491009022, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 64\~508,31 грн., а відповідач зобов`язувалась повернути використану суму в строк до 12.08.2022 та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 39,9%. Разом з Договором (Анкета-заява) відповідачем також підписано Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг (а.с.20-21). Згідно Меморіального ордеру № 2972378 від 12 серпня 2019 року грошові кошти в сумі 64\~508 грн. 31 коп. зараховано на рахунок відповідача [PERSON] , призначення платежу надання кредиту за кредитним договором № 491009022 від 09.08.2019 (а.с.22). Відповідач користувалася кредитними коштами за вказаним кредитним договором, що підтверджується Випискою по особовим рахункам з 09.08.2019 по 17.05.2021 (а.с.22-32). Уклавши з позивачем договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності, відповідач порушила зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості. Згідно з Розрахунком заборгованості за договором № 491009022 від 09.08.2019 станом на 03 жовтня 2024 року відповідач має заборгованість у сумі 116 958,08 грн, в тому числі: 60 493,95 грн - заборгованість за тілом кредиту, 54\~725,69 грн. заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 1\~738,44 грн. заборгованість за пенею та/або штрафами (а.с.33-34). Відповідно до Протоколу № 2/2022 від 18.08.2022 Позачергових загальних зборів акціонерів Акціонерного Товариства «АЛЬФА-БАНК» змінено назву Акціонерного Товариства «АЛЬФА-БАНК» на Акціонерне Товариство «СЕНС БАНК». При цьому, первинним кредитором АТ «АЛЬФА-БАНК» 17.05.2021 було відступлено право вимоги за договором № 491009022 від 09.08.2019 Товариству з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФЛЕКСІС» (далі ТОВ ФК «ФЛЕКСІС»). ТОВ ФК «ФЛЕКСІС», в свою чергу, 18.05.2021 відступило право вимоги за договором № 491009022 від 09.08.2019 ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ». ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», в свою чергу, 10.01.2023 відступило право вимоги за договором № 491009022 від 09.08.2019 ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», яке набуло право вимоги на підставі договору про відступлення права вимоги № 10-01/2023. Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб\~підприємців та громадських формувань (а.с.14), статутом (а.с.11-12) підтверджується, що ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку та має право на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг. V. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 цього Кодексу). Відповідно до\~статті 509 ЦК України\~зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі статтями 526,\~530,\~610, частиною першою статті\~612 ЦК України\~зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Що стосується договорів факторингу, суд зазначає наступне. Відповідно до вимог статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Згідно з ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Статтею 1079 ЦК України передбачено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 7 постанови № 9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15 боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надані позивачем докази, Суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. В свою чергу відповідачкою не надано суду жодних доказів, які б підтверджували належне виконання взятих на себе відповідачем зобов`язань, спростовували суми заборгованості перед позивачем та позовні вимоги взагалі. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором №491009022 від 09.08.2019 у розмірі 116 958,08 грн, в тому числі: 60 493,95 грн заборгованість за тілом кредиту, 54\~725,69 грн. заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 1\~738,44 грн. заборгованість за пенею та/або штрафами. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Щодо вимог представника позивача про стягнення з відповідачка на його користь судових витрат суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Також Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: «…На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені». Стороною позивача на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу надано копію Договору про надання правової допомоги, Прайс-лист, Заяву на надання юридичної допомоги № 597, Витяг з Акту про надання юридичної допомоги (а.с.15-19). Враховуючи складність\~справи,\~обсяг наданих\~адвокатом послуг\~та ціну\~позову,\~суд приходить\~до висновку,\~що вказаний\~розмір витрат\~на правничу\~допомогу (25\~000\~грн)\~є обґрунтованим та співмірним з обсягом наданих послуг адвоката, а тому приходить до висновку про необхідність їх стягнення з відповідача на користь позивача. За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Згідно платіжної інструкції № 0470090051 від 29 жовтня 2024 року (а.с. 62) позивачем було сплачено 2 422 гривні 40 копійок судового збору, які підлягають стягненню з відповідача. З цих підстав,

Outcome: approved