Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 26.11.1985 року в Красіївській сільській раді Монастириського району Тернопільської області, про що здійснено актовий запис № 19. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що подружнє життя з відповідачкою не склалося, між ними втрачено взаєморозуміння, в них різні погляди на сімейне життя, вони не проживають разом, не ведуть спільне господарство, а шлюб існує лише формально. З огляду на наведені обставини просить позов задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, разом з позовом подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Іванчук Л. Ю. в судове засідання не з`явилися, представник відповідачки надіслала на адресу суду заяву про визнання позову, в якій, окрім того, просить розглянути справу за їхньої відсутності. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 26.11.1985 року сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 26.11.1985\~року в Красіївській сільській раді Монастириського району Тернопільської області, про що здійснено відповідний актовий запис № 19. Як слідує з матеріалів справи, в сторін немає неповнолітніх дітей, вони не проживають однією сім`єю та не підтримують шлюбних відносин. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. У силу ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі ст. 56 СК України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як слідує з позовної заяви, між подружжям погіршилися відносини, сторони не проживають разом, позивач не має намірів відновлювати стосунки. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом на підставі викладених у позовній заяві обставин, які відповідач [PERSON] не заперечила, та поданої письмової заяви представника відповідача встановлено, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України). Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. З огляду на те, що позивач є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААГ № 732953 від 07.11.2024 року, згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідачки на користь держави. Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, оскільки [PERSON] визнала позов, з відповідачки слід стягнути на користь держави 605,60 грн судового збору (1211,20 грн 50 %).

Outcome: approved