Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-28 00:00:00

14.11.2012 м. Краматорську, Донецької області, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що ВДРАЦС Краматорського МУЮ у Донецькій області складено відповідний актовий запис №738 та видане свідоцтво про шлюб [NUMBER] . Прізвище нареченої після укладання шлюбу « [PERSON] ». Від шлюбу подружжя [PERSON] дітей не мають. 29.08.2017 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що ВДРАЦС Краматорського МУЮ у Донецькій області складено відповідний актовий запис №107 та видане свідоцтво про розірвання шлюбу [NUMBER] . Під час подружнього життя сторони мешкали та були зареєстровані у квартирі [ADDRESS] , яка в період з 24.11.2011 по 10.08.2017 на підставі договору купівлі-продажу від 24.11.2011, ВРО №540632, посвідченого державним нотаріусом Першої Краматорської ДНК за реєстровим №2-9623 належала [PERSON] . 10.08.2017 [PERSON] подарував вказану квартиру [PERSON] (договір дарування від 10.08.2017, посвідчений державним нотаріусом Першої Краматорської ДНК, серія та номер 1-2898). 27.05.2021 [PERSON] подарувала квартиру [ADDRESS] , [PERSON] (договір дарування від 27.05.2021, серія та номер 1905, посвідчений приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу Донецької області). Обставини щодо належності квартири [ADDRESS] на праві власності в різні періоди встановлені судом з інформаційної довідки 410246669 від 29.01.2025 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Таким чином, судом встановлено, що квартира [ADDRESS] була придбана відповідачем [PERSON] за рік до реєстрації шлюбу з позивачем [PERSON] . Однією з позовних вимог [PERSON] є визнання спільним сумісним майном подружжя вказаної квартири, яку позивач обґрунтовує тим, що вона самостійно займалася ремонтом житла, внутрішнім облаштування, встановленням техніки та обладнання, а тому вартість вказаного житла істотно збільшилася у зв`язку з понесенням суттєвих витрат, повне капітальне переобладнання квартири, зміна проводки, каналізаційних труб та стоків, переобладнання балкону на новий пластиковий, встановлені вікна. Оцінюючи вказані\~вимоги позивача\~та надані\~на їх\~підтвердження докази\~суд виходить\~з наступного. Особистою приватною власністю дружини, чоловіка, зокрема, є майно: набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто (частина перша статті 57 СК України). Якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя\~(частина перша статті 62 СК України). Збільшення вартості має бути таким, що первинний об`єкт нерухомості, який належав одному з подружжя на праві приватної вартості, розчиняється, нівелюється, втрачається чи стає настільки несуттєвим, малозначним у порівнянні із тим об`єктом нерухомого майна, який з`явився під час шлюбу у результаті спільних трудових чи грошових затрат подружжя або іншого з подружжя, який не є власником. За загальним правилом треба враховувати капітальний ремонт чи переобладнання житла, тобто значне перетворення об`єкта нерухомості. Поточний ремонт житла, зміна його призначення без капітального переобладнання не надаватиме підстав для визнання такого об`єкта спільною сумісною власністю подружжя, бо значних перетворень він не зазнав, і ці перетворення не можна вважати такими, які істотно збільшили вартість майна. У такому випадку, якщо суд встановить наявність затрат з боку іншого з подружжя, який не є власником, але не визнає ці затрати істотними, то цей із подружжя може вимагати грошової компенсації його затрат, якщо вони зроблені під час шлюбу. Другий чинник істотності збільшення вартості майна має бути пов`язаним зі спільними затратами коштів або трудовими затратами. Сам факт перебування у шлюбі у період, коли особисте майно чи його вартість істотно збільшилося, не є підставою для визнання цього майна спільним. Істотне збільшення вартості майна обов`язково та безумовно має бути наслідком спільних трудових чи грошових затрат або затрат іншого з подружжя, який не є власником. Тобто вирішальне значення має не саме по собі збільшення вартості майна під час шлюбу, а природа, шляхи та способи, зміст процесу цього збільшення. Збільшення вартості майна внаслідок коливання курсу валют, зміни ринкових цін та інших чинників, які не стосуються обсягу грошових чи трудових затрат подружжя або іншого з подружжя, який не є власником, не треба враховувати через те, що за статтею 62 СК України ці чинники не є підставами визнання спільним особистого майна одного з подружжя. В іншому випадку, у разі збільшення вартості майна внаслідок загального подорожчання об`єктів нерухомості, інфляційних або інших об`єктивних процесів, не пов`язаних із внесками подружжя чи одного з них, визнання спільною сумісною власністю особистого майна одного з подружжя буде непропорційним втручанням у право власності того з подружжя, який набув це право до шлюбу. На підтвердження своїх позовних вимог про визнання квартири, яка належала відповідачу [PERSON] до шлюбу, спільною сумісною власністю у зв`язку з істотним збільшенням її вартості, позивач надала суду копію видаткової накладної від 19.01.2016 на загальну суму 932,78 грн. без зазначення одержувача на придбання різних дрібних будівельних матеріалів, замовлення покупця Камураджи Краматорськ №434306 від 09.08.2012 ТОВ «Нові вікна» на металопластикові вікна та двері, квитанцію №87 від 09.08.2012 на суму 3\~725,00, де платником зазначена [PERSON] , яка сплатила за товар ТОВ «Нові вікна» за металопластикові вироби, копії товарних чеків «Клондайк» від 09.01.2013, 16.01.2013 на ламінат на загальну суму 2\~820,40 грн, копії товарних чеків на дрібні товари для ремонти від магазину «Алком» від січня та лютого 2013 на загальну суму 1\~454,90 грн, копії товарних чеків на дрібні товари для ремонту від магазину «Господар» від січня 2013 року на загальну суму 1\~130,35 грн, товарний чек-доставка ФОП [PERSON] на загальну суму 1\~917,75 грн (профіля, дюбеля, піна-клей, тощо), товарний чек від 13.02.2013 магазину «Папірус» на суму 393,90 грн (шпалери, клей), рахунок-фактуру №294 від 09.01.2013 на суму 650,00 грн (вимикач, розетки, рамки), копію замовлення на вікна від 29.05.2014 на суму 7\~345,00 грн, яке не підтверджено оплатою, а також товарні чеки з різних магазинів на придбання різних будівельних матеріалів на суму 13\~067,07 грн. Проаналізувавши надані позивачем чеки, накладні та замовлення суд зазначає, що найменування зазначених у них товарів свідчить про купівлю товарів для поточного, а не капітального ремонту, і у жодному з них не зазначено хто є покупцем, адреса доставки, а відтак суд приходить до висновку, що позивачем не надано суду достатніх доказів, які б давали суду підстави стверджувати, що у квартирі [ADDRESS] , яка належала відповідачу до шлюбу з позивачем, під час шлюбу сторін був проведений капітальний ремонт, внаслідок якого квартира, як первинний об`єкт нерухомості, істотно збільшилась у свої вартості внаслідок проведеного ремонту, розчинилася, нівелювалася, втрачена чи стала настільки несуттєвою, малозначною у порівнянні із тим об`єктом нерухомого майна, який з`явився під час шлюбу у результаті спільних трудових чи грошових затрат подружжя або іншого з подружжя, який не є власником. Враховуючи викладене суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання спільним сумісним майном подружжя [PERSON] двокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 53,7 кв.м., в тому числі житловою площею 33,0 кв.м., залишення за відповідачем права власності на вказану квартиру, вартістю 657\~475 грн, та стягнення з відповідача на користь позивача частку вартості квартири у розмірі 328\~737 грн. через їх недоведеність. Щодо позовних\~вимог про\~стягнення з\~відповідача частки вартості проведених робіт по покращенню житлового приміщення у розмірі 32\~008,75 грн суд зазначає, що вони також задоволенню не підлягають, оскільки як вже було зазначено судом, з наданих позивачем чеків, накладних та замовлень неможливо встановити хто є покупцем товару, адресу його доставки. Крім того, під час судового розгляду не знайшли свого підтвердження належнимим доказами доводи позивача про те, що вона одноособово за власні кошти робила ремонт у квартирі, яка є особистою власністю відповідача. Щодо позовних вимог про поділ речей побутового призначення суд зазначає наступне. З наданих суду чеків судом встановлено, що за період шлюбу подружжя [PERSON] придбали: ?витяжку вбудовану Cata TF-2003 60 GWN WHITE GLASS, вартістю 3179 грн; ?духову шафу електричний стандарт EKLEKTROLUX EZB53430AW, вартістю 7126 грн; ?телевізор Samsung UE245H4070AUXUA, вартістю 5399 грн; ?настільну лампу «EGLOU TROY 3 85981, вартістю 341 грн; ?бра Eglou TROY, вартістю 588 грн; ?світильник Northcliffe Леванто 418А17 HF ECO, вартістю 2396 грн; ?кондиціонер MIDEA MSV1-09HRDN1, вартістю 6998 грн; ?холодильник Whirpool ART 6503/A, вартістю 9833,60 грн; ?варильну панель газову Whirpool, вартістю 4399 грн; ?вимикачі та розетки на загальну суму 474,33 грн; ?кран-змішувач для кухні FABIANO, вартістю 2984 грн; ?кухонну мийку AQUA SANITA, вартістю 2833 грн, а усього майна на загальну суму 46\~550,93 грн. Щодо іншого зазначеного у позові майна побутового вжитку, яке на думку позивача підлягає поділу суд зазначає, що суду не надано будь-яких платіжних документів на підтвердження купівлі кухонного гарнітуру, вартістю 40 000 грн, двох комплектів постільної білизни, вартістю 1711 грн і 3073 грн, загальною вартістю 4784 грн; крісла новий стиль Donn LE-F, вартістю 1704 грн; наматрацника Come-for Akva Стоп, вартістю 655 грн та дрилі Фіолент МС4-10 РЄ, вартістю 369 грн, а надані суду комерційна пропозиція на кухонний гарнітур та замовлення у інтернет-магазині « [INFO] », без підтвердження їх оплати є неналежним доказом купівлі майна, а відтак суд відхиляє їх як доказ, і приходить до висновку про недоведеність факту їх купівлі подружжям [PERSON] під час шлюбу. Щодо шафи «Кіотто», вартістю 7800 грн; ліжка «Кіотто», вартістю 3350 грн; ТП «Кіотто» 2, вартістю 2060 грн; комода «Кіотто», вартістю 3200 грн; матраца «Софія», вартістю 2600 грн, суд зазначає, що відповідно до товарного чеку від 29.10.2012 встановити ким вони придбані неможливо і крім того вони придбані до шлюбу [PERSON] , а тому не є спільним майно подружжя у розумінні ст.60 СК України. Приписами ст.60 Сімейного кодексу України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. (ст.69 СК України) Згідно ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст.ст. 369, 372 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Майно, що є у спільній сумісній власності може бути поділено між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної її вартості на час розгляду справи. За правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним з найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі. Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 26 травня 2022 року у справі № 362/3705/20. Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц). Відповідно до\~ч.\~ч.\~1,\~2\~ст.89\~ЦПК України\~суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Надаючи оцінку наданим позивачем товарним чекам на побутові речі та техніку суд вважає, що вони є належними доказами вартості спільного майна подружжя і відповідачем вказана вартість належними доказами не спростована. Таким чином судом встановлено, що до майна, яке є спільною сумісною власністю колишнього подружжя [PERSON] , відноситься: ?витяжка вбудована Cata TF-2003 60 GWN WHITE GLASS, вартістю 3179 грн; ?духова шафа електричний стандарт EKLEKTROLUX EZB53430AW, вартістю 7126 грн; ?телевізор Samsung UE245H4070AUXUA, вартістю 5399 грн; ?настільна лампа «EGLOU TROY 3 85981, вартістю 341 грн; ?бра Eglou TROY, вартістю 588 грн; ?світильник Northcliffe Леванто 418А17 HF ECO, вартістю 2396 грн; ?кондиціонер MIDEA MSV1-09HRDN1, вартістю 6998 грн; ?холодильник Whirpool ART 6503/A, вартістю 9833,60 грн; ?варильна панель газову Whirpool, вартістю 4399 грн; ?вимикачі та розетки на загальну суму 474,33 грн; ?кран-змішувач для кухні FABIANO, вартістю 2984 грн; ?кухонну мийку AQUA SANITA, вартістю 2833 грн, а усього майно на загальну суму 46\~550,93 грн. Судом встановлено, що усе встановлене судом спільне майно подружжя фактично знаходиться у квартирі та користуванні відповідача, що не заперечують і сторони по справі. Вирішуючи питання про поділ речей побутового вжитку та техніки на загальну суму 46\~550,93 грн суд виходить із цільового призначення даних речей, які є неподільними, позиції позивача, та вважає доцільними поділити вказані речі та техніку наступним чином: виділити [PERSON] витяжку вбудовану Cata TF-2003 60 GWN WHITE GLASS, вартістю 3179 грн; духову шафу електричний стандарт EKLEKTROLUX EZB53430AW, вартістю 7126 грн; телевізор Samsung UE245H4070AUXUA, вартістю 5399 грн; настільну лампу «EGLOU TROY 3 85981, вартістю 341 грн; бра Eglou TROY, вартістю 588 грн; світильник Northcliffe Леванто 418А17 HF ECO, вартістю 2396 грн; кондиціонер MIDEA MSV1-09HRDN1, вартістю 6998 грн; холодильник Whirpool ART 6503/A, вартістю 9833,60 грн; варильну панель газову Whirpool, вартістю 4399 грн; вимикачі та розетки на загальну суму 474,33 грн; кран-змішувач для кухні FABIANO, вартістю 2984 грн; кухонну мийку AQUA SANITA, вартістю 2833 грн. При цьому суд зазначає, що відповідно до частин першої, другої, четвертої, п`ятої статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема, на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України.\~Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Положення частини п`ятої статті 71 СК України не вимагають обов`язкового внесення на депозитний рахунок грошової компенсації у справах за спорами, в яких про припинення своєї частки у спільному майні і отримання компенсації на свою користь заявляє позивач. (правова позиція викладена у Постанові КЦС ВС від 14.11.2024 у справі №\~727/1140/21). У даній справі саме позивач заявила про стягнення на її користь частки спільного майна подружжя. За викладених обставин позовні вимоги [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та стягнення на її користь вартості частки спального майна подружжя підлягають частковому задоволенню. Щодо заяви відповідача про застосування строків позовної давності суд зазначає наступне. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно із статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 261 ЦК України, встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на позивача. У частині другій статті 72 СК України та пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» визначено, що\~до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки.\~Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності. Отже, початком перебігу позовної давності встановлено день, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права. Судом встановлено, що шлюб між сторонами розірвано 29.08.2017, і при цьому суду не надано доказів, що про порушення свого права позивач дізналася після розірвання шлюбу, а відтак саме цей день є початком перебігу позовної давності. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Відтак, за загальним правилом строк позовної давності повинен був сплинути 29.08.2020, але Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався. Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»). Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». В даній справі позов пред`явлено 21.09.2021, а отже, враховуючи, що станом на 21.09.2021 карантинні обмеження продовжували діяти, то строк позовної давності продовжився та не був пропущений позивачем. Відтак, судом не встановлено підстав для відмови у задоволенні позову у зв`язку з пропуском строку позовної давності. В порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з урахуванням часткового задоволення позову, стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у сумі 515,91 грн. Витрати на проведення експертної оцінки стягненню з відповідача не підлягають, оскільки у позовних вимогах про визнання квартири спільною сумісною власністю судом відмовлено і наданий позивачем висновок експерта жодного значення для вирішення даної справи по суті не має. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: partial