Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-26 00:00:00

20.03.2024р. представник позивача звернувся до суду з уточненим позовом яким просив стягнути з АТ КБ «Приватбанк» на користь позивача грошові кошти несанкціонованих отримувачем банківських послуг (позивачем) транзакцій в розмірі - 67 485,96грн. та безпідставно списані з банківського рахунку, на який зараховується заробітна плата, грошові кошти в розмірі - 3 287,12 грн. В обгрунтування вимог позову позивачка посилається на те, що з карткового рахунку позивача відкритого в АТ КБ «Приватбанк», за Угодою від 01.08.2016 року, було встановлено кредитний ліміт в межах 66 000грн. і було здійснено несанкціоноване користувачем списання грошей на загальну суму - 65 742,98грн., а, загалом, було здійснено наступні транзакції: - 01.06.2024 року о 19:10год. Переказ на карту ПриватБанку через додаток Приват 24. Одержувач: [PERSON] - 29 921,48 UAH; - 01.06.2024 року о 19:13год. Переказ на карту ПриватБанку через додаток Приват 24. Одержувач: [PERSON] - 29 921,50 UAH; - 01.06.2024 року о 19:19год. UPME SLOTSCITY.UA, slotscity - 5 900,00грн. Також, утримано комісію в розмірі - 1742,98грн. Таким чином, стверджується у позові, загалом, з рахунку позивача несанкціоновано ним відповідачем незаконно було списано 67485,96грн. З моменту з`ясування цього факту, позичальник одразу повідомила про це банк та звернулась з відповідною заявою до правоохоронних органів. Болградським районним відділом Головного управління національної поліції в Одеській області на підставі заяви [PERSON] від 03.06.2024 року, було внесено відомості до ЄДРДР та як зазначено в Талоні-повідомленні, проводяться слідчі дії. З відповіді банку на звернення позивачки було повідомлено, що враховуючи спробу списання грошей третіми особами, картку заблоковано та прийнято заяву позивача на перевірку платежу за №15875666. Однак, щодо вчинення інших дій - банком повідомлено не було, проте, дії банку у випадку здійснення несанкціонованих клієнтом банку транзакцій, регламентовано Постановою Національного банку України №164 «Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів» від 29.07.2022 року, положення якої банком вочевідь не дотримано. Крім того, 26.07.2024 року, з рахунку позивача, на який зараховується заробітна плата, банком здійснено списання 3287,12 грн. як розміру обов`язкового платежу за кредитними зобов`язаннями, що є неправомірним ,тому вона змущена звернутися до суду. 14.11.2024 від представника позивача надійшов відзів на позовну заяву, якім він просив відвовити у задоволенні позову, вважає надание докази та пояснення спростовує доводи позивача, вважає їх безпідставними та таками,що не можуть бути задоволению судом. Зазначив,що за результатом службого розслідування ісля звернення позивача до банку з повідомленням про несанкціоновані списання банком коштів банокм було проведено внутрішє службове розслідування, за результатами якого було встановлено, що спірні транзакції позивач [PERSON] провела власноручно зі свого телефону в додатку Приват24 під впливом невстановлених осіб, які їй повідомили , що з її картки намагаються списати кошти шахраї і щоб уберегти її кошти їй кошити їй слід перевести суми в загальній сумі 64000грню на карту працівниці банку.Позивач [PERSON] власноручно , під керуванням невстановлених осіб перевела зазначені кошти на картку клієнта Приват банку [PERSON] .При цьому проведення операції відбувалось з її телефону(типовий пристрій), з власноручного введеними ідентифікаційними даними та номером картки отримувача [PERSON] ..Таким чином оспорювані операції по картрахунком [NUMBER] клієнта [PERSON] зв 01.06.2024р. проведено власноруч клієнтом під впливом не встановленої особи, що свідчить про власну недбалість позивача по захисту власних персональних даних та власного мобільного фінансового телефону і доступу до додатку Приват24. Представник позивача. у судове засідання уточнений позов підтримав, просив задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача - адвокат Пучкова Л.А. - у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову, вважаючи, що списання коштів з рахунку позивача було здійснено у зв`язку з її волею, адже Банк отримав відповідну заяву з кодом, що був відомий лише позивачу. Вислухавши у судовому засіданні предаставника позивача , представника відповідача,вивчивши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини: Відповідно Правової позиції ВС-КЦС викладеної у Постанові від 23 січня 2018 року під час розгляду справи № 202/10128/14-ц, https://reyestr.court.gov.ua/Review/71807586 Відповідно до статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення « Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України № 223 від 30 квітня 2010 року банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності заздійснення платіжних операцій, якщо и спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15. "Враховуючи відсутність обставин, які безспірно доводять, що позивач своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню пін-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, не встановлено, правильним є висновок суду першої інстанції про несанкціоноване списання грошових коштів з рахунків [PERSON], у зв`язку із чим вони підлягають поверненню. Суд апеляційної інстанції при перегляді справи в апеляційному порядку зазначеного не врахував та помилково вважав, що наявна вина [PERSON] у списанні грошових коштів з її рахунків. Висновки апеляційного суду про те, що спірні операції були проведені через систему «Приват-24» із застосуванням «фітингової» схеми шахраїв, яка розрахована на неуважність користувачів системи «Приват-24» та недостатню захищеність персональних комп`ютерів від комп`ютерних вірусів, що виключає вину ПАТ «КБ «ПриватБанк», є помилковими, оскільки ґрунтуються на припущеннях, а не наявних в матеріалах справи доказах, які б підтверджували, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню пін-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Тим більше, як убачається з результатів службового розслідування, проведеного ДБ ГО «фітингова» схема шахраїв розрахована не тільки на неуважність користувачів системи «Приват-24» та недостатню захищеність їх персональних комп`ютерів від комп`ютерних вірусів, а й на наявність особливостей деяких сервісів системи «Приват-24», які шахрай може використовувати для обману користувачів системи». Постанова №223 «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням» від 30.04.2010 року, яка згадується у правовому висновку ВС-КЦС у Постанові від 23 січня 2018 року під час розгляду справи № 202/10128/14-ц, втратила чинність на підставі Постанови НБУ N 705 від 05.11.2014 року. Постанова №705 «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів» від 05.11.2014 року втратила чинність на підставі Постанови Національного банку України №164 «Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів» від 29.07.2022 року, яка є чинною на даний час та діяла на момент виникнення правовідносин між позивачем та АТ КБ «Приватбанк». Так, відповідно п.139,143,146,147,148 р.VІІ Постанови НБУ №164 «Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів» від 29.07.2022, - Емітент у разі невиконання ним обов`язку з інформування користувача про виконані операції з використанням електронного платіжного засобу несе ризик збитків від виконання таких операцій. Обов`язок емітента щодо повідомлення користувача про виконані операції з використанням платіжного інструменту користувача є виконаним у разі: 1) інформування емітентом користувача про кожну виконану операцію відповідно до контактної інформації, наданої користувачем; 2) відмови користувача від отримання повідомлень емітента про виконані операції з використанням платіжного інструменту користувача, про що зазначено в договорі з користувачем. Надавач платіжних послуг у разі виконання помилкової платіжної операції з рахунку неналежного платника, якщо власник рахунку/держатель невідкладно повідомив про платіжні операції з використанням платіжного інструменту, які ним не виконувалися, зобов`язаний негайно після виявлення помилки або після отримання повідомлення (залежно від того, що відбулося раніше) переказати за рахунок власних коштів суму платіжної операції на рахунок неналежного платника. Надавач платіжних послуг зобов`язаний також відшкодувати неналежному платнику суму утриманої/сплаченої неналежним платником комісійної винагороди за виконану помилкову платіжну операцію (за наявності такої комісійної винагороди). (Згідно п.44 ч.1 ст.1 ЗУ «Про платіжні послуги», неналежний платник - особа, з рахунку якої списано кошти без законних підстав (помилково або неправомірно). Власник рахунку не несе відповідальності за платіжні операції, здійснені без автентифікації платіжного інструменту і його держателя, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність власника рахунку/держателя призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Власник рахунку має право на відшкодування в судовому порядку шкоди, заподіяної надавачем платіжних послуг унаслідок помилкової, неналежної платіжної операції або виконання платіжної операції з порушенням установлених законодавством України строків. Емітент зобов`язаний розглядати заяви (повідомлення) користувача щодо використання платіжного інструменту або неналежної платіжної операції, ініційованої з його допомогою, надати користувачу можливість одержувати інформацію про хід розгляду заяви (повідомлення) і повідомляти в письмовій формі про результати розгляду заяви (повідомлення) у строк, установлений договором, але не більше строку, передбаченого законодавством України для розгляду звернень (скарг) громадян. Строки, протягом яких емітент установлює ініціатора та правомірність платіжної операції, та строки повернення на рахунок користувача суми попередньо списаної неналежної платіжної операції визначені статтею 89 Закону України «Про платіжні послуги». Відповідно п.160, 161 р.VІІІ Постанови НБУ № 164 «Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів» від 29.07.2022 року, Документи за операціями з використанням платіжних інструментів повинні містити такі обов`язкові реквізити: 1) ідентифікатор еквайра або інші реквізити, за допомогою яких є можливість ідентифікувати еквайра; 2) ідентифікатор отримувача: для фізичної особи - унікальний (повний) номер платіжного інструменту/номер рахунку/електронний гаманець/унікальний ідентифікатор, лише якщо унікальний ідентифікатор було зазначено в платіжній інструкції; 3) ідентифікатор платіжного пристрою; 4) дату та час здійснення операції; 5) суму та валюту операції; 6) суму комісійної винагороди еквайра (за наявності); 7) унікальний номер платіжного інструменту держателя [зазначається унікальний (повний) номер платіжного інструменту держателя, включаючи платіжні операції, здійснені на користь фізичної особи]. Унікальний номер платіжного інструменту держателя може зазначатися у форматі, що дозволений правилами безпеки емітента або платіжної системи (для платіжних інструментів, що використовуються для здійснення операцій у платіжній системі), у разі здійснення платіжної операції на користь торговця (платіжної операції, метою якої є оплата вартості товарів чи послуг цього торговця). 8) призначення платіжної операції; 9) унікальний код операції/у разі використання платіжного інструменту в платіжній системі: найменування платіжної системи та код авторизації або інший код, що ідентифікує операцію в платіжній системі. Внутрішні документи надавача платіжних послуг та/або правила платіжних систем можуть передбачати також інші додаткові реквізити документів за операціями з використанням платіжних інструментів. Інформація про операції, здійснені з використанням платіжного інструменту, що надається емітентом користувачу, повинна містити відомості в розрізі кожної операції: 1) відомості, які дають змогу ідентифікувати виконані платіжні та/або інші операції; 2) інформацію про отримувачів; 3) суми платіжних операцій у валюті платіжних операцій; 4) суму всіх комісійних винагород та зборів, що утримані емітентом за виконання платіжної та/або іншої операції (за наявності технічної можливості розмір кожної комісійної винагороди зазначається окремо); 5) іншу інформацію, визначену в договорі з користувачем. Аналогічні за змістом норми закріплено в р.VII ЗУ «Про платіжні послуги». З зазначеного впливає, що Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій при відсутності доказів сприяння ним втраті, використанню пін-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, а надавач платіжних послуг зобов`язаний переказати за рахунок власних коштів суму платіжної операції на рахунок неналежного платника. Також, слід зазначити, що відповідно ст.40 ЗУ «Про платіжні послуги», Надавач послуг з ініціювання платежу під час надання послуг з ініціювання платіжної операції зобов`язаний: 1) забезпечити недоступність індивідуальної облікової інформації користувачів будь-яким іншим сторонам, крім користувача та надавача платіжних послуг, який надав їх користувачу, та передавання їх надавачем послуг з ініціювання платіжної операції лише захищеними каналами зв`язку з урахуванням вимог цього Закону; 2) забезпечити надання будь-якої іншої інформації про користувача, отриманої під час надання послуги з ініціювання платіжної операції, лише отримувачу та лише за згодою користувача; 3) щоразу під час ініціювання платіжної операції ідентифікувати себе перед надавачем платіжних послуг з обслуговування рахунку та забезпечувати безпечний обмін інформацією з надавачем платіжних послуг з обслуговування рахунку, платником та отримувачем лише захищеними каналами зв`язку з урахуванням вимог цього Закону. Відповідно ст.67 ЗУ «Про платіжні послуги», Надавачі платіжних послуг зобов`язані запровадити систему захисту інформації, що має забезпечувати безперервний захист інформації про виконання платіжних операцій та індивідуальної облікової інформації на всіх етапах її формування, обробки, передавання та зберігання. Система захисту інформації має забезпечувати цілісність, конфіденційність, доступність та простежуваність інформації, що формується, обробляється, передається та зберігається під час виконання платіжних операцій, відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Національного банку України. Надавачі платіжних послуг зобов`язані виконувати встановлені законодавством вимоги щодо захисту інформації. У разі виявлення порушень законодавства щодо захисту інформації, що містять ознаки вчинення злочину, надавачі платіжних послуг зобов`язані повідомити про це відповідні правоохоронні органи. Працівники надавачів платіжних послуг зобов`язані виконувати вимоги законодавства щодо захисту інформації під час виконання платіжних операцій, зберігати таємницю надавача платіжних послуг (або іншу інформацію з обмеженим доступом) та підтримувати конфіденційність інформації, що використовується в системі захисту такої інформації. Відповідно ст.68 ЗУ «Про платіжні послуги», Під час виконання автентифікації надавачі платіжних послуг зобов`язані виконувати вимоги Національного банку України щодо захисту конфіденційності та цілісності індивідуальної облікової інформації користувачів. Надавачі платіжних послуг зобов`язані застосовувати посилену автентифікацію користувача під час: - отримання користувачем доступу до рахунку за допомогою засобів дистанційної комунікації; - ініціювання дистанційної платіжної операції; - будь-яких інших дій у разі підозри вчинення шахрайства (або існування ризику шахрайства) чи інших неправомірних дій (або існування ризику вчинення інших неправомірних дій). Надавачі платіжних послуг зобов`язані розробити та застосовувати елементи посиленої автентифікації, які мають бути незалежними, щоб виявлення факту несанкціонованого доступу до одного захищеного елемента або його розголошення не загрожувало надійності інших елементів, а також запровадити заходи із забезпечення захисту конфіденційності даних автентифікації. Для проведення дистанційних платіжних операцій надавачі платіжних послуг зобов`язані застосовувати посилену автентифікацію платника, що включає використання унікальних для кожної окремої операції даних, які дають змогу пов`язувати (в результаті виконання алгоритму співставляти контрольний показник з даними операції) операцію на певну суму і конкретного отримувача. Отже, законодавством на надавача платіжних послуг, покладено обов`язок захисту платіжних операцій, що виключає покладення відповідальності на отримувача послуг, й відповідно в даному випадку саме банк має довести, що спірні платіжні операції, за умови дотримання банком вимог закону. Статтею 1073 ЦК України визначено, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Відповідачем не доведено у встановленому законом порядку, що є обов`язковим в силу принципу змагальності, передбаченого ст. 12 ЦПК України, факту його правомірної поведінки, не спростовано тих обставин, на які позивач посилається в своєму позові. З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку про безпідставне списання відповідачем коштів із карткового рахунку позивача в загальному розмірі 3287,12грн та невідповідність дій відповідача в цій частині вимогам закону та умовам укладеного договору, що в силу положень статті 1073 ЦК України покладає на АТ КБ «Приватбанк» обов`язок негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого в ст. 13 ЦПК України, приходить до висновку про обґрунтованість позову та про те, що обставини, викладені в ньому, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому він підлягає задоволенню.

Outcome: approved