Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису. Свою заяву обґрунтовує тим, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Подружжя має спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідач систематично ображає та принижує заявницю, застосовує до неї психологічне насилля у вигляді грубої нецензурної лайки та постійно погрожує фізичною розправою, морально знущається та принижує, у зв`язку із чим вона неодноразово викликала поліцію. Проте кривдник не змінив своєї поведінки, та продовжує вчиняти щодо останньої моральний тиск та фізичні цькування. Систематичне вчинення [PERSON] психологічного та фізичного насильства щодо заявниці, інколи відбувається в присутності дітей, що мало та має негативний вплив на дитячу психіку та наносить дітям непоправні психологічні травми, оскільки діти - неодноразово ставали і стають потерпілими від психологічного насильства, як свідки домашнього насильства щодо своєї матері. Вказані дії домашнього насильства з боку [PERSON] спричиняють [PERSON] та дітям страждання та завдають значної моральної шкоди. У Заявниці наявний стійкий острах, що [PERSON] продовжить й надалі вчиняти домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, Тому з метою запобігання продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, недопущення настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення та дотримання найкращих інтересів дітей, які полягають у захисті їхніх прав та інтересів на зростання у безпечному та сприятливому фізичному та психологічному середовищі та їх захисті від психологічного домашнього насильства та подальших наслідків для їхнього фізичного та психологічного здоров`я, від дій кривдника, заявниця звернулася за захистом для себе та дітей до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно [PERSON] . У зв`язку з чим, просить суд ухвалити рішення про видачу обмежувального припису стосовно [PERSON] , яким визначити заходи тимчасового обмеження його прав та покласти на нього обов`язки на строк 6 місяців, а саме: заборонити [PERSON] наближатися на відстані 200 метрів до місця проживання(перебування), навчання,роботи, інших місць частого відвідування [PERSON] ; особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці,невідомому кривднику, переслідувати її та в будь- який спосіб спілкуватися з нею; вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку і через третіх осіб. Заборонити [PERSON] спілкуватися з дітьми - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , а саме: заборонити [PERSON] наближатися на визначену відстань (до 200 метрів) до місця проживання(перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ; заборонити [PERSON] листування, телефонні переговори з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Заявник в судове засідання не з`явилася, проте попередньо подала суду заяву про розгляд справи без її участі за наявними матеріалами справи, оскільки вона перебуває в безпечному просторі для жінок і дітей. Інших клопотань, нею не подано. Представник заявника подала до суду клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції. 22.01.2025р. судом було задоволено клопотання та винесено ухвалу про розгляд справи в режимі відеоконференції за участю представника заявника. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Відповідно до приписів ч. ч. 1, 2 ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду. В судовому засіданні встановлено, що заявник [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 26 квітня 2024 року. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] . В [PERSON] та [PERSON] народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження. Заяник [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] разом з дітьми [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно довідки про результати розгляду звернення гр. [PERSON] від 20.09.2023р., було зареєстровано звернення за фактом побиття жінки, насильство в сім`ї відносно [PERSON] . За результатами звернення відносно [PERSON] складено адміністративні матеріали за ч.1 ст.173-2 КУпАП. Також 05.11.2024 року стосовно [PERSON] , [INFO] , винесено терміновий заборонний припис Серія АА №605395, у зв`язку із скоєнням ним домашнього насильства, а саме: 05.11.2024 року близько 08 год. 32 хв. в [ADDRESS] вчинив домашнє насильство відносно дружини [PERSON] . Терміновий заборонний припис стосовно кривдника винесений строком на 3 доби з 09 год. 00 хв. 05.11.2024 року до 09 год. 00 хв. 07.11.2024 року. Згідно інформації з ВП №2 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївськівй області від 06.11.2024 року, за результатом розгляду звернення гр. [PERSON] від 05.11.2024р. було зареєстровано в ІТС ІПНП ЄО №2573. За фактом насильство в сім`ї вчиненого [PERSON] відносно [PERSON] складено адміністративні матеріали за ч.1 ст.173-2 КУпАП. Розділом IV глави 13 Цивільного процессуального кодексу України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису. Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно ч 2 ст. 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: 1) подружжя; 2) колишнє подружжя; 3) наречені; 4) мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); 5) особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; 6) особи, які мають спільну дитину (дітей); 7) батьки (мати, батько) і дитина (діти); 8) дід (баба) та онук (онука); 9) прадід (прабаба) та правнук (правнучка); 10) вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); 11) рідні брати і сестри; 12) інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); 13) діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; 14) опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; 15) прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя. Предметом доказування є вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Такого висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 28.04.2020 року винесеній за результатами розгляду справи № 754/11171/19. Верховний Суд у постанові від 14.01.2020 року винесеній у справі № 754/6995/19 зазначає, що під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Відповідно до ч.1 ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Як наголошує ч.2 ст.27 Конституції України кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань. Відповідно до п.1 ч.1 ст.21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» постраждала особа має право на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства. Стаття 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплює одну з фундаментальних цінностей демократичного суспільства. Вона категорично забороняє без будь-яких винятків катування, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження та покарання без огляду на обставини чи поведінку потерпілого, що висвітлюється у рішенні ЄСПЛ «A.V. v. Ukraine», n. 68177, «Enea v. Italy» [GC], n. 55182, «Idalov v. Russia» [GC], 91183. Практика Європейського суду з прав людини у рішенні «Ireland v. the UK», наголошує на тому, що таке, що принижує гідність, поводження або покарання передбачає знущання, які мають викликати у жертви почуття страху, страждання і почуття власної неповноцінності, а також принизити її гідність. Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ висловленої у рішеннях «Kudla v Poland» [GC], n. 92237, «Козинець проти України», n. 52, «Лабіта проти Італії», n. 120, «Чембер проти Росії», n. 49244, поводження є «нелюдським», якщо, крім іншого, воно було умисним, застосовувалось впродовж кількох годин поспіль і призводило або до справжніх тілесних ушкоджень, або до гострих фізичних чи душевних страждань. Стаття 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує існування у внутрішньому праві засобів, які надають можливість скористатися правами і свободами, закріпленими в Конвенції, незалежно від того, як вони подані в національній правовій системі. Це положення вимагає, щоб відповідний внутрішній орган вивчив зміст скарги, яка базується на Конвенції, та забезпечив необхідне виправлення порушеного права. Рішення Європейського суду з прав людини «Chahal v. the UK», n. 145. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Положеннями ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Положеннями ст. 350-6 ЦПК України визначено, що розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи та наведені норми чинного законодавства України, суд приходить до висновку про те, що заявник обґрунтовано звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису і її права мають бути захищенні судом шляхом видачі відповідного обмежувального припису, оскільки заявник дійсно є постраждалою особою від домашнього насильства, а її кривдником є заінтересована особа [PERSON] . Досліджені судом докази підтверджують факт застосування психологічного насильства, та свідчать що існує високий рівень вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, і такі ризики є реальними. Суд приймає до уваги протиправність діянь [PERSON] у вигляді домашнього насильства відносно [PERSON] , характер та глибину неприязних стосунків, які склалися між особами, уразливість заявника від діянь заінтересованої особи, ступінь негативного впливу протиправних діянь з його боку на психологічне здоров`я заявника та їх дітей. Тож, у відповідності до положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» оцінюючи сам вид насильства, ризики, тобто вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання наслідків його вчинення, та встановленими судом обставинами про те, що вчиненню домашнього насильства сприяють словесні образи, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви, та необхідність покладення на заінтересовану особу [PERSON] обов`язки: заборонити наближатися на відстані 100 метрів до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування [PERSON] ; особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку і через третіх осіб; заборонити спілкуватися з дітьми - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ; заборонити наближатися на визначену відстань 100 метрів до місця проживання (перебування), навчання, інших місць частого відвідування дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ; заборонити листування, телефонні переговори з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. При цьому, враховуючи принцип пропорційності, відповідність вимог заявника щодо застосування заходів тимчасового обмеження прав кривдника частині 2 статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд вважає за можливе видати обмежувальний припис строком на чотири місяці. В той же час суд вважає, що покладення на заінтересовану особу обов`язків: заборони перебувати в місці, де проживає заявник та заборони наближатися на відстань менше, ніж 300 м до місця проживання заявника, а саме за адресою: [ADDRESS] , не можуть бути застосовані, оскільки адреса проживання заявника та заінтересованої особи є їхньою спільною сумісною власністю та є його єдиним житлом. В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання. На підставі Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»,

Outcome: partial