Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-21 00:00:00

[PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернулась до Подільського районного суду м. Києва з позовом до Київської міської ради (надалі за текстом - відповідач), про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що згідно розпорядження відділу приватизації Подільської райдержадміністрації № 6110 від 23.11.1994 року було передано [PERSON] у приватну власність однокімнатну квартиру загальною площею 54 м2 за адресою: [ADDRESS] , який записаний у реєстрову книгу за № 1980 від 29.11.1994 року. [INFO] [PERSON] померла про що є свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане Київським міським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 5545. Причина смерті померлої - хронічна ішемічна хвороба серця ерозивно-виразковий гастродуоденіт, видана КНП «КМКЛ № 9» за номером 106/о № 138/21 від 08 березня 2021 року. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді однокімнатної квартири, загальною площею 54 м2, у [ADDRESS] . Заповіт померла не складала. Позивач зазначає, що вона являється померлій рідною донькою, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане Шевченківським РАЦС м. Київ - від 09.02.1965 року, актовий запис № 178. То ж із спадкоємців першої черги після померлої [PERSON] - позивач являється єдиним спадкоємцем. 26.01.1985 року позивач одружилася та змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу серії [NUMBER] , видане відділом РАЦС Залізничного РНК м. Київ від 26.01.1985 року, актовий запис № 115. Вказує, що 11.03.1982 року її мати розлучилася з батьком та повернула собі дівоче прізвище [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , видане відділом РАЦС Шевченківського РНК м. Київ, актовий запис № 223. Позивач своєчасно у назначений законодавством термін у 6 місяців не звернулася до приватного нотаріусу, через запровадження в України локдауну через епідемію короновірусної хвороби - СOVID19. Оскільки її вік був у первинному ризику, враховуючи похиле здоров`я з різними ускладненнями позивач майже не виходила з дому. У харчуванні та у різних її потребах останній допомагали діти. 16 березня 2023 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Краснощок Л.М., із заявою про прийняття спадщини в порядку спадкування за законом, тож нотаріусом було відкрито спадкову справу за номером у спадковому реєстрі - 70397892. Відповідно до постанови за вих. № 30/01-16 у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом було відмовлено у зв`язку із пропущеним строком для подачі заяви про прийняття спадщини. Позивач звернулась до Подільського районного суду 01 травня 2023 року із позовною заявою про визнання права власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно. 03 серпня 2023 року отримала рішення Подільського районного суду - де їй було відмовлено у позовних вимогах на підставі того, що після відмови нотаріуса у зв`язку з пропуском строку для подачі заяви про прийняття спадщини необхідно було звертатись до суду з позовною заявою про визначення їй додаткового строку, достатнього для подання нею заяви про прийняття спадщини. На підставі положень ч. 4 ст. 12 ЦПК України суд сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом. Після цього, позивач звернулась знову до Подільського районного суду із заявою про надання додаткового строку на прийняття спадщини. 13 травня 2024 року позивач отримала знову відмову Подільського районного суду м. Києва в зв`язку із залученням не правильного відповідача. Але як засвідчила сама Суддя позивач обрала вірний спосіб захисту щодо своїх майнових та процесуальних прав. Отже на підставі даного рішення та постанови апеляційного Суду позивач змушена звертатися до суду із даним позовом про надання їй додаткового строку на вступ спадщини. Поважність пропуску даного строку обґрунтовує тим, що була пандемія СOVID19, і вона як людина похилого віку підпадала під ризик захворювання, потім почалася військова агресією російської федерації проти України. На підставі викладеного, причини пропуску вважає поважними, а також звертаючи увагу на рішення Суду від 03.08.2023 року - який як підсумок надав роз`яснення що в даному спорі спосіб захисту її прав саме такий. Враховуючи викладене, позивач з метою захисту своїх прав на спадкове майно, як спадкоємець після померлої [INFO] [PERSON] , звернулася із даним позовом про визначення додаткового строку на прийняття спадщини. Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 31.05.2024 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в загальному позовному провадженні. Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 10.10.2024 року закрито підготовче судове засідання. Позивач направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання у судове засідання не з`явився. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно розпорядження відділу приватизації Подільської райдержадміністрації № 6110 від 23.11.1994 року було передано [PERSON] у приватну власність однокімнатну квартиру загальною площею 54 м2 за адресою: [ADDRESS] який записаний у реєстрову книгу за № 1980 від 29.11.1994 року (а.с. 6). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , видане Київським міським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 5545 (а.с. 7). Причина смерті померлої - хронічна ішемічна хвороба серця ерозивно-виразковий гастродуоденіт, видана КНП «КМКЛ № 9» за номером 106/о № 138/21 від 08 березня 2021 року (а.с. 8). Як вбачається з матеріалів справи, після її смерті відкрилася спадщина у вигляді однокімнатної квартири, загальною площею 54 м2, у [ADDRESS] . Заповіт померла не складала. Позивач була померлій рідною донькою, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане Шевченківським РАЦС м. Київ - від 09.02.1965 року, актовий запис № 178 (а.с. 9). 26.01.1985 року позивач одружилася та змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу серії [NUMBER] , видане відділом РАЦС Залізничного РНК м. Київ від 26.01.1985 року, актовий запис № 115 (а.с. 9). 11.03.1982 року мати позивача розлучилася з батьком та присвоїла собі дівоче прізвище [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , видане відділом РАЦС Шевченківського РНК м. Київ, актовий запис № 223 (а.с. 10). 16 березня 2023 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Краснощок Л.М., із заявою про прийняття спадщини в порядку спадкування за законом, тож нотаріусом було відкрито спадкову справу за номером у спадковому реєстрі - 70397892 (а.с. 12). Відповідно до постанови за вих. № 30/01-16 у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом було відмовлено у зв`язку із пропущеним строком для подачі заяви про прийняття спадщини (а.с. 11). 03 серпня 2023 року Рішенням Подільського районного суду відмовлено у позовних вимогах на підставі того, що після відмови нотаріуса у зв`язку з пропуском строку для подачі заяви про прийняття спадщини необхідно було звертатись до суду з позовною заявою про визначення їй додаткового строку, достатнього для подання нею заяви про прийняття спадщини (а.с. 14-16). Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернулась знову до Подільського районного суду із заявою про надання додаткового строку на прийняття спадщини. 13 травня 2024 року Рішенням суду відмовлено у задоволенні позову в зв`язку із залученням не неналежного відповідача (а.с. 17-21). Відповідно до ст. ст. 1216-1218 Цивільного Кодексу України (надалі за текстом - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Стаття 1223 ЦК України визначає, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно зі статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 1272 ЦК України визначено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Такого висновку дійшов Верховний Суд у справі № 565/1145/17 (Постанова від 26.06.2019 року). Судом встановлено, що причинами пропуску строку для прийняття спадщини стали: пошук і підготовка документів, які підтверджують факт родинних зв`язків із спадкодавцем, епідемія корона вірусу, початок військової агресії російської федерації, хвороба та смерть чоловіка спадкоємця. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених ст. 82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного наданого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача, поважність причин пропущення строку для прийняття спадщини та наявність правових підстав для задоволення позову. Згідно з пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 у резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК для прийняття спадщини. Відтак, оцінивши всі обставини, що мають значення для справи, суд вважає, що для прийняття спадщини достатнім є строк три місяці з моменту набрання законної сили цим рішенням.

Outcome: approved