Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-23 00:00:00

\~ \~ \~ \~В жовтні 2024 року [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просив визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , право власності на житловий будинок та земельну ділянку, площею 0,25 га, призначену для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку, розташовані в [ADDRESS] , а також на земельну ділянку, площею 0,10 га призначену для ведення особистого підсобного господарства за цією ж адресою. \~ \~ \~ \~На обґрунтування вимог вказував, що нотаріальному оформленні цієї спадщини, на яку він претендує як спадкоємець першої черги спадкування за законом, заважає відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на вказану нерухомість, які були втрачені. Посилаючись на те, що є спадкоємцем першої черги спадкування за законом після смерті матері і прийняв спадщину, проте не взмозі через вказані обставини її оформити в нотаріальному порядку, тому звернувся до суду з проханням визнати за ним в порядку спадкування право власності на ділянки та будинок. Крім того, просив встановити належність померлій матері правовстановлюючих документів про право власності на майно, оскільки в свідоцтві про право власності на житловий будинок та в державних актах на земельні ділянки по батькові зазначено з помилково [PERSON] . В судове засідання сторони не з`явилися, про його час та місце були повідомлені належним чином. Позивач надав заяву з проханням розглядати справу без його участі і задовольнити позов. Представник відповідача заяв не подав. \~ \~ \~ \~Суд, вважаючи можливим здійснити розгляд справи без участі сторін, дослідивши матеріали та докази справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. \~ \~ \~ \~ [INFO] померла [PERSON] , яка на час смерті проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі на нерухоме майно у виді житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами та земельної ділянки, площею 0,25 га, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, та земельної ділянки, площею 0,10 га, призначеної для ведення особистого підсобного господарства, розташовані всі по [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Будинок належав померлій відповідно до свідоцтва про право власності від 22 січня 1997 року, виданого Краснознам`янською сільською радою Снігурівського району Миколаївської області. Згідно з ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Цивільний кодекс України передбачає два види спадкування: за законом і за заповітом (ст. 1217 ЦК України). Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу; право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України). За свого життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Любомирівської селищної ради Снігурівського району Миколаївської області 06 лютого 2017 року, відповідно до якого заповіла на випадок своєї смерті належну їй земельну ділянку, площею 14,63 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до положень ст. 1223 ЦК України інше майно, яке не було охоплено заповітом, спадкується за законом. Цивільний кодекс України вирізняє п`ять черг спадкування за законом, виписаних у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають і діти померлого. Відповідно до копії спадкової справи № 99/2024, заведеної 28 червня 2024 року приватним нотаріусом Миколаївського районного нотаріального округу Сапегою О.П. після смерті [PERSON] , позивач [PERSON] є єдим спадкоємцем першої черги за законом після її смерті. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після її смерті, і які б належали до спадкоємців першої черги за законом судом не встановлено. [PERSON] , звернувшись до нотаріуса за оформленням спадщини після смерті матері, отримав письмове роз`яснення нотаріуса Сапеги О.П. від 13 серпня 2024 року про неможливість оформлення спадщини за законом на вказані земельні ділянки та будинок через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. За пунктами 4.1, 4.15, 4.18, 4.20 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства Юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус перевіряє наявність спадкоємців, які прийняли спадщину, факт прийняття спадщини а також наявність правовстановлюючих документів, у разі їх відсутності, роз`яснює про вирішення такого питання в судовому порядку. Що і стало підставою для звернення позивача до суду із даним позовом. \~ \~ \~ \~ Земельна ділянка, площею 0,25 га, призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташована по [ADDRESS] , належала на праві власності [PERSON] , відповідно до державного акту серії ІІ-МК№003186, виданого 24 жовтня 1997 року Краснознам`янською сільською радою Снігурівського району Миколаївської області. Земельна ділянка, площею 0,10 га, призначена для ведення особистого підсобного господарства за тією ж адресою, належала на праві власності [PERSON] відповідно до державного акту серії ІІ-МК№003187, виданого 24 жовтня 1997 року Краснознам`янською сільською радою Снігурівського району Миколаївської області. Будинок належав на праві власності [PERSON] згідно свідоцтва про право власності, виданого 22 січня 1997 року Краснознам`янською сільською радою Снігурівського району Миколаївської області В той же час оригінали цих правовстановлюючих документів були втрачені. Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З матеріалів справи вбачається, що у позивача відсутня можливість отримати належним чином оформлений правовстановлюючий документ у позасудовому порядку через зміни в законодавстві, а також через смерть власника. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Крім того в зазначених державних актах та свідоцтві про право власності на будинок по батькові спадкодавиці зазначено з помилкою [PERSON] замість [PERSON] . Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. \~ \~ \~ \~Суд розглядає в порядку окремого провадження справи і про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України). \~ \~ \~ \~В ч. 1 ст. 315 ЦПК України визначені юридичні факти, які можуть бути встановлені судом, зокрема й факт родинних відносин (п. 1). \~ \~ \~ \~Співпадання в державних актах і свідоцтві про право власності на будинок прізвища та імені спадкодавиці і місця проживання з такими ж даними в інших документах, як наприклад свідоцтві про смерть, довідки Шевченківської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області від 10 січня 2024 року, свідоцтві про народження позивача вказують, що ці правовстановлюючі документи підтверджують право власності на майно померлої спадкодавиці [PERSON] . В результаті, дослідженими під час розгляду справи доказами підтверджено, що земельні ділянки та будинок належали законно [PERSON] і після її смерті вони в порядку спадкування повинні відійти спадкоємцям, які прийняли спадщину, тобто позивачу як єдиному спадкоємцю за законом першої черги спадкування. Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, вона не може захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за нею права на нерухомість в порядку спадкування за законом. За викладеного,

Outcome: approved