Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-29 00:00:00

03.12.2024 представник позивача - Сімчук Я.В. подала до суду заяву, в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором у сумі 80785,50 грн. та судові витрати у справі. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 07.03.2024 між ТзОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] , укладено договір №457204-КС-006 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», відповідно до умов якого, банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 22 000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом. Згідно з умовами договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 2 проценти за кожен день користування кредитом. Однак, всупереч вимог законодавства та умов кредитного договору, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, а лише частково сплатив кошти, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 80785,50 грн, що складається з 22000,00 грн. - сума прострочених платежів по тілу кредиту; 57679,51 грн. - сума прострочених платежів по процентах; 1105,99 грн. - сума прострочених платежів за комісією. Відтак, просить стягнути з відповідача вказану суму, а також витрати по сплаті судового збору. Ухвалою суду від 04.12.2024 відкрито провадження у справі, визначено, що розгляд справи буде проводитись за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 17.12.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача повністю заперечив позовні вимоги позивача та просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, а провадження закрити. Зокрема вказував, що заявлена позивачем сума заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача, є абсолютно необгрунтованою та безпідставно завищеною, а вказаний договір про надання позики №457204-КС-006 не містить ознак кредитного договору. Також, позивачем при поданні позову не надано пояснення щодо суми заборгованості за договором в частині нарахування заборгованості за відсотками, оскільки заявлені позивачем суми процентів до стягнення не грунтуються на умовах договору і наданому самим же позивачем розрахунку до нього, а тому і не підлягають задоволенню. Одночасно зазначив, що нарахована позивачем сума неустойки (комісії) значно перевищує розмір вказаних збитків, а тому така є несправедливою по відношенню до відповідача, та порушує його права. Більше того, у поданому позові, позивачем не зазначено відомості про вжиття заходів досудового врегулювання та підтвердження, що ним не подано іншого позову до цьоно ж відповідача з тим самим предметом спору та з тих підстав, що свідчить про невідповідність позову вимогам ЦПК України. У матеріалах даної справи, також відсутні будь-які документи та докази, що підтверджують факт звернення позивача до відповідача про дострокове погашення суми заборгованості за кредитом. 18.12.2024 представник позивача подано відповідь на відзив, в якому просив врахувати викладену у відповідді інформацію при вирішенні судової справи, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник позивача ТзОВ «Бізнес Позика» в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву в якій просила розгляд справи провести без її участі, вказала, що позов підтримує, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] та його представник Зачепіло З.Я. в судове засідання не з`явились, через канцелярію суду представник відповідача подала заяву про розгляд справи без їх участі, просила у задоволенні позовних вимог відмовити. За таких обставин, суд вирішує проводити розгляд справи без участі вказаних осіб. Водночас у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що 07.03.2024 між ТзОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] , укладено договір №457204-КС-006 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» і Правилами про надання споживчих кредитів ТзОВ «Бізнес Позика», через особистий кабінет позичальника на сайті кредитодавець. Відповідно до п. 2.1 договору, кредитодавець надає позичальникові кредит у розмірі 22 000, 00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом за надання кредиту у порядку та на умовах визначених цим договором та правилами надання споживчих кредитів ТзОВ «Бізнес Позика». Строк, на який надається кредит 24 тижнів. Процентна ставка за кредитом: в день 2%, фіксована. Комісія за надання кредиту становить 3300,00 грн. Загальний розмір наданого кредиту: 22000,00грн. Термін дії Договору: до 22.08.2024. Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту: 57240,00 грн. Орієнтовна реальна річна процентна ставка: 9205,22 процентів.(а.с.17) Сторонами в п. 3 Договору кредиту погоджено «Графік платежів», відповідно до якого визначено розмір та дату внесення позичальником платежів. (а.с.17 зворотня сторона) До вказаного договору додана пропозиція укладення споживчого кредиту (а.с. 22-26), прийняття пропозиції (а.с.27-31), паспорт споживчого кредиту (а.с.14-16), анкета клієнта (а.с.34), візуальна форма послідовності дій клієнта (а.с.32-33) та правила надання споживчих кредитів ТзОВ «Бізнес Позика». (а.с. 36-45). ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 22 000,00 грн. що підтверджується долученою інформаційною довідкою про підтвердження проведення платежів (а.с. 35). Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитом, станом на 14.11.2024 в [PERSON] наявна заборгованість за Договором №457204-КС-006 про надання кредиту від 07.03.2024, яка складає 80785,50 грн, що складається з 22000,00 грн. - сума прострочених платежів по тілу кредиту; 57679,51 грн. - сума прострочених платежів по процентах; 1105,99 грн. - сума прострочених платежів за комісією (а.с.11-12). Позивач звертаючись до суду вказує, що ТзОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу [PERSON] грошові кошти на умовах передбачених договором, натомість відповідач взяті на себе зобов`язання за договором належним чином не виконав, унаслідок чого утворилася заборгованість в сумі 80785,50 грн., яка підлягає стягненню з відповідача. Розглядаючи даний спір, суд виходить із того, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються загальними положення ЦК України про зобов`язання та параграфом 2 Глави 71 ЦК України "Кредит". Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. А згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В ході розгляду судом встановлено, що відповідач [PERSON] звернувся до ТзОВ «Бізнес Позика» з метою отримання кредитних коштів, за результатами його звернення, 07.03.2024 було підписано договір про надання кредиту, після підписання якого у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у позивача виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у визначеному розмірі, який був обумовлений між сторонами умовами договору. На підставі укладеного договору про надання кредиту відповідачу надано грошові кошти, що підтверджується наданими позивачем довідками про виплату коштів, відтак ТзОВ «Бізнес Позика» прийняті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором виконав своєчасно і повністю, надавши кредитні кошти в повному обсязі. У свою чергу, взяті на себе зобов`язання відповідач [PERSON] належним чином не виконав, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість за договором на загальну суму 80785,50 грн. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач надав суду копію договору кредиту від 07.03.2024, який укладено між ТзОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] , підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Будь-яких доказів того, що відповідач не укладав договір про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», матеріали справи не містять, тобто відповідач не довів перед судом обставини на які він покликається, як на підстави своїх заперечень, а тому доводи у цій частині суд відхиляє. Крім того, відповідно до розрахунку заборгованості за Договором №457204-КС-006, відповідач на виконання умов договору здійснив часткове повернення кредитним коштів на загальну суму 9540,00 грн. (а.с. 12 зворотня сторона), що додатково вказує на існування кредитних правовідносин між сторонами, які визнавалися відповідачем. Разом з тим, згідно з частиною 1 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Частина 5 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію"). Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Договір про надання споживчого кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Саме така позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 22 січня 2020 року у справі № 674/461/16-ц, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 , від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, від 22 листопада 2021 року у справі № 234/7719/20, від 17 січня 2022 року у справі № 234/7723/20. Так, на підтвердження існування договірних відносин позивачем по справі було надано договір №457204-КС-006 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, пропозиція укладення споживчого кредиту, прийняття пропозиції, паспорт споживчого кредиту, анкета клієнта, візуальна форма послідовності дій клієнта та правила надання споживчих кредитів ТзОВ «Бізнес Позика». Усі документи підписані відповідачем [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором UA-7553. Відтак, підписавши вказаний договір, відповідач добровільно погодився на визначені у ньому умови кредитування, взяв на себе відповідні зобов`язання. Таким чином, стороною позивача доведено, укладення кредитного договору між сторонами. А тому посилання представника відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву щодо неукладеності договору, суд відхиляє як неспроможні та такі, що спростовані дослідженими в ході розгляду справи письмовими доказами. Щодо доводів представника відповідача про те, що наданий позивачем розрахунок заборгованості не можна вважати належним доказом про наявність заборгованості, то суд вважає їх безпідставними, з огляду на наступне. Так, доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Слід зазначити, що товариство не є банківською установою, то, відповідно, позбавлене можливості відкривати будь-які рахунки для клієнтів, і, як наслідок, формувати платіжні доручення та виписки за такими рахунками не може. При цьому, чинне законодавство України не містить вимог щодо засобів доказування, за допомогою яких має підтверджуватись розмір заборгованості. Відповідно застосовуються загальні правила щодо доказів та обов`язків щодо доказування. Наданий позивачем розрахунок заборгованості є чітким, зрозумілим, узгоджується з умовами кредитного договору, а відповідачем такий розрахунок заборгованості не спростований. Суд також відхиляє заперечення сторони відповідача про те, що розмір нарахованих відсотків та неустойки є несправедливими у розумінні ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» і суперечать засадам справедливості, оскільки проценти за користування кредитом визначено відповідно до статей 1048, 1054, 1056-1 ЦК України умовами кредитного договору та не є компенсацією у разі невиконання зобов`язань за договором в розуміння ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів». Статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено підстави визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача. Так, продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами встановлений частиною третьою цієї статті, в якій визначено, що несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Однак, дана норма стосується щодо вимог про нарахування пені, яку позивач не нараховував. Щодо інших доводів представника відповідача наведених у відзиві (не зазначення стороною позивача відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання та підтвердження, що ним не подано іншого позову до цьоно ж відповідача з тим самим предметом спору та з тих підстав) суд не бере їх до уваги як аргументи, які очевидно не відносяться до предмету спору та є явно не обгрунтованими, а тому, у відповідності до п. 3 ч. 4 ст. 265 ЦПК Україн суд не наводить окремих мотивів у цій частині. За відсутності будь-яких інших доказів у справі щодо розміру заборгованості відповідача перед позивачем, його погашення відповідачем, суд встановлює такий розмір заборгованості виходячи з розрахунку позивача та вважає доведеним факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем. Враховуючи наведені обставини, оскільки відповідач порушив умови кредитного договору, виконавши кредитні зобов`язання не в повному обсязі, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 80 785,50 грн. Окрім цього, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved