Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-15 00:00:00

Позивач [PERSON] у липні 2024 року звернувся до суду з позовом до ПАТ «НАСК «Орант» про стягнення різниці між понесеними ним внаслідок ДТП збитками (68 335 грн. 64 коп.) та виплаченою сумою страхового відшкодування (58 335 грн. 64 коп.), що становить 10 173 грн. 06 коп., й відшкодування моральної шкоди 5 000 грн.00 коп. Позов мотивований тим, що 15.01.2024 року о 19 год. 45 хв. на вулиці Шевченка в місті Кропивницькому сталася дорожньо-транспорта пригода, за якої [PERSON] , керуючи автомобілем Оpel Combo, д.н.з. [NUMBER] , перед початком руху був не уважним, не врахував дорожньої обстановки, не переконавшись, що це буде безпечним іншим учасникам руху, створив аварійну ситуацію водію транспортного засобу Skoda Fabia, д.з.з. [NUMBER] , під його керуванням, який, в свою чергу, для уникнення зіткнення почав різко гальмувати, та некерований транспортний засіб Skoda Fabia здійснив наїзд на електроопору. Постановою Ленінського районного суду м.Кіровограда від 30.01.2024 року, яка набула чинності, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України, із накладенням адміністративного стягнення - штрафу у розмірі, визначеному санкцією вказаної статті - 850 грн. 00 коп., й із тексту постанови вбачається, що під час розгляду справи [PERSON] вину у вказаному правопорушенні визнав. Автомобіль, яким керував [PERSON] «Оpel Combo» д.н.з. [NUMBER] , на час дорожньо-транспортної пригоди 15.01.2024 року, цивільно-правова відповідальність якого, як власника, була застрахована в ПАТ «НАСК «Орант»відповідно до Договору обов`язкового страхування страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 08.08.2023 року, поліс № 216156978, із лімітом відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну - 160 000 грн. У зв`язку із пошкодженням належного йому автомобіля Skoda Fabia, д.з.з. [NUMBER] , він 19.02.2024 року звернувся до страховика власника автомобіля «Оpel Combo», д.н.з. [NUMBER] , ПАТ «НАСК «Орант»із заявою про виплату страхового відшкодування, й ПАТ «НАСК «Орант»02.04.2024 року здійснило йому виплату страхового відшкодування у розмірі 43 855 грн. 81 коп., з яким він не погодився, оскільки фактичні витрати на ремонт автомобіля перевищили розмір відшкодування, виплаченого ПАТ «НАСК «Оранта», що змусило його звернутися із відповідним запитом про оцінку пошкодженого майна, й ПАТ «НАСК «Орант» повідомило, що представниками ПАТ «НАСК «Оранта» проведено огляд пошкодженого транспортного засобу Skoda Fabia, д.з.з. [NUMBER] . Виплата страхового відшкодування здійснено відповідно до Ремонтної калькуляції № С622/24Н від 22.01.2024 року, з наданими матеріалами страхової справи. Згідно Ремонтної калькуляції, яка надана ПАТ «НАСК «Оранта», вбачається розмір загальної суми (після вирахувань) 43 855 грн. 81 коп., не погоджуючись із вказаним розміром, він 03.04.2024 року подав заяву про надання розрахунків, проте відповідь не отримав, у зв`язку із чим звернувся до суб`єкта оціночної діяльності ФОП [PERSON] про визначення вартості збитків заподіяних транспортному засобу, й відповідно до Звіту № 8698 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 12.05.2024 року, вартість (розмір збитків), заподіяного пошкодженням транспортного засобу засобу Skoda Fabia, д.з.з. [NUMBER] , становить 68 335 грн. 64 коп., включаючи ПДВ на запасні частини, матеріали фарбування. 03.06.2024 року він звернувся до ПАТ «НАСК «Оранта» із заявою про виплату різниці страхового відшкодування вартості збитків у розмірі 24 479 грн. 83 коп., й 03.07.2024 року ПАТ «НАСК «Оранта» виплатило йому грошові кошти в сумі 14 306 грн. 77 коп. у якості страхового відшкодування. Відповідно, різниця між вартістю збитків (68 335 грн. 64 коп.) та сплаченою сумою страхового відшкодування (43 855 грн. 81 коп. + 14 306 грн. 77 коп. = 58 162 грн. 58 коп., становить 10 173 грн. 06 коп. (68 335 грн. 64 коп. - 58 162 грн. 58 коп. = 10 173 грн. 06 коп.), яку просить стягнути з відповідача на його користь. Вказує не незаконне заниження відповідачем вартості пошкодженого автомобіля, не проведення відповідачем у відповідності до законодавства оцінки пошкодженого майна, відсутність у матеріалах страхового відшкодування Звіту про оцінку вартості майна, наявність лише ремонтої калькуляції, яка стала необґрунтованим заниженням виплати йому суми страхового відшкодування 43 855 грн. 81 коп. + 14 306 грн. 77 коп. = 58 162 грн. 58 коп., замість необхідного 68 335 грн. 64 коп., що складає різницю 10 173 грн. 06 коп. Оскільки вартість відновлювального ремонту визначена за його замовленням оцінювачем ФОП [PERSON] в сумі 68 335 грн. 64 коп., то з відповідача на його користь підлягає виплаті різниця між вартістю відновлювального ремонту - 68 335 грн. 64 коп. й виплаченим страховим відшкодуванням страховиком відповідача за Договором про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в сумі 10 173 грн. 06 коп. (43 855 грн. 81 коп. + 14 306 грн. 77 коп. = 58 162 грн. 58 коп., 68 335 грн. 64 коп. - 58 162 грн. 58 коп. = 10 173 грн. 06 коп.). Окрім того, зважаючи на пошкодження належного його майна (автомобіля), розмір збитків, вплинуло на його моральний стан, він зазнала душевних страждань унаслідок пошкодження майна, що спонукало його до вжиття заходів до зміни усталеного способу життя з використанням автомобіля, відновлення такого майна й інших дій (заходів), унаслідок частково протиправних дій/поведінки відповідача, який не в повній мірі виплатив суму страхового відшкодування, й вважає, що розмір моральної шкоди становить 5 000 грн. 00 коп, яка здатна відновити його психологічний/моральний стан. Також ним понесені витрати 7 000 грн. 00 коп. - на проведення автотоварознавчого дослідження, й витрати на правову допомогу - 5 000 грн. 00 коп., які просить стягнути з відповідача на його користь. В судове засідання позивач не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце його проведення, що підтверджується зворотнім повідомленням рекомендованого листа, надав до суду заяву від 16.01.2025 року про розгляд справи за його відсутності з підтриманням позовних вимог, просив їх задовольнити, посилаючись на вимоги закону про належне виконання страховиком зобов`язань за договором про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, й відшкодування моральної шкоди. У відповідь на відзив позивачем подано письмові пояснення від 06.01.2025 року, у яких вказав про необґрунтованість доводів відзиву, оскільки лише у відзиві на позов відповідач ПАТ «НАСК «Оранта» подав Звіт про визначення вартості матеріального збитку автомобіля № 04-Д/15/37 від 10.06.2024 року, про наявність якого не повідомив позивача. Вказує, що за вказаним Звітом вартість матерального збитку завданого власнику автомобіля Skoda Fabia, д.з.з. [NUMBER] , становить 58 162 грн. 58 коп., без ПДВ на запасні частини та матеріали, а відповідно до Звіту від 12.05.2024 року, проведеного на замовлення позивача, вартість збитків становить 68 335 грн. 64 коп. (включаючи ПДВ на запасні частини, матеріали фарбування). Тобто, вказані два висновки щодо оцінки пошкодженого мана майже співпадають. Вважає, що лише по минуванню 9 місяців позивач дізнався про проведений відповідачем ПАТ «НАСК «Оранта» Звіт, що вказує про неправомірність дій відповідача. Після отримання позивачем відзиву на позов залишається невирішеним питання про повернення позивачу грошових коштів в сумі 10 173 грн. 06 клп, що складають суму ПДВ. Станом на грудень 2024 року автомобіль позивача є відремонтованим. Повідомляє, що позивач не звертався до сервісних центрів, а ремонтував автомобіль на звичайних СТО, які не є платниками ПДВ. Відповідач ПАТ «НАСК «Оранта» в судове засідання не з`явивився, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення, розміщеним оголошенням на офіційному сайті судої влади (суду), розпискою. Звернувся до суду із заявою від 16.01.2025 року розгляд справи за відсутності відповідача, із урахуванням подного відзиву на позов та письмових пояснень (заперечень), прохаючи суд відмовити позивачу у позовних вимогах вцілому за необгруниованості та недоведеності вимог. Відповідачем подано відзив на позов від 06.09.2024 року, у якому вказав, що ПАТ «НАСК «Оранта»у відповідності до чинного законодавства з урахуванням Законів України «Про оцінку майна, майнових прав та профксійнц оціночну діяльність в Україні», Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» проведено Звіт про визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля Skoda Fabia, д.з.з., [NUMBER] ,№ 04-Д/15/37 від 10.06.2024 року, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу - 66 291 грн. з ПДВ та 58 152 грн. 58 коп. (без ПДВ), станом на дату ДТП 15.01.2024 року, й сума відшкодування без ПДВ виплачена позивача як потертіломму вцілому, що відповідає закону. Вказує про те, що наданий позивачем до суду Звіт проведеної оцінки транспортного засобу без врахуванням ПДВ та станом на 19.04.2024 року, не відповідачє чинному законодавству, адже оцінка розміру страхового відшкодування проводиться, виходячи із характеристики майна на дату заподіяння збитків, й неврахування оцінювачем суми ПДВ також суперечить закону - ст.36.2 України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», адже позивач не надав страховику Акт виконаних робіт від контрагента платника ПДВ та доказів оплати такої операції, й позивач наразі визнає, що ремонт автомобіля ним проведено на СТО, який не надав йому платіжного документа про виконані роботи, без сплати ПДВ. Виходячи з положень ст.13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у тому числі, правом визначити свою участь в судовому засіданні, правом на подання відзиву на позов тощо. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, вид судочинства - спрощеного позовного провадження, вжиті судом заходи щодо направлення сторонам повідомлення про час та місце розгляду справи, копії позовної заяви з додатками до відповідача, із роз`ясненими правами надання відзиву на позов, відповіді на відзив, заперечення тощо, реалізованими сторонами правами на надання відзиву на позов, відповіді на відзив, заперечення, суд визнав можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення за відсутності сторін та за їх погодженнями. 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, якимзокрема Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції. Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Розгляд справи відбувся у порядку спрощеного позовного провадження. Так, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі (ч.1 ст. 279 ЦПК України) Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (ч.5 ст. 279 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, з урахуванням візиву на позов, відповіді на відзив, заперечення, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають відмові у задоволенні із наступних підстав. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Вирішуючи даний спір відповідно до встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин, суд виходить з положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції, чинній на день настання страхового випадку та виникнення права на отримання страхового відшкодування, а також положеннь ст. 22, ч.ч.1, 2, 4 ст. 1166, ч.2 ст. 1192, ч.ч.1,2 ст. 1187, п.1 ч.1 ст. 1188, ст. 1194 ЦК України. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону (п.2.1 ст. 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до ст. 8 Закону № 85/96-ВР страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України, потерпілі (ст.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Положеннями пунктів 7.36-7.41 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 року № 1074/8395 встановлені підстави та порядок розрахунку коефіцієнта фізичного зносу. Значення Е (коефіцієнту фізичного зносу) приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ. Встановлено, що на час ДТП вік автомобіля Skoda Fabia, д.з.з., [NUMBER] ,2008 р.в., склав 16 років, відповідно, КФЗ застосовується. Судом встановлено, що 15.01.2024 року о 19 год. 45 хв. на вулиці Шевченка в місті Кропивницькому сталася дорожньо-транспорта пригода, за якої [PERSON] , керуючи автомобілем Оpel Combo, д.н.з. [NUMBER] , перед початком руху був не уважним, не врахував дорожньої обстановки, не переконавшись, що це буде безпечним іншим учасникам руху, створив аварійну ситуацію водію транспортного засобу Skoda Fabia, д.з.з. [NUMBER] , під керуванням позивача, який, в свою чергу, для уникнення зіткнення почав різко гальмувати, та некерований транспортний засіб Skoda Fabia здійснив наїзд на електроопору. Постановою Ленінського районного суду м.Кіровограда від 30.01.2024 року, яка набула чинності, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України, із накладенням адміністративного стягнення - штрафу у розмірі, визначеному санкцією вказаної статті - 850 грн. 00 коп., й із тексту постанови вбачається, що під час розгляду справи [PERSON] вину у вказаному правопорушенні визнав (а.с.58-59). Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`Язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. ПАТ «НАСК «Оранта»у відповідності до Законів України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» станом на дату ДТП (15.01.2024 року) проведено Звіт № 04-Д/15/37 від 10.06.2024 року про визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля Skoda Fabia, д.з.з. [NUMBER] , з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, яким визначено вартість матеріального збитку в сумі 66 291 грн. з ПДВ та 58 152 грн. 58 коп. (без ПДВ), й сума відшкодування без ПДВ 58 152 грн. 58 коп. виплачена позивача як потертілому вцілому, що визнається позивачем (а.с.115-139). Позивач не погоджується з проведеними позивачем виплатами, які у загальній сумі становлять 58 152 грн. 58 коп. (а.с.115-139), та вказує, що відповідач має виплатити йому різницю між вартістю збитків, яка визначена ним відповідно до Звіту № 8698 від 12.05.2024 року про оцінку вартості (розміру) збитків, проведеного за його замовленням ФОП [PERSON] 68 335 грн. 64 коп.(з урахуванням ПДВ на запасні частини, матеріали фарбування) (а.с. 58-75), та сплаченою сумою страхового відшкодування (43 855 грн. 81 коп. + 14 306 грн. 77 коп. = 58 162 грн. 58 коп., становить 10 173 грн. 06 коп. (68 335 грн. 64 коп. -58 162 грн. 58 коп. = 10 173 грн. 06 коп.), яку просить стягнути з відповідача на його користь. А у відповіді на відзив позивач вказує про різницю 10 173 грн. 06 коп., як суму ПДВ, та вказує, що станом на грудень 2024 року пошкоджений автомобіль є відремонтованим, позивач не звертався до сервісних центрів, а ремонтував автомобіль на звичайних СТО, які не є платниками ПДВ. Вирішуючи питання про відшкодування матеріальних збитків, завданих дорожньо-транспортною пригодою, судом взято за основу, проведений за замовленням відповідача Звіт № 04-Д/15/37 від 10.06.2024 року про визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля Skoda Fabia, д.з.з. [NUMBER] , з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, яким визначено вартість матеріального збитку в сумі 66 291 грн. з ПДВ та 58 152 грн. 58 коп. (без ПДВ), з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, оскільки він відповідає вимогам законодавства, що регулює професійну оціночну діяльність в Україні, а саме: Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», «Загальним засадам оцінки майна і майнових прав», затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 року № 1440, Методиці товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затверджений Мін`юстом, Фондом держмайна, реєстраційний № 1070/8395 від 24.11.2003 року (зі змінами) тощо; має всі необхідні розрахунки визначення вартості матеріального збитку, відповідно повинен бути покладений в основу цього рішення. Суд також враховує, що проведений позивачем Звіт № 8698 від 12.05.2024 року про оцінку вартості (розміру) збитків на суму 68 335 грн. 64 коп. (з урахуванням ПДВ), сума є меншою, аніж сума, яка виплачена відповідачем з ПДВ (58 162 грн. 58 коп.), правомірність виплати відповідачем суми страхового відшкодування без ПДВ доведена, що визнається позивачем, який визнає, що позивач відремонтував автомобіль на звичайних СТО, які не є платниками ПДВ, докази про те, що вказані СТО є платниками податку відповідачу із заявою про виплату страховового відшкодування не подав. У відповідності до п.36.4 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" виплата страхового відшкодування здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування, лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків. Таким чином, особою, відповідальною за завдані у даному випадку збитки, згідно з положеннями Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", в межах визначеного розміру страхового відкодування та ліміту такого страхового відшкодування, передбаченого вказаним Законом, є відповідач. Відповідач вказує, що він вцілому виплатив позивачу страхове відшкодування в сумі 58 162 грн. 58 коп. без врахування ВТВ та ПДВ, позивачем не надано рахунок на проведення ремонтних робіт вказаного автомобіля з підтверджувальних документів про оплату проведеного ремонту, а тому відповідач правомірно виплатив страхове відшкодування без врахування вказаного податку, виходячи із положення ст. 36.2 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Так, відповідно до ст. 36.2 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний : у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. В ході розгляду справи позивач визнав, що ремонтні роботи щодо пошкодженого автомобіля він провів на звичайних СТО, які не є платниками ПДВ, й встановлена обставина враховується судом при вирішення спору до відповідача в частині виплати податку на додану вартість, та підлягає відмові у задоволенні. Так, зважаючи на положення ст.36.2 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", визначені правові позиції ВС у подібнах правовідносинах(постанова КГС у складі Верховного Суду від 6 липня 2018 року у справі № 924/675/17), у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу, суду необхідно виходити з фактичної суми, встановленої висновком судової авто-товарознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Вартість ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є виконавець робіт з ремонту автомобіля платником ПДВ. Згідно з ч.ч. 5,6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-прівовнй акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Суд, зважаючи на спірні правовідносини, встановив, що позивач документально не підтвердив оплату проведеного ремонту автомобіля, вартість якого визначена виконавцем робіт (СТО) з урахуванням ПДВ. Таким чином, у страховика у зв`язку з настанням страхового випадку не виник обов`язок відшкодувати позивачу шкоду в межах ліміту його відповідальності за страховим випадком, виходячи з вартості відновлювального ремонту автомобіля в частині ПДВ. Й, з урахуванням встановленої обставини, що на час розгляду справи ремонтні роботи позивач провів на СТО, який не є платником вказаного податку, правових підстав для стягнення з відповідача у порядку ст. 36.2 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" суми страхового відшкодування в межах ПДВ немає. Доводи позивача про те, що відповідач не надав позивачу Звіт про оцінку пошкодженого майна, суд відхиляє з огляду на процесуальне право позивача, яке ним не реалізовано, на витребування доказів, як до подачі позову до суду, так й у ході розгляду справи, зважаючи на стадійність. Оскільки позов не є обґрунтованим в межах основної вимоги - стягнення страхового відшкодування, то інша окрема вимога позову - про відшкодування моральної шкоди, не підлягає задоволенню з огляду на встановлені правовідносини сторін, правомірність здійсненої відповідачем виплати страхового відшкодування, й оскільки позивачем при зверненні до суду не сплачений судовий збір за окрему вимогу позову - відшколвання моральної шкоди в сумі 1 211 грн. 20 коп., з урахуванням пониженого коефіцієнту 0,8 відповідно до Закону України «Про судовий збір», що складає 986 грн. 96 коп., така сума судового збору підлягає стягненню з позивача на користь держави, за наслідком розгляду справи - відмови у позові відповідно до ст.141 ЦПК України. Окрім того, позивач звернувшись із вказаною вимогою до ПАТ «НАСК «Оранта» про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає про необґрунтованість позовної вимого з огляду й на таке. Страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю (ст. 26-1 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), тобто 5 відсотків витрат на лікування. Відповідно до пункту 3 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо судом встановлено відшкодувати потерпілому моральну шкоду, передбачену пунктами 3, 4 частини другої статті 23 Цивільного кодексу, таке відшкодування у розмірі, визначеному судом, здійснює особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст.81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу, якщо про це не звертаються сторони. Інші доводи сторін, які наведені у позові, відзиві на позов, запереченні, в межах наданих сторонами доказів, не впливають на висновку суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини. Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ("Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). Відповідно до пункту 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення ч.ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України, понесений позивачем судовий збір, витрати на правову допомогу, а також витрати на оцінку пошкодженого майна покласти на такого позивача. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 22, 23, 1166, 1187 ЦК України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з урахуванням постанови Пленуму Верховного Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»,

Outcome: approved