Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-27 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулась до Приморського арйонного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] та [PERSON] , де вказує, що у жовтні 2023 року [PERSON] було передано під розписку [PERSON] , що перебуває у шлюбі з [PERSON] у борг грошову суму у розмірі 13 000 доларів США для потреб родини, з зобов`язанням виплачувати щомісячно по 450 доларів до липня 2024 року. Дружина [PERSON] , відправляла по договору кошти, по 450 доларів до травня 2024 року. Загальна сума переведених коштів Плоскіною [PERSON] становить 2700 доларів США. Борг по розписці залишився у сумі 10 300 доларів США.Курс НБУ станом на день подання позову становить за 1 долар США 41.19 грн. Утравні 2024 року [PERSON] заблокував телефон та перестав відповідат на дзвінки.Сума сплаченогого судового збору складає \~4285,43 гривень.Після спливу строку відповідачі [PERSON] та [PERSON] \~ відмовились\~повертати кошти. На момент звернення до суду гроші відповідачами не повернуті. Ухвалою Приморського арйоного суду м. Одеси від 16.10.2024 роуц позовну заяву передано до Малиновського арйонного суду для розяглу за підсудністю Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 30.10.24\~року відкрито провадження у даній справі за правилами\~загального позовного\~провадження та призначено підготовче судове засідання . Ухвалою суду від 27.11.2024 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до соудового розяглуд по суті. У судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] надала суду клопотання, у якому просила розглядати позовну заяву без її участі, проти винесення заочного рішення не заперечувала. В судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву, у строк, встановлений в ухвалі суду про відкриття провадження у справі, не надав, про причини своєї неявки суд не повідомив. За таких обставин, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутність сторін, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку\~ст. ст. 280, 281 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] \~ 28.10.2023\~була складена\~ розписка,\~відповідно до\~якої останній\~отримав у\~борг грошові\~кошти в\~сумі \~13\~600доларів США . В розписці зазначено що [PERSON] кожен місяць зобовязується погашати борг у розмірі 450 доларів США, особисто або через дружину. Залишок у сумі 10000,00 доларів США після сплати 3600,00 доларів США повертаю 28.06.2024 року.Гроші позичені у борг з дозволу дружини. \~ \~ \~ \~Загальна сума повернених коштів дружиною [PERSON] -, [PERSON] становить 2700 доларів США. На момент звернення позивача до суду, подружжя кошти не повернули, вимога щодо повернення грошових коштів від 18.09.2024 року, яка була направалена [PERSON] залишена без уваги. Стаття 1046 ЦК України передбачає, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.1 ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч.2 ст.1047 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. У разі отримання іноземної валюти фізична особа зобов`язана, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути іншій особі таку ж суму грошових коштів, тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення статті 1212 ЦК України, належним виконанням зобов`язання зі сторони боржника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Щодо можливості визначення зобов`язання у іноземній валюті. Велика Палата Верховного Суду у справі № 373/2054/16-ц (постанова від 16.01.2019) зробила такі\~з правові висновки Частиною першою статті 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України. Такі випадки передбачені статтею 193, частиною четвертою статті 524 ЦК України, Законом України від 16 квітня 1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (далі - Декрет № 15-93), Законом України від 23 вересня 1994 року № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті». Гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України,\~можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.\~Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. Що стосується можливості і порядку визначення в рішенні суду еквівалента суми боргу в національній валюті, то Велика Палата Верховного Суду висловила правову позиція з цього приводу у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц, вказавши на те, що зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який може бути виконаний примусово. Отже, судом встановлено, що відповідач на підставі договору позики з отримав грошові кошти у сумі, 13600 США, свої зобов`язання виконав частково, повернувши заборгованість на суму, 2700 доларів США, залишок заборгованості становить 10900 доларів США. Саме така сума заборгованості підлягає стягненню з відповідача на користь позивача без зазначення її еквівалента у національній валюті, оскільки інакше вносить двозначність у розмінні суті обов`язку боржника. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. \~ \~ \~ \~Зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, а також беручи до уваги визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сума 10 900,00 доларів США ( 13600-2700=10900). Однак [PERSON] заявлені вимоги до відповідачів про борг в розмірі 10300 доларів США, і суд, в силу принципу диспозитивності судочинства, встановленого ст. 13 ЦПК України, не може вийти за межі позовних вимог, а тому з [PERSON] підлягає стягненню заявлена позивачем сума. Щодо позовних вимог позивачки до [PERSON] , то суд вважає, що дані вимоги є безпідставними з огляду на наступне. Як на підставу для задоволення позовних вимог позивачка посилається на розписку від 28.10.2023, яка містить запис, зроблений [PERSON] про те, що у гроші отримані зі згоди дружини. Відповідно до\~статті 541 ЦК України\~солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Позивачкою не надано жодного доказу про стягнення заборгованості з [PERSON] як солідарного боржника, доказів про укладення договору поруки між [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а у разі задоволення позову - на відповідача. Відтак,\~з відповідача\~на користь\~позивача підлягає\~стягненню сплачена\~позивачем сума\~судового збору\~в розмірі4243,00 гривень, сплачена позивачкою при хверненні до суду, відповдіно до платіжної інструкції № 0.0.3935540008.1 від 10.10.2024 року. \~\~\~ \~ \~ \~ \~\~

Outcome: partial