Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-15 00:00:00

16 грудня 2024 року позивач подала до суду позовну заяву та просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі по 3196,00 гривень на кожну дитину, а всього 6392,00 гривень щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що проживала спільно з відповідачем, який є батьком [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З травня 2022 року вони з відповідачем припинили спільні фактичні шлюбні відносини, мешкають окремо і з цього часу діти проживають з позивачем і знаходяться на її утриманні. Відповідач участі в утриманні дітей не приймає, матеріальної допомоги не надає, проте має таку можливість, оскільки є працездатним, інших утриманців не має. За вказаних обставин позивач змушена звернутися до суду з позовом. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 20 грудня 2024 року відкрито провадження по справі. Позивач у судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, свої заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав викладених у позові. Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечував та пояснив, що від утримання дочок не ухиляється, а допомагає в межах своїх можливостей, оскільки втратив роботу і зараз не працює. Після 24 лютого 2022 року вони спільно проживали у місті Львові. З травня 2022 року позивач з дочками проживала у Королівстві Іспанія та отримувала допомогу, діти навчались у школі. Позивач самостійно прийняла рішення про повернення у квітні 2023 року в Україну і вони проживають в Івано-Франківській області. Зазначив, що коли було треба купував дочкам одяг, взуття, туристичне знаряддя, пересилав грошові кошти. Суд, заслухавши відповідача, дослідивши докази по справі встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що позивач є матір`ю, відповідач є батьком неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про її народження Серії [NUMBER] , що видано 21 травня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 2278 від 21.05.2010. Також, позивач є матір`ю, відповідач є батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про її народження Серії [NUMBER] , що видано 05 січня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 34 від 05.01.2012. \~ \~ \~ \~Також суду надані: копія паспорту громадянина України на ім`я [PERSON] , на ім`я [PERSON] , картки переселенця на [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , довідка з місця проживання [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до частин 1-3 статті 181 Сімейного Кодексу України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України враховує наступні обставини: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» прожитковий мінімум для дитини віком від 06 років до 18 років на один місяць в період з 1 січня 2025 року встановлений в розмірі 3196 гривень. Враховуючи, що відповідач є батьком неповнолітньої [PERSON] , [INFO] та малолітньої [PERSON] , [INFO] і зобов`язаний їх утримувати, але матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, тому суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача аліменти на утримання їх спільних дочок [PERSON] і [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 4000,00 гривень, щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення кожною дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів, суд враховує, що батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дитини, дочки проживають з матір`ю і вона несе основний тягар їх утримання. Виходячи з того, що 50% прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років складає 1598,00 гривень (3196,00:2=1598,00), аліменти стягуються на двох дітей, тому суд визначив розмір аліментів дещо більшим ніж частина встановленого державою прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і стягненню підлягають аліменти у розмірі по 2000,00 гривень на кожну дитину, при цьому суд також враховує, що позивач не надала суду доказів на підтвердження того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у розмірі 6392,00 гривень на місяць та що її витрати на дітей щомісячно складають таку суму. Також, суд розцінює критично і не приймає до уваги заперечення відповідача на позов, оскільки у судовому засіданні він не надав доказів, що добровільно, регулярно сплачує аліменти на утримання дітей, як не надав доказів, що він придбавав дочкам одяг, туристичне приладдя, а участь батька в утриманні дочок «допомагаю в межах своїх можливостей» не є утриманням дитини в розумінні положень Сімейного кодексу. Таким чином, суд частково задовольняє вимоги позивача та питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial