Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вище зазначеним позовом, посилаючись на те, що Вона являється рідною тіткою неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з нею. Батьком дітей є [PERSON] , [INFO] , матір`ю - [PERSON] , яка померла [INFO] . На день смерті матері дітей їх батько [PERSON] перебував за межами України в республіці Польща, де знаходиться і на даний час, постійно там проживає та працює. На прохання приїхати та забрати дітей відповідач відмовляється. Відповідно до наказу служби у справах дітей Пасічнянської сільської ради, діти тимчасово влаштовані в сім`ю позивачки. Відповідач участі у вихованні дітей не приймає, не піклується про них, не цікавиться їхнім життям, не дбає про стан здоров`я, матеріальної допомоги не надає, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, хоча має можливість його виконувати, є чоловіком працездатного віку. Оскільки [PERSON] навмисно ухиляється від виконання свого батьківського обов`язку, виникла необхідність у вирішенні питання про позбавлення останнього батьківських прав. У судовому засіданні позивач та її представник - адвокат Катрич П.С. підтримали позовні вимоги та просили суд їх задовольнити, з підстав, викладених у позовній заяві. Представник служби у справах дітей Пасічнянської сільської ради Годзюр Г.М. в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву в якій вказала, що позов підтримує, просить розгляд справи проводити без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, проте судом було вжито усіх можливих заходів, передбачених ст. 128 ЦПК України, для його належного повідомлення. Суд вважає, що є достатньо доказів для розгляду справи у відсутності відповідача [PERSON] . [PERSON] є належним позивачем у даній справі, оскільки згідно наказу служби у справах дітей Пасічнянської сільської ради №28-К від 23.08.2024 року на неї покладено обов`язки законного представника неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , які тимчасово влаштовані у її сім`ю (а.с.18). Заслухавши пояснення позивача та її представника, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Положення частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачають, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до вимог частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з ч. 2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. У відповідності до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова) роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. В абзаці 2 пункту 16 Постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Суд, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши та оцінивши докази у справі, вважає, що позовна заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , її батьком є [PERSON] , а матір`ю [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії серії [NUMBER] , його батьком є [PERSON] , а матір`ю [PERSON] (а.с. 7). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] , померла [INFO] у віці 37 років (а.с. 6). Відповідно до посвідки на проживання виданої 23.10.2019 року [PERSON] прописаний за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13). [PERSON] являється рідною сестрою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження та свідоцтвом про шлюб (а.с. а.с. 9, 10, 11). Відповідно до довідки Пасічнянської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області № 1446 від 26.08.2024 року неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] проживають разом з тіткою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 17). Згідно наказу служби у справах дітей Пасічнянської сільської ради №28-К від 23.08.2024 року неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] тимчасово влаштовані в сім`ю тітки [PERSON] , на яку покладено обов`язки їх законного представника (а.с.18). Відповідно до висновку органу опіки та піклування Пасічнянської сільської ради про доцільність позбавлення батьківських прав, затвердженого рішенням виконавчого комітету Пасічнянської сільської ради від 18.09.2024 року №859, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав, оскільки останній не цікавиться долею своїх дітей, свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не виявляє до дітей батьківської турботи (а.с. а.с. 20-21, 22). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що являється матір`ю позивачки [PERSON] та відповідача [PERSON] . Її син близько дев`яти років не проживав із невісткою та дітьми, виїхав закордон, однак офіційно не розлучався. Напротязі останніх п`яти-шести років взагалі перестав підтримувати спілкування з рідними, матеріальної допомоги дітям не надавав, їхнім життям жодним чином не цікавився. Після смерті невістки [PERSON] , вона писала сину, що діти залишились самі, однак він відповів, що не має можливості займатись дітьми та брати участь у їхньому вихованні. Свідок [PERSON] суду показала, що проживала із відповідачем у одному селі. Не бачила його вже більше семи років та чула, що він виїхав на постійне місце проживання у Польщу. Після смерті [PERSON] дітей до себе забрала бабуся [PERSON] , але їм було некомфортно у селі, тому їх забрала до себе рідна тітка [PERSON] . Тісно спілкується із бабусею дітей та жодного разу не чула від неї, щоб відповідач щось передавав дітям, приїздив до них чи якось цікавився їхнім життям. У відповідності до вимог ст. 171 СК України судом було заслухано думку дітей [PERSON] та [PERSON] , які виявили бажання проживати із тіткою [PERSON] , просили позбавити [PERSON] батьківських прав відносно них, оскільки останній напротязі тривалого часу взагалі відсутній у їхньому житті та жодного разу не намагався відновити із ними спілкування. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 13.09.2024 року, складеного працівниками служби у справах дітей Пасічнянської сільської ради, умови для проживання та виховання дітей [PERSON] та [PERSON] задовільні, у будинку проведено косметичний ремонт, є окреме місце для сну, навчання, дозвілля дітей, присутні запаси продуктів харчування, будинок облаштований необхідною побутовою технікою та меблями. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. З огляду на встановлені судом обставини справи, суд вважає доведеним факт ухилення від виконання відповідачем батьківських обов`язків по вихованню дітей, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. Таким чином, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку, виходячи в першу чергу з інтересів дітей, суд приходить до переконання, що на даний час доцільно позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину, що передбачено ч. 3 ст. 166 Сімейного кодексу України. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України). Частиною 1 статті 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З огляду на викладене, оскільки в матеріалах справи відсутні докази незадовільного стану здоров`я або непрацездатності відповідача, відомості про перебування на його утриманні інших осіб, тяжкого матеріального становища, докази на підтвердження інших обставин, які мають істотне значення при визначенні розміру аліментів, суд дійшов висновку про стягнення з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31.10.2024 року і до досягнення ними повноліття. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч. 1 ст. 191 СК України). Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1211 грн 20 коп. (за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав), а також з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп. (за позовну вимогу про стягнення аліментів), від сплати якого позивач звільнена при зверненні до суду. Суд роз`яснює, що мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав (ст. 169 СК України).

Outcome: approved