Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-27 00:00:00

У травні 2020 року Комунальне підприємство Броварської міської ради Київської області Броваритепловодоенергія (далі КП\~Броваритепловодоенергія або Підприємство) звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] (далі Споживач) на його користь заборгованість за отримані житлово-комунальні послуги, послуги: з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за період 01 березня 2016 року по 01 квітня 2020 року в розмірі 24186 грн. 42 коп., з централізованого водопостачання та водовідведення за період 01 березня 2020 року по 01 квітня 2020 року в розмірі 6884 грн. 16 коп. (а. с. 2-4, 110). В обґрунтування позову зазначало, що КП\~Броваритепловодоенергія є виконавцем послуг з надання з централізованого опалення та постачання гарячої води, централізованого водопостачання та водовідведення, обслуговування внутрішньобудинкових систем (далі житлово-комунальні послуги) у житловому фонді територіальної громади міста Бровари Київської області, які надаються населенню згідно із затвердженими тарифами. Квартира [ADDRESS] знаходиться у багатоквартирному житловому будинку. 27 жовтня 2017 року між КП\~Броваритепловодоенергія (далі також Виконавець) та [PERSON] був укладений договір про надання житлово-комунальних послуг за №\~44523, за умовами якого відповідач зобов`язаний оплачувати послуги у встановлений договором строк та дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг. Відповідно до п. 43 цього договору, сторони домовились, що загальний строк позовної давності за цим договором становить 5 років, тобто позовна давність збільшена згідно із ст. 259 ЦК України. У цьому договорі відповідач зобов`язався оплачувати послуги у встановлений договором строк та дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг. У результаті несвоєчасної оплати наданих житлово-комунальних послуг, [PERSON] має перед Підприємством заборгованість по оплаті послуг: з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за період 01 березня 2016 року по 01 квітня 2020\~року в розмірі 24186 грн. 42 коп., з централізованого водопостачання та водовідведення за період 01 березня 2020 року по 01 квітня 2020 року в розмірі 6884 грн. 16 коп. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, просила суд задовольнити позовні вимоги повністю. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] проти розміру та періоду нарахування заборгованості заперечували, зокрема, посилаючись на те, що відповідач є власником частки квартири, крім того, до 20 липня 2016 року він відбував покарання та наданими послугами він не користувався. З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Суд встановив, що відповідно до рішень виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області від 11 січня 2011 року №\~08, від 12 червня 2012 року №\~266 позивача КП\~Броваритепловодоенергія визначено виконавцем житлово-комунальних послуг у житловому фонді територіальної громади міста Бровари Київської області з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення. 27 жовтня 2017 року позивач КП\~Броваритепловодоенергія і відповідач [PERSON] уклали договір №\~44523 (№\~особового рахунку [NUMBER] ) про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем гарячого і холодного водопостачання, водовідведення, централізованого опалення та ліквідації аварій у внутрішньобудинкових мережах. За умовами цього договору Виконавець надає Споживачу послуги за адресою: [ADDRESS] . За змістом п. 1 зазначеного договору Виконавець зобов`язується своєчасно надавати Споживачеві відповідної якості послуги, визначені п. 2 даного договору, а Споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки та на умовах, що передбачені цим договором. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. За змістом п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. У ч. 1 ст. 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). За змістом п. 5 ст. 7 Закону України Про житлово-комунальні послуги індивідуальний споживач зобов`язаний, зокрема оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. У ч. 1 ст. 9 Закону України Про житлово-комунальні послуги споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, установлено тарифи на житлово-комунальні послуги, що надаються населенню Комунальним підприємством Броварської міської ради Київської області Броваритепловодоенергія, яке є виконавцем цих послуг. Суд встановив,\~що КП\~Броваритепловодоенергія\~взяті на\~себе зобов`язання\~щодо надання\~житлово-комунальних\~послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, централізованого водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] , виконує в повному обсязі, проте відповідач всупереч вимогам закону та умовам договору своїх обов`язків за цим договором щодо своєчасної оплати наданих йому Виконавцем послуг належним чином не виконував. Із розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач [PERSON] за надані житлово-комунальні послуги до квартири за адресою: [ADDRESS] , має заборгованість по оплаті послуг, а саме: з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за період 01 березня 2016 року по 01\~квітня 2020 року в розмірі 24186 грн. 42 коп., з централізованого водопостачання та водовідведення за період 01 березня 2020 року по 01 квітня 2020 року в розмірі 6884 грн. 16\~коп. Заперечуючи проти позову, відповідач [PERSON] , зокрема, зазначав, що позивачем нарахована заборгованість за житлово-комунальні послуги починаючи із березня 2016 року, проте він фактично ними не користувався, оскільки до липня 2017 року відбував покарання. Із довідки серії КИВ №\~16456 видно, що відповідач [PERSON] у період з 11 квітня 2009 року по 20 липня 2017 року відбував покарання в Київському слідчому ізоляторі, та звільнений на підставі ухвали Апеляційного суду Київської області від 20 липня 2017 року. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Верховний Суд у постанові від 16 грудня 2020 року у справі №\~761/32712/17 вказав, що положення статті 322 ЦК України встановлюють презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, у тому числі з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, поза залежністю від того, чи користується він ними безпосередньо чи ні. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому, як абсолютному володарю, правочинів володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб. Таким чином, посилання відповідача [PERSON] на те, що він у період із березня по липень 2016 року не користувався житлово-комунальними послугами, які надаються позивачем, не заслуговують на увагу. За змістом ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. У ст. 162 ЖК України визначено, що плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно із Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 242889072 від 03 лютого 2021 року відповідачу на [PERSON] на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право на спадщину від 19 жовтня 2007 року належить частка квартири [ADDRESS] . Інша частка цієї квартири на праві спільної часткової власності належала [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтва про право власності на житло, свідоцтва про смерть від 11 лютого 2015 року. Із копії спадкової справи до майна померлої [INFO] [PERSON] видно, що 07 серпня 2015 року із заявами про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] звернулися [PERSON] і [PERSON] . 01 грудня 2021 року відповідач [PERSON] подав нотаріусу заяву про відмови від обов`язкової частки у спадщині після смерті матері [PERSON] та зазначив, що на видачу свідоцтва про право на спадщину він не претендує. У ст. 360 ЦК України визначено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Таким чином судом встановлено, що відповідачу [PERSON] на праві власності належить частка квартири [ADDRESS] , тому як співвласник вказаної квартири він може відповідати перед позивачем лише у частині частки від розміру загальної суми заборгованості за надані житлово-комунальні послуги. Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач [PERSON] , якому на праві спільної часткової власності належить частка квартири [ADDRESS] , має заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг наданих за цією адресою, суд дійшов висновку, що позов КП\~Броваритепловодоенергія підлягає задоволенню частково та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню частка від розміру загальної заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, пропорційно до частки належної йому у праві спільної часткової власності. Також відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати на оплату інформаційної довідки №\~242889072 від 03 лютого 2021\~року в розмірі 60 грн. та сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 2101 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial