Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом в якому просила стягнути з відповідача аліменти на неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] в розмірі 1/3 частині з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно та розірвати шлюб між сторонами , зареєстрований 26 квітня 2003 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану №1 ХОУЮ актовий запис № 436. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що 26.04.2003 р. між сторонами було укладено шлюб, від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають, фактичних сімейних відносин не підтримують. Таким чином, шлюб має лише формальний характер. Подальше збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам позивача, у зв`язку з чим вона наполягає на його розірванні. Спір про місце проживання дітей між сторонами відсутній. Діти проживають з позивачем. Свої обов`язки по утриманню дітей відповідач належним чином не виконує, через що позивач змушена звернутись до суду та просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей та розірвати шлюб між ними. Відповідач правом на подання відзиву не скористався. На підставі ч. 2ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд на підставі ст. 280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення в справі. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Щодо стягнення аліментів. Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Ленінським районним у м. Харкові ВДРАЦС ГТУЮ у Харківській області , вбачається, що сторони мають спільну дитину [PERSON] [INFO] . Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби ХМУЮ підтверджено що сторони мають ще спільну дитину [PERSON] [INFO] . При вирішенні спору, суд враховує норму ст. 180 СК України, відповідно до якої батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними віку повноліття. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України\~встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ст. ст. 183, 184 СК України\~розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, а якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі\~у твердій грошовій сумі. Діти проживають з позивачем, що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання особи. З огляду на наведене вище, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей узгоджуються з положеннями ст. 16 ЦК України, та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом, який відповідає змісту встановлених судом правовідносин. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дітей є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Оскільки згідно з п.3ч.1ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору в частині позовних вимог щодо стягнення аліментів на утримання дитини, відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача та стягується з нього в дохід держави в розмірі1211, 20 грн. Щодо розірвання шлюбу. Згідно ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що мають істотне значення. На підставі ст. 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 ст. 115 СК України передбачено, що документ, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. З матеріалів\~справи вбачається\~що сторони\~ уклали\~шлюб 26 квітня 2003 року який зареєстровано міським відділом реєстрації актів громадянського стану №1 ХОУЮ актовий запис № 436 прізвище після державної реєстрації шлюбу: « [PERSON] ». Позивач та відповідач шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що сторони по справі є різними людьми. Сім`я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача

Outcome: approved