Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-26 00:00:00

12.11.2024 позивач [PERSON] подала до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області позовну заяву, в якій просить розірвати шлюб із відповідачем, який зареєстрований 23.01.2016 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кам`янка-Бузького районного управління юстиції у Львівській області, актовий запис №9. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 23.01.2016 вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу у них дітей немає. Зазначає, що сімейне життя з відповідачем не склалось, через те, що відповідач перестав її поважати як дружину та індивідуальність у зв`язку з чим відбулася втрата почуття взаємної любові та поваги, через що шлюбні відносини між ними припинені у серпні 2020 року. Вказує, що з цього часу разом не проживають, спільне господарство не ведуть, а тому наполягає на розірванні шлюбу. Ухвалою суду від 29.11.2024 відкрито спрощене позовне провадження в справі з викликом сторін та призначено судове засідання. У судове засідання позивач [PERSON] не прибула, однак в поданій позовній заяві просила розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримала та просила такі задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не прибув, хоча про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомляв і від нього не надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності. 27.01.2025 постановлено ухвалу суду про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Водночас у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. 23.01.2016 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кам`янка-Бузького районного управління юстиції у Львівській області, зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 9, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим 23.01.2016. (а.с.5) Від даного шлюбу у сторін дітей немає. Позивач [PERSON] вказуючи, що сімейне життя з відповідачем не склалось, через втрату поваги до неї як дружини та індивідуальності, через що відбулася втрата почуття взаємної любові та поваги, різні погляди на життя. Внаслідок чого разом не проживають із серпня 2020 року, а оскільки формальне перебування у шлюбі є недоцільним та небажаним для неї, тому звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Встановивши дійсні обставини справи, дослідивши докази позивача на обґрунтування заявлених вимог, суд вирішуючи сімейний спір між сторонами, виходить з наступних мотивів та норм права. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Водночас принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі. Так, згідно з ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування зокрема до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. У відповідності до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. У свою чергу підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя визначені ст. 112 СК України, положеннями якої встановлено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. А ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Так судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 2016 року. Подружжя припинило шлюбні відносини і їх шлюб набув формального значення, позивач вважає збереження шлюбу недоцільним та небажаним для неї, що і стало причиною позову про розірвання шлюбу. На підставі викладеного, враховуючи категоричну позицію позивача щодо розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження їхнього шлюбу є недоцільним, і це суперечить інтересам позивача. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки підстави для його збереження відсутні. Відтак, суд дійшов висновку, що оскільки є підстави для розірвання шлюбу між сторонами, тому позов підлягає до задоволення. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved