Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-28 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві вказав, що з відповідачкою перебуває в шлюбі, який зареєстрований 28 грудня 2021 року у Чортківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 465. Від шлюбу дітей у них немає. За час спільного проживання вони часто не знаходили порозуміння у відносинах. З вересня 2024 року сімейні справи не обговорюють, шлюбні стосунки не підтримують, проживають окремо. Шлюб між ними має формальний характер. Сторони переконалися, що є зовсім різними людьми. Тому позивач вирішив шлюб розірвати. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідачка [PERSON] погоджується на розірвання шлюбу. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 28 грудня 2021 року у Чортківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 465, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу дітей у них немає. За час спільного проживання сторони часто не знаходили порозуміння у відносинах. З вересня 2024 року сімейні справи не обговорюють, шлюбні стосунки не підтримують, проживають окремо. Шлюб між ними має формальний характер. Частинами третьою, четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 вищезазначеного Кодексу шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За змістом частини третьої статті 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім`ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивача, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. Згідно ч. 1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що відповідачка позовні вимоги визнає, суд приходить до висновку про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору в сумі 1211,20 гривень згідно квитанції АТ «Таскомбанк» № 1071-4627-7326-4063 від 06 січня 2025 року, що становить 605,60 гривень. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved