Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-21 00:00:00

У серпні\~2024\~року представник\~Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~"Він\~фінанс"\~(далі\~-\~Товариство)звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просила поновити строк позовної давності для подання позову та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №L1741914 від 26.10.2018 в розмірі 10329,24 грн., судовий збір та витрати на правничу допомогу. В обґрунтовування позову зазначає, що 26.10.2018 між ТОВ ФК Дінеро та відповідачем був укладений договір кредитної лінії №L1741914 у електронній формі (далі Кредитний договір). Первісний кредитор виконав умови кредитного договору та перерахував на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти, в свою чергу позичальник не виконав умови договору щодо повернення кредитних коштів, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 6780 грн. 06.11.2018 між ТОВ ФК Дінеро та ТОВ Довіра та Гарантія укладено Договір відступлення права вимоги №06112018-DG, на підставі чого відбулося відступлення права вимоги, в тому числі за Кредитним договором за яким ТОВ ФК Довіра та Гарантія набуло прав кредитора відносно відповідача. Станом на дату укладення договору відступлення права вимоги сума заборгованості відповідача за Кредитним договором становила 6780 грн. 25.07.2024 відповідно до протоколу загальних зборів №1706 перейменовано ТОВ ФК Довіра та Гарантія на ТОВ Він фінанс. Зазначає, що до складу грошового зобов`язання входять інфляційні витрати та 3% річних, а тому загальна сума боргу становить 103029,24, яка складається із: заборгованості за Кредитним договором 6780 грн., сума збитків з урахуванням 3% річних 610,98 грн., сума збитків інфляційних витрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань 2938,26 грн. Відповідач взяті на себе зобов`язання за договором не виконав, у зв`язку із чим виникла заборгованість у вказаному розмірі, а тому просить позов задовольнити. Щодо строків позовної давності представник позивача посилається на позицію Верховного суду, яка була викладена у постанові по справі №679/1136/21 від 07.09.2022 щодо продовження строків позовної давності у зв`язку з поширення коронавірусної хвороби (COVID-19) та введення в Україні режиму воєнного стану з 24.02.2022. 12.09.2024 до суду від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву в якій остання просить у задоволенні позову відмовити та стягнути з Товариства понесені відповідачем витрати на правничу допомогу в розмірі 4000 грн. Вважає, що позов Товариства до відповідача є безпідставним, оскільки не доведено перерахунок кредитних коштів на рахунок [PERSON] ; не можливо встановити, яка саме сума кредитних коштів йому була надана; відсутні документи, які підтверджують повноваження позивача, а саме, що ТОВ ФК довіра та гарантія було перейменовано на ТОВ Він фінанс; відсутній платіж за відступлення права вимоги по кредитним зобов`язанням саме до [PERSON] від позивача на рахунок кредитодавця ТОВ ФК Дінеро з відповідним реєстром боржників, ідентифікуючими даними кредитного договору та його суми заборгованості. Посилання представника позивача на правову позицію Верховного суду щодо продовження строку позовної давності є неактуальною, оскільки карантинні заходи скасовано 01.07.2023. Перешкод для звернення до суду з даним позовом, починаючи з кінця 2018 року у позивача не було, а тому просила застосувати строки позовної давності. Також, в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують оплату адвокатських послуг АБ Анастасії Міньковської від ТОВ Він фінанс. Сторони в судове засідання не прибули. Дослідивши подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, з наступних підстав. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі (ч. 1 ст. 205 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Пунктом 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Порядок укладення електронного договору визначено ст. 11 вищезазначеного Закону. Згідно ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно положень ст.ст.77, 79, 80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин 1, 2 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суду не надано доказів ознайомлення відповідача з текстом наданих позивачем договорів та його згоди з викладеними в них умовами. У матеріалах справи відсутні електронні докази підписання договору електронним цифровим підписом. Інформація про підписання відповідачем договорів за допомогою одноразового ідентифікатора створена заінтересованими особами. Будь-яких беззаперечних доказів використання [PERSON] такого засобу підписання договору суду не надано. Позивачем також не надано належних доказів на підтвердження факту отримання відповідачем коштів від первинного кредитора за вищезазначеним договором. Згідно ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію. Необхідність дослідження саме первинних документів у справах щодо стягнення кредитної заборгованості визнана у постанові Верховного Суду від 30.01.2018 у справі №161/16891/15-ц. Правова позиція щодо первинних документів відображена в постанові Верховного Суду України від 14.06.2018 по справі №364/737/17, де зазначено, що розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує укладення договору на умовах, які вказані у позовній заяві. Таким чином, позивач звертаючись з даним позовом до суду, повинен був отримати від первинних кредиторів платіжні документи, які підтверджують розмір заборгованості по кредитному договору. Крім того, позивач, на його думку, набув право вимоги до відповідача на підставі договору відступлення прав вимоги №06112018-DG від 06.11.2018, укладеним між ним та первинним кредитором. В той же час відповідно до пунктів 7.1, 7.2 вищевказаного договору відступлення прав вимоги в якості компенсації за придбання (відступлення прав вимоги, новий кредитор сплачує кредиторові плату в розмірі, що розраховується станом на дату підписання сторонами актів прийому-передачі. Оплата прав вимоги, які підлягають відступленню згідно цього договору, до кожного окремого боржника, визначається згідно додатку №1 до даного договору. Новий кредитор здійснює оплату кредиторові шляхом перерахування суми, що вказана в п.7.1 цього договору, на вказаний у реквізитах цього договору рахунок за графіком. Відповідно до п. 8.3.1 договору відступлення прав вимоги одночасно з підписанням акту прийому-передачі Кредитор надає новому кредитору Реєстру Боржників в електронній формі з усіма заповненими даними про Боржників, які обов`язково повинні міститися в реєстрі боржників. Після внесення новим кредитором плати кредитору за відповідні права вимоги в повному обсязі сторони підписують в паперовій формі підготовлений кредитором реєстр боржників за формою, встановленою в додатку №1 до цього договору. До матеріалів позовної заяви жодних документів на підтвердження оплати позивачем вказаних коштів надано не було, як і не надано акту прийому- передачі та реєстр боржників, зокрема щодо [PERSON] , а відповідно позивач не зміг відповідно до вимог укладеного ним договору підтвердити право переходу вимог до відповідача до нього, а тому у задоволенні позовних вимог позивачу слід відмовити через недоведеність заявлених ним вимог в частині набуття права вимоги до відповідача. Окремо суд зазначає для позивача, що у випадку, звертання до суду із відповідною вимогою за вказаним договором, він повинен довести суду її вартість та її оплати на користь первинного кредитора, що входить до предмету доказування в даній категорії справ і без чого встановити придбання вимоги на підставі договору відступлення прав вимоги суд позбавлений можливості. Крім того, доказів перейменування ТОВ ФК Довіра та гарантія на ТОВ Він фінанс суду також не надано. Обов`язок подання вказаних доказів повністю покладається на позивача у справі при зверненні до суду відповідно до вимог ч.2 ст.83 ЦПК України. Відповідно до ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторони. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~Щодо стягнення з позивача на користь відповідача понесених ним витрат витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4000 грн, то суд зазначає наступне. \~ \~ \~ \~За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. \~ \~ \~ \~За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. \~ \~ \~ \~Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. \~ \~ \~ \~Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. \~ \~ \~ \~На підтвердження понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу до суду надано договір про надання правової допомоги від 06.09.2024 укладений між відповідачем та адвокатом Кривицькою В. С.; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю; акт виконаних робіт на суму 4000 грн; квитанція про оплату послуг адвоката. \~ \~ \~ \~Таким чином, витрати відповідача за надану професійну правничу допомогу підтверджені належними та допустимими доказами і відповідно такими, що підлягають стягненню з позивача на користь відповідача. \~ \~ \~ \~На підставі\~викладеного та\~

Outcome: approved