Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-27 00:00:00

05 січня 2025 року за вхід.№45 до Ямпільського районного суду Вінницької області надійшла цивільна справа №138/3482/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області від 06 січня 2025 року прийнято до свого провадження та відкрито спрощене позовне провадження у даній цивільній справі, розгляд призначено на 28 січня 2025 року з повідомленням, однак без виклику сторін. ТОВ «Бізнес позика» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить: стягнути із відповідача на користь ТОВ «Бізнес позика» заборгованість за договором №490378-КС-001 про надання кредиту від 09.04.2024 у сумі 82523,60 грн., з яких: 19000,00 грн. - сума прострочених платежів по тілу кредиту; 60673,60 грн. - сума прострочених платежів по процентах; 2850,00 грн. - сума прострочених платежів за комісією та понесені судові витрати. На обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 09.04.2024 між ТОВ «Бізнес позика» та відповідачем [PERSON] укладено договір №490378-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку визначеному ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію». ТОВ «Бізнес позика» 09.04.2024 направлено [PERSON] пропозицію (оферту) укласти договір №490378-КС-001 про надання кредиту. 09.04.2024 [PERSON] прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору №490378-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «Бізнес позика» направлено [PERSON] через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор [NUMBER] на номер телефону [NUMBER] . Таким чином, 09.04.2024 між ТОВ «Бізнес позика» та [PERSON] було укладено договір №490378-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у прядку, визначеному ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідно до п.1 договору кредиту, ТОВ «Бізнес позика» надає кошти у розмірі 19000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та правил про надання грошових коштів у кредит. ТОВ «Бізнес позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало, надало позичальнику [PERSON] , грошові кошти в розмірі 19000,00 грн., шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] . Станом на 14.11.2024 утворилась заборгованість за договором №490378-КС-001 про надання кредиту в розмірі 82523,60 грн., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 19000,00 грн.; суми прострочених платежів по процентах - 60673,60 грн.; суми прострочених платежів за комісією - 2850,00 грн. Сторони узгодили розмір позики, грошову одиницю, в якій надано позику, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Оскільки відповідач не погашає боргові зобов`язання, тому позивач змушений звернутися до суду із даним позовом. 27 січня 2025 року за вхід.№563 від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач вказала, що ознайомившись із вимогами позовної заяви, заперечує у задоволенні позовних вимог. Зазначила, що ознайомившись із позицією позивача, що викладена в його позовній заяві та вимогою щодо стягнення з неї на користь позивача: заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг №490378-КС- 001 від 09.04.2024 у розмірі 82523.60 грн. та судові витрати у розмірі 2422.40 грн. судовий збір. Вважає, викладені в позовній заяві, вимоги не можуть бути задоволені, а факти викладені в позовній заяві, не відповідають фактичним обставинам справи та норм чинного законодавства України виходячи з наступного: позивач не підтвердив факт укладення кредитного договору, який відповідає вимогам цивільного законодавства. Роздруківка кредитного договору, паспорту споживчого кредиту та правил не може вважатись електронним документом (копіями електронних документів) в розумінні ч.1 ст.5 Закону України «Про електроні документи та електронний документообіг», відповідно до якої електронний документ - це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Позивач не надав доказів того, що наявна в матеріалах справи копія договору створювалась у порядку, визначеному Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» та що він підписувався електронним підписом одноразовим ідентифікатором уповноваженою на те особою (з можливістю ідентифікувати підписантів договору), який є обов`язковим реквізитом електронного документа. Отже відповідач вказує, що наявна в матеріалах справи копія договору не може вважатися електронним документом (копією електронного документа), оскільки не відповідає вимогам ст.5, 7 Закону України «Про електроні документи та електронний документообіг» та не є належним доказом укладення кредитного договору між відповідачем та позивачем. Також відповідач звертає увагу суду, що позивачем не надано доказів що договір між ТОВ «Бізнес позика» та відповідачем укладено в електронному вигляді із застосуванням електронного підпису, а саме - Онлайн сервіс створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису протокол створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису. Також відповідач вказує, що до позовної заяви не додані документи, які б підтверджували, що на момент підписання договору 09.04.2024 відповідач була ознайомлена саме з тими Умовами та правилами надання банківських послуг в ТОВ «Бізнес Позика», витяг з яких долучено до позовної заяви в підтвердження заявлених вимог. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування. Також відповідач зазначила, що навіть якщо вважати кредитний договір укладеним, то вона заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки заборгованість за процентами взагалі не повинна нараховуватись, оскільки пункти договору про процентну ставку у розмірі 9211.09% річних є кабальними для відповідача, як і умови договору в цій частині та пункти кредитного договору про процентну ставку у розмірі 1,15159869% в день. Кабальними вважає також умови договору про орієнтовану загальну вартість кредиту у розмірі 49440 гривень 00 копійок. Встановлений у договорі розмір процентів перевищує розумну межу відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, є явно завищеним, не відповідає вимогам п.5 ч.3 ст.18 ЗУ «Про захист прав споживача» і засадам справедливості, добросовісності, розумності, як наслідок свідчить про непропорційність великої суми компенсації у разі невиконання відповідачем зобов`язань за цим договором . Отже станом на дату подання позову позивач нарахував відповідачу прострочену заборгованість за нарахованими процентами у розмірі 60 673.60 грн. що становить 319% від суми кредиту. Такий розмір процентів при застосуванні цих умов призводить встановлення непропорційно великої суми компенсації, понад 50% вартості кредиту і плати за користування кредитними коштами. Встановлення позивачем реальної річної процентної ставки на дату укладення кредитного договору у розмірі 9211.09%, встановлення процентів за користування кредитом у розмірі 1,15159869% грн. враховуючи те що тіло кредиту становить 19000 грн. нарахування простроченої заборгованості за нарахованими процентами у розмірі 60673.60 грн. що становить 319 % від тіла кредиту є агресивною діяльністю. Позивач не надав до позовної заяви документальне обґрунтування кредитної заборгованості, зокрема виписку по особовому рахунку позичальника та детальний розрахунок, на підставі яких можливо було самостійно здійснити перерахунок кредитної заборгованості, первинних бухгалтерських документів стосовно видачі кредиту в сумі 19000 грн. В додатках до позовної заяви відсутні належні, достатні та допустимі докази на підтвердження факту отримання відповідачем від позивача кредитних коштів у розмірі 19000 грн. Також банк має надати споживачу за визначеною формою детальний розпис усіх складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів, включно з передбаченою у договорі комісією за обслуговування, за кожним платіжним періодом. Отже, враховуючи вищевикладене, умови кредитного договору №490378-КС-001 від 09 квітня 2024 року щодо сплати комісії в розмірі 2850.00 грн. за надання кредиту вважає нікчемними. А наданні позивачем Умови обслуговування рахунків фізичної особи в ТОВ «Бізнес Позика» з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівка про збільшення прав та обов`язків кожної з сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті - заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. При цьому повторно акцентує увагу суду на те, що вона не підписувала «Умови та правила надання банківських послуг» і її не ознайомлювали з ними. Отже, виходячи з вказаних пояснень відповідач дійшов висновку, що всі доводи позивача, які містяться в його позовній заяві є надуманими, а сама позовна заява є необґрунтованою. У зв`язку з вище викладеним відповідачпросить суд відмовити в задоволені позову ТОВ «Бізнес позика» до неї про стягнення заборгованості за кредитним договором в повному обсязі та судові витрати покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 06 січня 2025 року відповідно до ухвали судді відкрито спрощене позовне провадження у цій справі. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження на 28 січня 2025 року. Сторони у судове засідання не з`явилися, так як не викликалися. Про дату та час проведення судового засідання повідомлялися належним чином. Відповідно до ч.3 ст.223, ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглянув справу за відсутності сторін, на підставі наявних доказів. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Заяви, клопотання: заява представника позивача про розгляд справи за відсутності сторони, витребування доказів (а.с.7 та зворотній бік), відзив на позовну заяву (а.с.163-165). Інші процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.135-138); витребування доказів (а.с.140-141), про що постановлено ухвали окремими процесуальними документами. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини: Із копії розрахунку заборгованості за кредитом у гривні та копії довідки про стан заборгованості (а.с.105-107) судом встановлено, що станом на 14.11.2024 [PERSON] має заборгованість перед ТОВ «Бізнес позика» у сумі 82523,60 грн., з яких: 19000,00 грн. - сума прострочених платежів по тілу кредиту; 60673,60 грн. - сума прострочених платежів по процентах; 2850,00 грн. - сума прострочених платежів за комісією. Із копії паспорта споживчого кредиту (а.с.108-110) судом встановлено, що ТОВ «Бізнес позика» надало [PERSON] кредит у сумі 19000,00 грн., строком на 24 тижні, безготівковим шляхом, протягом трьох робочих днів. Позичальником [PERSON] 09.04.2024 підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором [NUMBER], номер телефону [NUMBER] 09.04.2024 11:40:31. Із копії договору №490378-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит, електронна форма) судом встановлено, що 09.04.2024 ТОВ «Бізнес позика» надало [PERSON] , кредит у сумі 19000,00 грн., строк кредитування 24 тижні, термін дії договору до 24.09.2024. Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту складає - 49440,00 грн. Орієнтовна реальна річна процентна ставка складає 9211,09 грн. процентів (а.с.111-113). Із копії пропозиції укласти договорі (оферта) 490378-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) від 09.04.2024 (а.с.114-116) судом встановлено, що ТОВ «Бізнес позика» запропонувало [PERSON] укласти договір (оферта) 490378-КС-001 про надання кредиту у сумі 19000,00 грн., строк кредитування 24 тижні, термін дії договору до 24.09.2024. Із копії прийнятої (акцепт) пропозиції (оферти) укласти договір №490378-КС-001 про надання кредиту (а.с.117-119) судом встановлено, що 09.04.2024 [PERSON] на умовах визначених офертою уклала в електронному вигляді договір та зобов`язалась виконувати його умови. Із копії візуальної форми послідовності дій клієнта (а.с.120) судом встановлено, що ТОВ «Бізнес позика» сформовано послідовність дій товариства та клієнта в ІТС. Із копії анкети клієнта від 09.04.2024 (а.с.121) судом встановлено, що [PERSON] 09.04.2024 надано ТОВ «Бізнес позика» кредит у сумі 19000,00 грн. Із копії інформаційної довідки №791/11 від 17.11.2024 (а.с.122) судом встановлено, що 09.04.2024 на рахунок [PERSON] ТОВ «Бізнес позика» перераховано 19000,00 грн. кредиту. Із витребуваної судом інформації з «Приватбанку» №20.1.0.0.0/7-250107/1639-БТ від 08.01.2025 судом встановлено, що на ім`я [PERSON] емітовано карту № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ), з виписки за договором № б/н за період з 09.04.2024 по 24.09.2024, (а.с.147-159) судом встановлено, що 09.04.2024 зараховано відповідачу переказ на карту у сумі 19000,00 грн. Дослідивши усі докази в їх сукупності, та беручи до уваги документально підтверджені доводи позивача та заперечень відповідача, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні договірні цивільні правовідносини, за якими позивач зобов`язався надати та надав грошові кошти (кредити) у розмірі та на умовах, встановлених договором, а відповідач зобов`язалася повернути кредит та проценти за користування кредитом, однак у повному обсязі та вчасно свої зобов`язання не виконала. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Позичальник згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, ст. 1050 ЦК України зобов`язує його сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Судом встановлено, що кредитний договір укладався між сторонами в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 №675-УІІІ визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини першої ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» №851-ІУ від 22.05.2003, електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно ч.ч.1, 2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»). Порядок укладення електронного договору визначений ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», згідно якої пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Також, приписами ст.12 цього Закону, передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що між сторонами по даній справі в установленому законом порядку був укладений договір про надання банківських послуг в електронній формі, на підставі якого між ними виникли відповідні кредитні правовідносини. Оцінюючи усі докази, що є у справі, в їх сукупності, суд вважає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог і має підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі. А саме, суд має підстави стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість по кредиту на загальну суму 82523,60 грн. Викладені у відзиві відповідачем факти суд вважає не доведеними поза розумним сумнівом, а тому не бере їх до уваги. Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені платіжною інструкцією №8159 від 21.11.2024, за правилами ст.141 ЦПК України підлягають відшкодуванню із відповідача у сумі 2422,40 грн., а тому суд має підстави для стягнення із відповідача на користь позивача понесених судових витрат по оплаті судового збору у сумі 2422,40 грн.

Outcome: approved