Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-21 00:00:00

19.12.2024 позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом до [PERSON] , мотивуючи його тим, що він з 14.09.2013 перебував у шлюбі з відповідачкою. Ще до реєстрації шлюбу у неї народився син [PERSON] , [INFO] , якого він вважав своїм рідним і тому при реєстрації народження дитини він був записаний його батьком. Про те, що він не є біологічним батьком дитини він не знав, дружина про це йому не казала. В 2021 році стосунки з дружиною погіршились, рішенням суду від 12.04.2021 шлюб було розірвано. Під час чергової сварки відповідачка сказала, що син взагалі не є його рідним. Він не звернув на це увагу, вважав, що вона сказала це згаряча. Але нещодавно в телефонній розмові стосовно виховання дитини відповідачка знов повідомила про те, що він не є біологічним батьком [PERSON] і тому не має права вирішувати питання його виховання. Через сумніви в своєму батьківстві він змушений звернутись до суду з цим позовом. Просить виключити відомості про батьківство [PERSON] , [INFO] , з актового запису №858 про народження [PERSON] , [INFO] .. Ухвалою суду від 24.12.2024 відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено підготовче судове засідання. 06.01.2025 до суду надійшла заява відповідачки [PERSON] про визнання позову [PERSON] . В підготовче судове засідання сторони не прибули, подали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін за наявними у справі доказами і згідно з ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження у зв`язку з визнанням позову відповідачкою [PERSON] ухвалити рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з \~14.09.2013 року, який було розірвано рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 12.04.2021, яке набрало законної сили 13.05.2021. \~ \~ \~ \~Згідно з свідоцтвом про народження [NUMBER] , виданим 14.09.2013 на підставі актового запису №858, складеного 14.09.2013 Хортицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, [PERSON] народився [INFO] в м.Запоріжжі, його батьками є: батько [PERSON] , мати [PERSON] . \~ \~ \~ \~В подальшому внаслідок укладання нового шлюбу (08.11.2022, 13.10.2023) [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] , потім на [PERSON] . Відповідно до ч.3\~ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст.5 СК України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Згідно з ч. 8,9 ст.7\~СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Ст.121 СК України встановлено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Зокрема, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду (ч.2 ст.125 СК України). Походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану (ч.1 ст.126 СК України). Відповідно до ст.136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до\~статей 122,\~124,\~126\~і\~127\~цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до\~частини першої статті 123\~цього Кодексу. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Відповідно до\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», особа, яка записана батьком дитини, має право оспорювати своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього, як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до цієї ж\~постанови при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів предметом доказування в справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України, в т.ч. шляхом визнання права власності. Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно з ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно з\~п.1)\~ч.2\~ст.49,\~ч.1\~ст.206\~ ЦПК\~України відповідач\~має право\~визнати позов\~(всі\~або частину\~позовних вимог)\~на будь-якій\~стадії судового\~процесу; зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог [PERSON] . При цьому, суд виходить з того, що відповідачка [PERSON] повністю визнала позовні вимоги [PERSON] та не заперечувала обставин, якими він обґрунтував свої позовні вимоги, зокрема, про те, що він не є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , при здійсненні державної реєстрації народження дитини йому про ці обставини не було відомо. У суду не має сумнівів щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання відповідачкою [PERSON] . Остання подала до суду окрему письмову заяву про визнання позову 06.01.2025 після отримання 03.01.2025 копії позову та ухвали про відкриття провадження. З урахуванням вищевикладеного, виходячи з принципів верховенства, справедливості, добросовісності та розумності, суд вважає, що повне визнання відповідачкою [PERSON] позову [PERSON] не суперечить закону, не порушує чиїх-небудь прав, свобод та інтересів, у зв`язку з чим позов [PERSON] слід задовольнити повністю.

Outcome: approved