Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-27 00:00:00

У вересні 2024 року позивач [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] . Судові витрати просить стягнути з відповідача. В обґрунтування позову вказано, що з 17.08.2007 сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від спільного проживання мають неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Стосунки між сторонами розладились протягом декількох років, зникли взаєморозуміння та взаємоповага. Відповідач постійно зловживає алкогольними напоями в присутності їхніх спільних неповнолітніх дітей. З боку відповідача відбувається моральне приниження, відсутність допомоги та підтримки у вирішення сімейних питань. Вже як рік сторони живуть окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування. Спільного господарства з відповідачем вони не ведуть та участі у вихованні неповнолітніх дітей він не приймає. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 13.11.2024 ухвалою судді відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи у відкритому судовому засіданні 04.12.2024, копії ухвали надіслані сторонам. 19.11.2024 до суду від позивача надійшло клопотання, в якому вона просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, про розгляд справи повідомлявся належним чином за останнє відомою адресою зареєстрованого проживання та шляхом розміщення оголошення про виклик в судове засідання, з відзивом (запереченням) на позов до суду не звертався, тому відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести по справі заочний розгляд. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 17.08.2007 сторони по справі перебувають у шлюбі, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 1138, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Від спільного проживання сторони мають дітей: [PERSON] , [INFO] , що вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 1874, та [PERSON] , [INFO] , що вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 258. При вирішенні справи, суд виходить з наступного. Згідно із ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу (СК) України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Норми частин 3 і 4 ст. 56 СК України передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя, а відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. У даній справі суд враховує, що позовна заява надійшла до суду у вересні 2024 року, позивач в заяві позов підтримала, будь-яких інших заяв (клопотань) по суті справи на час її вирішення на адресу суду не надходило. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому наявні підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (ст. 113 СК України). Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений нею судовий збір в розмірі 1 211,20 грн.

Outcome: approved