Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-22 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Верра Фінанс» (далі - ТОВ «Верра Фінанс», позивач) звернулось до суду з позовом до\~ [PERSON] (далі відповідач) про стягнення заборгованості за договором про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування №96637556000 від 10.08.2020 у розмірі 78729,76 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 10.08.2020 року між АТ «Укрсиббанк» та [PERSON] укладено договір про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування (з правилами) № 96637556000. Відповідач погодився з викладеними у Договорі та у Правилах (договірних умовах) споживчого кредитування позичальників АТ «Укрсиббанк», які розміщені (оприлюднені) на сайті банку. Відповідно до умов договору, відповідач отримав на споживчі цілі кредит у вигляді встановленого ліміту кредитування у розмірі 7200,00 грн. зі строком дії договору до 05.09.2022. Відповідач зобов`язався повернути наданий кредит, плату за кредит, інші платежі у відповідності з Правилами (Договірними умовами) споживчого кредитування позичальників та договором на рахунок банку шляхом сплати до 5-го числа щомісячно мінімальної суми поповнення карткового рахунку. АТ «Укрсиббанк» виконав свої зобов`язання за кредитним договором належним чином, в той же час відповідач порушив умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та не сплатив відсотків за користування кредитними коштами в повному обсязі та у визначений строк. 25.01.2023 між АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Верра Фінанс» було укладено договір факторингу № 237, відповідно до якого АТ «Укрсиббанк» передав (відступив), а ТОВ «Верра Фінанс» прийняло всі права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі до [PERSON] за кредитним договором № 96637556000 від 10.08.2020. Станом на 20.06.2024 заборгованість відповідача за даним кредитним договором становить 78729,76 гривень, з яких: 49825,44 гривень заборгованість за основним боргом; 28904,32 гривень заборгованість за відсотками. Оскільки кошти не були повернуті у добровільному порядку, позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 16.07.2024 відкрито провадження, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Ухвалою суду від 03.12.2024 за клопотанням представника позивача витребувано у Акціонерного товариства «Укрсиббанк» виписку про рух коштів по рахунку [PERSON] за Договором про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування (з Правилами) №96637556000 від 10.08.2020 за період з 10.08.2020 по 25.01.2023. 20.01.2025 до суду надійшли витребувані докази. У судове засідання представник позивача не з`явився, просить розглянути справу без його участі, про що зазначено у прохальній частині позову. Відповідно до\~ч.\~1\~статті 280\~ЦПК України,\~суд може\~ухвалити заочне\~рішення на\~підставі наявних\~у справі\~доказів за\~одночасного існування\~таких умов: 1)\~відповідач належним\~чином повідомлений\~про дату,\~час і\~місце судового\~засідання; 2)\~відповідач не\~з`явився в\~судове засідання\~без поважних\~причин або\~без повідомлення\~причин; 3)\~відповідач не\~подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзиву на позов не подав, про поважність причин не прибуття в судове засідання не повідомив. А тому, відповідно до\~ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч. 2 ст.\~247 ЦПК України, здійснює розгляд справи без участі сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. \~ \~ \~ \~ Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що 10.08.2020 між Акціонерним товариством «Укрсиббанк» та [PERSON] укладено Договір-анкету про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування (з правилами) № 96637556000. Відповідно до п. 1.1 Договору Банк на підставі наданих клієнтом відповідно до вимог законодавства України документів, відкриває клієнту та обслуговує на умовах Тарифного плану «Карта з лімітом «Шоппінг 55% Grace», розміщені на сайті www.my.ukrsibbank.com й на інформаційних стендах у приміщенні установ Банку, поточний рахунок, який обслуговується згідно цього договору-анкети та правил (договірних) споживчого кредитування позичальників АТ «Укрсиббанк», а саме поточний рахунок № [NUMBER] у національній валюті України. Згідно з п. 2.1.1 Договору ліміт кредитування встановлюється у розмірі 7200,00 грн. Строк дії ліміту кредитування з дати укладання договору по 05.09.2022. Пунктом 2.1.4 Договору передбачені умови обслуговування ліміту кредитування: процентна ставка на суму кредитної заборгованості за операціями отримання готівки становить 55% річних; процентна ставка на суму кредитної заборгованості за безготівковими операціями становить 55% річних; процента ставка на суму кредитної заборгованості за безготівковими операціями, протягом пільгового періоду становить 0,00001%; пільговий період для погашення заборгованості до 56 днів. 10.08.2020 ПАТ «Укрсиббанк» та [PERSON] укладено Додаткову угоду до Договору-анкети про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування (з правилами) № 96637556000 від 10.08.2020, згідно якої сторони домовились, що в межах ліміту кредитування встановленого згідно умов п.2.1 договору банк надає клієнту кредит в сумі 6169,59 грн. Процентна ставка за користування кредитом, становитиме 0,00001% річних (п.3.1 Додаткової угод). Клієнт зобов`язується повертати суму кредиту, плату за використання кредиту, інші платежі шляхом внесення на картковий рахунок клієнта, відкритий згідно умов договору, коштів у сумі достатній для щомісячної сплати платежів, відповідно до графіку платежів, зазначеного в п.3.3 цієї Додаткової угоди, але не пізніше 05.08.2021. Також 10.08.2020 [PERSON] підписано паспорт споживчого кредиту. З банківської виписки АТ «Укрсиббанк» за період 10.08.2020 25.01.2023 вбачається, що [PERSON] активно користувався кредитними коштами, зокрема неодноразово переказував грошові кошти, знімав готівкові кошти, поповнював свою кредитну картку готівкою, здійснював переказ коштів для погашення заборгованості. 25.01.2023 між Акціонерним товариством «Укрсиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Верра Фінанс» укладено Договір факторингу № 237, відповідно до умов якого АТ «Укрсиббанк» відступає ТОВ «Верра Фінанс», ТОВ «Верра Фінанс» зобов`язується прийняти права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Акціонерного товариства «Укрсиббанк» за плату та на умовах, визначених цим договором (п.2.1 Договору). Відповідно до п.4.1 Договору право власності на права вимоги вважається таким, що перейшло від Акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ТОВ «Верра Фінанс», та право вимагати від боржників виконання всіх зобов`язань в межах відступлених прав вимоги у Акціонерного товариства «Укрсиббанк» виникає з моменту підписання Акту приймання-передачі Права вимоги (додаток 2 до цього Договору), але не раніше сплати ТОВ «Верра Фінанс» суми фінансування у порядку, визначеному Договором. Згідно платіжної інструкції №67 від 25.01.2023 ТОВ «Верра Фінанс» перераховано на рахунок АТ «Укрсиббанк» грошові кошти в сумі 4937295,85 грн., з призначенням платежу: за відступлення права вимоги згідно договору факторингу № 237 від 25.01.2023, без ПДВ. На підтвердження переходу від АТ «Укрсиббанк» до ТОВ «Верра Фінанс» права вимоги до [PERSON] за кредитним договором №96637556000 від 10.08.2020 в сумі 78729,76 грн. позивачем надано витяг з реєстру боржників від 25.01.2023 до Договору факторингу №237 від 25.01.2023. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з статтями 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України). Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно з частиною другою статті 1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 1 ст.\~1048\~ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Стаття 513 ЦК України передбачає, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з положеннями ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За вимогами ст.517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 1 ст.\~77\~ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 2 ст.\~78\~ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Звертаючись до суду з даним позовом, ТОВ «Верра Фінанс» вказує себе кредитором [PERSON] за кредитним договором №96637556000 від 10.08.2020, укладеним відповідачем з АТ «Укрсиббанк», право грошової вимоги від якого перейшло на підставі договору факторингу №237 від 25.01.2023 до ТОВ «Верра Фінанс». Пунктом 4.1 Договору факторингу №237 від 25.01.2023 передбачено, що право власності на права вимоги вважається таким, що перейшло від Акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ТОВ «Верра Фінанс», та право вимагати від боржників виконання всіх зобов`язань в межах відступлених прав вимоги у Акціонерного товариства «Укрсиббанк» виникає з моменту підписання Акту приймання-передачі Права вимоги (додаток 2 до цього Договору), але не раніше сплати ТОВ «Верра Фінанс» суми фінансування у порядку, визначеному Договором. Згідно із п. 4.2. цього ж договору, після підписання Акту приймання-передачі Права Вимоги Клієнт втрачає права на будь-які платежі Боржників в оплату їх Заборгованостей за Первинними Договорами, за якими Право Вимоги перейшло до Фактора. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не надано суду Акту приймання-передачі права вимоги (додаток 2 до цього Договору), підписаного уповноваженими особами АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Верра Фінанс», яким би підтверджувалося набуття ТОВ «Верра Фінанс» права вимоги за кредитним договором №96637556000 від 10.08.2020 укладеним між АТ «Укрсиббанк» та [PERSON] та Додатковою угодою до нього. В якості доказі того, що Договір факторингу №237 від 25.01.2023 має безпосереднє відношення до права вимоги за кредитним договором №96637556000 від 10.08.2020 позивачем надано лише витяг з Реєстру Боржників від 25.01.2023 до Договору факторингу №237 від 25.01.2023, підписаний його сторонами. Однак, витяг з реєстру боржників та Акт приймання-передачі права вимоги це різні документи. Про підписання сторонами Реєстру Боржників йдеться у п. 2.2. Договору факторингу. Це документ, який визначає конкретний перелік Первинних договорів, права за якими відступаються Клієнтом Фактору, і підписується сторонами до чи під час підписання Договору факторингу. У той же час Акт приймання-передачі права вимоги, це документ, який підписується сторонами виключно після надходження на рахунок Клієнта від Фактора суми фінансування (п. 3.3. Договору факторингу №237 від 25.01.2023). З наведеного слідує, що позивач не надав належного доказу на підтвердження переходу права грошової вимоги до відповідача від первісного кредитора АТ «Укрсиббанк» до ТОВ «Верра Фінанс», а саме Акту приймання-передачі Права вимоги, про який як умову дійсності переходу права вимоги прямо вказано у пунктах 4.1., 4.2. Договору факторингу №237 від 25.01.2023. Доведення цієї обставини було процесуальним обов`язком позивача. Згідно із\~статтею 2\~ЦПК України,\~завданням цивільного\~судочинства є\~справедливий,\~неупереджений та\~своєчасний розгляд\~і вирішення\~цивільних справ\~з метою\~ефективного захисту\~порушених,\~невизнаних або\~оспорюваних прав,\~свобод чи\~інтересів фізичних\~осіб,\~прав та\~інтересів юридичних\~осіб,\~інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Встановлені у даній справі обставини вказують на відсутність порушених, невизнаних або оспорюваних прав та інтересів позивача, що є підставою для відмови у задоволенні позову. Так як у задоволенні усіх позовних вимог відмовлено, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати позивача не відшкодовуються.

Outcome: dismissed