Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-22 00:00:00

Представниця позивача [PERSON] у червні 2024 року звернулася до суду в інтересах [PERSON] з указаним позовом, який мотивувала тим, що 20.05.2022 [PERSON] надав у позику [PERSON] грошові кошти у розмірі 351000,00 грн, тобто між сторонами був укладений договір позики. На підтвердження факту отримання грошових коштів відповідач (позичальник) надав позивачу (позикодавцю) письмову розписку від 20.05.2022, у якій зафіксовано, що відповідач взяв у борг у позивача грошові кошти у розмірі 351000,00 грн, які зобов`язувався повернути протягом 2 років, тобто до 20.05.2024. Всупереч взятих на себе грошових зобов`язань відповідач не виконав умови договору позики та не повернув суму позики в обумовлений сторонами строк. Оригінал розписки [PERSON] знаходиться у позивача, як позикодавця, що додатково підтверджує факт невиконання позичальником обов`язку із повернення отриманих за договором позики грошових коштів. Посилаючись на вказані обставини, представниця позивача просить суд стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики від 20.05.2022 у розмірі 351000,00 грн. Ухвалою суду від 11.06.2024 було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 16.09.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання позивач та його представниця не з`явилися. Представниця позивача подала заяву в якій зазначила, що просить провести розгляд справи без її участі та без участі позивача, заявлений позов підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, але в судове засідання повторно не з`явився та не повідомив про причини неявки і не подав відзив. Згідно вимог\~ч.\~1\~ст.\~280\~ЦПК України\~суд може\~ухвалити заочне\~рішення на\~підставі наявних\~у справі\~доказів за\~одночасного існування\~таких умов: 1)\~відповідач належним\~чином повідомлений\~про дату,\~час і\~місце судового\~засідання; 2)\~відповідач не\~з`явився в\~судове засідання\~без поважних\~причин або\~без повідомлення\~причин; 3)\~відповідач не\~подав відзив; 4)\~позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, суд вважає можливим провести по справі заочний розгляд. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Судом установлено, що 20.05.2022 сторони уклали договір позики, згідно якого [PERSON] отримав від [PERSON] у борг грошові кошти у розмірі 351000,00 грн, з умовою повернення коштів протягом 2 років, а саме до 20.05.2024. На підтвердження отримання позики [PERSON] 20.05.2022 складено розписку про отримання грошових коштів у борг (а.с. 8). Відповідно до ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)\~правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Така дія особи, перш за все характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Згідно ч. 3 ст. 203 ЦК України\~волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до\~статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з частиною другою\~статті 1047 ЦК України\~на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. За своїми правовими характеристиками договір позики є реальною, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана в оригіналі розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. З метою забезпечення правильного застосування статей\~1046,\~1047 ЦК України\~суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. Зазначені правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, від 02 липня 2014 року у справі № 6- 79цс14, від 13 грудня 2017 року у справі № 6-996цс17, які підтримані Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18). Ця судова практика є незмінною. Згідно ч. 1, 3 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до\~ч.\~1,\~2\~ст.\~77\~ЦПК України\~належними є\~докази,\~які містять\~інформацію щодо\~предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надані представником позивача докази підтверджують наявність між позивачем та відповідачем зобов`язань, які виникли за договором позики. Зокрема складена відповідачем розписка від 20.05.2022 містить відомості про умови отримання відповідачем в борг грошових коштів із зобов`язанням їх повернення в обумовлений строк. Разом з тим, відповідач не надав доказів на спростування доводів позивача. Наявність оригіналу\~розписки [PERSON] \~від 20.05.2022,\~який знаходиться\~у позивача,\~як позикодавця,\~додатково підтверджує\~факт невиконання\~позичальником обов`язку\~із повернення отриманих за договором позики грошових коштів у розмірі 351000 грн. Враховуючи установлені судом обставини та вимоги вищевикладеного чинного законодавства, зважаючи на те, що відповідачем не виконано зобов`язання за договором позики, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення заборгованості підлягають задоволенню повністю. Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями частини 1 статті 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги судом задоволені повністю, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати на оплату судового збору в розмірі 3510,00\~грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved