Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-23 00:00:00

До Ленінського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні нерухомим майном шляхом зняття арешту на будинок [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що він є власником вищевказаного житлового будинку на підставі рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 07.12.2009 року по справі № 2-289/09. Право на вказаний житловий будинок отримав після смерті своєї померлої [INFO] бабусі [PERSON] , яка 23.03.2005 року все належне їй майно заповідала позивачу, своєму онукові [PERSON] , що підтверджується копією заповіту від 23.03.2005. Позивач зазначає, що у зв?язку з пошкодженням вказаного вище належного йому житлового будинку в результаті обстрілу міста Харкова з боку рф під час дії воєнного стану позивач мав намір звернутися за компенсацією, на яку він має право, але під час внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно йому стало відомо про наявність обтяження на належний йому житловий будинок, а саме: арешт, підставою якого стала ухвала про забезпечення позову б/н, видана 23.10.2006 року Ленінським районним судом міста Харкова, суддя Бондаренко В.В. Вказана інформація щодо наявності обтяження на належний позивачу житловий будинок міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, що вбачається з Інформаційної довідки № 408114070 від 14.12.2024 року. Як вбачається з вказаної Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 31.10.2006 року державним реєстратором Департаменту реєстрації ХМР Гвоздович А.І. зареєстровано обтяження у вигляді арешту нерухомого майна, номер запису про обтяження 23.10.2006 року про забезпечення позову, видавник Ленінський районний суд міста Харкова, суддя Бондаренко В.В. Після отримання вказаної інформації позивач звернувся до Холодногірсько-Новобаварського ВДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, Ленінського районного суду міста Харкова, Другої Харківської ДНК, КП «БТІ» з метою отримання інформації щодо підстав накладення у 2006 році арешту на житловий будинок [ADDRESS] , оскільки позивачу до моменту реєстрації права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно у вересні 2024 році не було відомо про наявність вказаного обтяження. В результаті вищевказаних звернень з відповіді Другої Харківської державної нотаріальної контори позивачу стало відомо, що арешт був накладений ухвалою судді Ленінського районного суду м. Харкова Бондаренка В.В. 23 жовтня 2006 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про спонукання виконання договору. Позивач вказав, що [PERSON] ніколи жодного відношення до будинку [ADDRESS] не мав, та зазначив, що [PERSON] був власником житлового будинку по [ADDRESS] , а арешт на житловий будинок по [ADDRESS] був помилково накладений ухвалою суду про забезпечення позову від 23.10.2006 року у справі за позовом до [PERSON] про спонукання до виконання договору. На підставі викладеного позивач просить скасувати арешт на належний йому на праві власності житловий будинок [ADDRESS] . До судового засідання позивач не з`явився, надав суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримав та просив розглядати справу без його участі. Відповідач до судового засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову [PERSON] не заперечує, та підтвердив своєю заявою, що раніше йому належав на праві власності житловий будинок по [ADDRESS] . Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню на підставі наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] на підставі рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 07 грудня 2009 року (справа № 2-289/09), відповідно до якого за [PERSON] визнано право власності на спадок після діда [PERSON] та баби [PERSON] на житловий будинок (літ. Д-1 з надвірними будівлями) в домоволодінні [ADDRESS] в цілому. Вищезазначене підтверджується також і Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 23 жовтня 2006 року в якості забезпечення позову у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про спонукання виконання договору був накладений арешт на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] жодного відношення до будинку [ADDRESS] не мав. Це дає підстави вважати, що в ухвалі суду про забезпечення позову 23.10.2006 року була допущена описка під час зазначення типу адреси та помилково замість «провулку» вказана «вулиця». Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути припинення дії, яка порушує право. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Частиною 1 ст. 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до положень ч. 1 ст. 316, ст. 317, ч. 1 ст. 319, ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, використання та розпорядження своїм майном, які він здійснює на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. За положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. На підставі викладеного, та враховуючи визнання позову відповідачем суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved