Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-19 00:00:00

Позивач ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором №491005935 від 10.06.2019 у розмірі 64385 гривень 62 копійки, а також судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10.06.2019 між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено договір про надання кредиту №491005935 на суму 29450,49 грн., а позичальник зобов`язався повернути його до 11.06.2024 та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 32 %, але свої зобов`язання не виконав, атому у нього виникла заборгованість перед Банком. 17.05.2021 між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» укладено договір факторингу №2 про відступлення права вимоги у тому числі до відповідача. 18.05.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №18-05/21, яким відступлено право вимоги до відповідача. ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги ТОВ «Коллект Центр» за договором відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 року у тому числі за кредитним договором №491005935 від 10.06.2019, укладений між ПАТ «Альфа-Банк» та відповідачем. Загальний розмір заборгованості станом на 01.11.2024 року становить 64 385 грн. 62 коп.: заборгованість за кредитом 27\~278 грн. 12 коп.; заборгованість за відсотками 24719 грн 50 коп.; заборгованість за нарахованими відсотками 12388 грн.00 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13.11.2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільної справи. На день ухвалення рішення відповідач своїм правом не скористався, відзив на позов не подав. Представник позивача у судове засідання не з`явився, але в прохальній частині позовної заяви просив розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити із підстав наведених у ньому. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи із ухваленням заочного рішення. Виходячи з цього, суд вважає за можливе розглядати справу за наявними в справі доказами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 10.06.2019 року між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем укладено договір про надання кредиту №491005935 на суму 29450,49 грн., а позичальник зобов`язався повернути його до 11.06.2024 та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 32 %, але свої зобов`язання не виконав, а тому у нього виникла заборгованість перед Банком. 17.05.2021 між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» укладено договір факторингу №2 про відступлення права вимоги у тому числі до відповідача. 18.05.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №18-05/21, яким відступлено право вимоги до відповідача. ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги ТОВ «Коллект Центр» за договором відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10 січня 2023 року у тому числі за кредитним договором №491005935 від 10.06.2019 року, укладений між ПАТ «Альфа-Банк» та відповідачем. Загальний розмір заборгованості станом на 01.11.2024 року становить 64 385 грн. 62 коп.: заборгованість за кредитом 27\~278 грн. 12 коп.; заборгованість за відсотками 24719 грн 50 коп.; заборгованість за нарахованими відсотками 12388 грн. 00 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Питання розподілу судових витрат суд вирішує в порядку визначному ст. 141 ЦПК України. За правилами ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені у повному обсязі, тому стягненню з відповідача підлягає судовий збір у повному обсязі у розмірі 3\~028,00 грн. Відносно розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до ч. 3\~ст. 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно з ч. 3, ч. 4\~ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною 6\~ст. 137 ЦПК України\~обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі\~ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі ""Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 1933/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). А у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.11.2002 "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до ч. 4\~ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду. Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. У постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18 вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір про правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. В межах обсягу доказів наданих в обґрунтування розміру витрат на професійну правничу допомогу, до суду надано Договір №02-01/2024-3 від 02.09.2024 року де п.4.1 визначено, що вартість послуг узгоджується сторонами у формі заявок на надання юридичної допомоги, які є невід`ємними додатками до договору. За таких обставин, суд вважає, що позивачем доведені понесені ним витрати на правничу допомогу, у зв`язку з чим вимога про їх стягнення підлягає задоволенні, а саме з відповідача необхідно стягнути 16\~000 грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу.

Outcome: approved