Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-15 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою 16 лютого 2013 року у Франківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис №61. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 16 лютого 2013 року зареєстровано шлюб з відповідачкою. В шлюбі у сторін народилося двоє дітей: син - [PERSON] , [INFO] , та донька - [PERSON] , [INFO] . Вказує на те, що протягом тривалого часу життя з відповідачкою погіршилося, зникло взаєморозуміння та взаємоповага, втрачено почуття любові. Зазначає, що спільне господарство не ведеться, шлюбні стосунки не підтримуються, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Будь - які спроби примиритися не дали бажаних результатів, а тому строку на примирення просить не давати. Відтак просить розірвати шлюб. Позивач та відповідачка в судове засідання не прибули, кожен окремо подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивач підтримує позовні вимоги, просить позов задоволити, відповідачка позов визнає, просить розірвати шлюб. У відповідності до вимог п.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові заяви сторін та матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 16 лютого 2013 року у Франківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис №61 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] ). В шлюбі у сторін народилося двоє дітей: син - [PERSON] , [INFO] , та донька - [PERSON] , [INFO] . Сторони тривалий час не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх відносин, спору про порядок виховання дітей немає. Будь - яких доказів, які б спростовували позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, відповідачкою суду не надані, навпаки визнано позов. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно із ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. Враховуючи те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідачкою доказів на спростування позовних вимог суду не надано та підтримано позов, суд дійшов висновку, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе і такі обставини суперечать інтересам сторін, а відтак, шлюб слід розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved