Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-29 00:00:00

Заявник звернулася до суду із заявою про видачу щодо заінтересованої особи [PERSON] обмежувального припису строком на шість місяців із визначенням певних тимчасових обмежень його прав, зокрема: 1. Заборонити [PERSON] перебувати в місці спільного проживання з постраждалими особами, [PERSON] , а також [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] . за адресою: [ADDRESS] . 2. Заборонити [PERSON] наближатися на відстань менше 300 м до місця проживання постраждалих осіб, [PERSON] , а також [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] ., за адресою: [ADDRESS] . 3. Заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори з постраждалими особами, [PERSON] , а також [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] , або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Заяву мотивує тим, що з 07 листопада 2009 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] . Від шлюбу є діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Заявник разом із чоловіком, заінтересованою особою по справі [PERSON] , та дітьми проживає за адресою: [ADDRESS] . Мотивуючи необхідність видачі обмежувального припису щодо чоловіка [PERSON] зазначила про наступне. Чоловік [PERSON] регулярно вчиняє щодо неї домашнє насильство протягом тривалого часу, свідками чого часто стають спільні діти. Чоловік зловживає алкоголем, після чого стає агресивний та неконтрольований. Він лається нецензурною лексикою до неї та дітей, систематично провокує конфлікти та скандали. [PERSON] виганяє її з дому, у всьому звинувачує, не дає спати вночі. Крім цього, він кидається важкими предметами, розбиває вазони. Оскільки вони всі разом живуть в одній кімнаті, діти постійно є свідками домашнього насильство, через що переживають неабиякий стрес. [PERSON] неодноразово її штовхав, після чого в неї залишалися тілесні ушкодження, кидався в неї предметами. Матір [PERSON] також настроєна проти заявниці, коли вона хоче викликати поліцію, жінка розказує вигадані історії про негідну та аморальну поведінку невістки, цим самим ще більше настроюючи чоловіка проти неї. Так, упродовж кількох років [PERSON] , вчиняє щодо заявниці такі види насильства: Фізичне: з кожним роком чоловік поводить себе все агресивніше, неодноразово штовхав, шарпав, кидався важкими предметами; Психологічне: принижує, ображає, обзиває та залякує мене, заважає спати вночі; Економічне: пошкоджує майно (зокрема, розбивав вазонки, телевізор, псував книжки, розбивав доньці телефон), псує речі домашнього вжитку, погрожує вигнати з власної квартири. Насильство щодо заявниці часто відбувається на очах спільних неповнолітніх дітей. [PERSON] також може накричати на самих дітей з використанням ненормативної лексики, неодноразово шарпав синів та навіть бив. У зв`язку із зазначеною систематичною та протиправною поведінкою [PERSON] заявниця змушена була неодноразово звертатись до працівників поліції, за результатами яких було складено протоколи про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП, які в подальшому розглянуті судом та [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності, а також винесено термінові заборонні приписи № 278556 від 19.11.2023 р., № 428254 від 24.03.2024 р.. № 393056 від 24.03.2024 р., № 428253 від 24.03.2024 р., №428416 від 21.04.2024 р. на певний строк, згідно якого заборонено кривднику в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою, входити та перебувати в місці проживання (перебування) постраждалої особи, а також зобов`язано залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи. Зазначеної протиправної поведінки заінтересована особа [PERSON] не припинив. А тому з метою захисту своїх порушених прав заявник в порядку положень ст.350-2 ЦПК України та Закону України\~"Про запобігання та протидію домашньому насильству" звернулась до суду з відповідною заявою, яку просить задовольнити. Заявник в судовому засіданні подану заяву підтримала в повному обсязі з підстав, передбачених в ній, та просила таку задовольнити. Пояснила, що заінтересована особа [PERSON] є її чоловіком. Перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за місцем їх спільного проживання, вчиняє відносно неї та спільних дітей постійне домашнє насильство фізичного, психологічного та економічного характеру. Дії чоловіка мають систематичний характер, на зауваження та профілактичні бесіди з працівниками поліції не реагує. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні факту вчинення домашнього насильства щодо заявниці та дітей не заперечив. Однак, зазначив, що має сильні почуття до дружини, шкодує про вчинене. Ухвалою судді\~від 28.01.2025\~року заяву прийнято до розгляду, а провадження по справі відкрито. Заслухавши пояснення заявника та заінтересованої особи, оглянувши матеріали справи та додані до неї письмові документи, постановляючи рішення відповідно до ст.ст.265,350-6 ЦПК України, суд вважає, що заяву слід задовольнити виходячи з наступних підстав. Главою 13 ЦПК України закріплено процесуальні особливості розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису, тобто застосування до кривдника одного чи декількох заходів тимчасового обмеження його прав або покладення на нього обов`язків у зв`язку із доведеністю вчиненого відносно постраждалої особи насильства: домашнього чи за ознакою статі (ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Спеціальними законами, які здійснюють регламентацію вказаної сфери суспільних відносин згідно положень ст.350-2 ЦПК України є Закон України\~"Про запобігання та протидію домашньому насильству" та Закон України\~"Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків". Відповідно до ч.1\~ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 №2229-VIII\~домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Згідно з положеннями п.4 ч.2\~ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб, зокрема, мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя). Положеннями\~ст.21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі N 756/3859/19 (провадження N 61-11564св19) зроблено висновок, що "враховуючи положення\~Закону N 2229-VIII, обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у\~КУпАП\~та\~КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях". Згідно з\~частиною третьою\~статті 26\~ Закону\~України «Про\~запобігання та\~протидію домашньому\~насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Виходячи зі змісту вказаних норм, суди під час розгляду такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав стосовно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків. Під час розгляду питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві (постанова Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 756/2072/18 (касаційне провадження № 61-19328св18). Судом встановлено, що заявник [PERSON] та заінтересована особа [PERSON] з 07 листопада 2009 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу є діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що стверджується долученими до матеріалів справи копіями свідоцтв про народження дітей (а.с.16-18). Заявник [PERSON] разом із чоловіком, заінтересованою особою по справі [PERSON] , та дітьми проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.11-15). Звертаючись до суду з вказаною заявою заявник [PERSON] обгруновує мотивованість та підставність подачі такої, а відтак необхідність видачі обмежувального припису тим, що заінтересована особа [PERSON] систематично вчиняє стосовно неї та дітей домашнє насильство психологічного, фізичного та економічного характеру. На зауваження, неодноразово здійснені працівниками поліції бесіди профілактичного характеру, винесені термінові заборонні приписи та прийняті судові рішення про притягнення до адміністративної відповідальності не реагує та продовжує свою протиправну діяльність. У відповідності до положень ч.1 ст.76 ЦПК України, \~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Чинним ЦПК України закріплено чотири критерії доказів, а саме: належність, достовірність, достатність та допустимість, за наявності в сукупності яких суд враховує такий доказ на підтвердження чи спростування відповідної обставини справи Згідно ч.5 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Вказане положення законодавства кореспондується із законодавчо закріпленим в ч.1 вказаної статті обов`язком кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На необхідності зазначення заявником у поданій заяві не лише обставин, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, але й доказів, що їх підтверджують з обов`язковим подальшим їх представленням суду, зазначено у положеннях п.3 ч.1 ст.350-4 ЦПК України, яка закріплює загальні вимоги щодо змісту заяви про видачу обмежувального припису. Оцінюючи мотивованість та обґрунтованість поданої заявником заяви про видачу судом обмежувального припису на предмет її доказового підтвердження належними, достовірними, достатніми та допустимими доказами суд виходить з того, що є обгрунтовано доведеним факт вчинення заінтересованою особою [PERSON] відносно заявника систематичного домашнього насильства. Вказані висновки підтверджуються наступним. Згідно долученої заявником до матеріалів заяви копії термінового заборонного припису серії АА №278556 (а.с.34) стосовно кривдника, встановлено, що такий прийнято працівниками поліції відносно [PERSON] за вчинення 19.11.2023 року домашнього насильства психологічного характеру відносно постраждалої [PERSON] . Згідно долученої заявником до матеріалів заяви копії термінового заборонного припису серії АА №428254 (а.с.35) стосовно кривдника, встановлено, що такий прийнято працівниками поліції відносно [PERSON] за вчинення 24.03.2024 року домашнього насильства психологічного характеру відносно постраждалої [PERSON] . Згідно долученої заявником до матеріалів заяви копії термінового заборонного припису серії АА №393056 (а.с.36) стосовно кривдника, встановлено, що такий прийнято працівниками поліції відносно [PERSON] за вчинення 24.03.2024 року домашнього насильства психологічного характеру відносно постраждалого [PERSON] . Згідно долученої заявником до матеріалів заяви копії термінового заборонного припису серії АА №428416 (а.с.37) стосовно кривдника, встановлено, що такий прийнято працівниками поліції відносно [PERSON] за вчинення 21.04.2024 року домашнього насильства психологічного характеру відносно постраждалої [PERSON] . Згідно долученої заявником до матеріалів заяви копії термінового заборонного припису серії АА №428253 (а.с.38) стосовно кривдника, встановлено, що такий прийнято працівниками поліції відносно [PERSON] за вчинення 24.04.2024 року домашнього насильства психологічного характеру відносно постраждалої [PERSON] . Згідно долученої заявником до матеріалів заяви копії термінового заборонного припису серії АА №338063 (а.с.39) стосовно кривдника, встановлено, що такий прийнято працівниками поліції відносно [PERSON] за вчинення 26.01.2025 року домашнього насильства психологічного та фізичного характеру відносно постраждалої [PERSON] . Крім того, постановою Личаківського районного суду м.Львова від 28.05.2024 року у справі №463/3362/24 (провадження №3/463/1159/24) [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП (вчинення 24.03.2024 року домашнього насильства психологічного характеру відносно дружини [PERSON] ) (а.с.42-43). Постановою Личаківського районного суду м.Львова від 26.01.2024 року у справі №463/11099/23 (провадження №3/463/161/24) [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП (вчинення 19.11.2023 року домашнього насильства психологічного характеру відносно дружини [PERSON] ) (а.с.44-45). Постановою Личаківського районного суду м.Львова від 18.06.2024 року у справі №463/4402/24 (провадження №3/463/1406/24) [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП (вчинення 21.04.2024 року домашнього насильства психологічного характеру відносно дружини [PERSON] ) (а.с.46-47). Згідно даних аналітичної довідки щодо емоційного стану дитини [PERSON] від 11 січня 2024 р. вказано «Результати психодіагностики свідчать про наявність симптомокомплексів: вербальна агресія, занижена самооцінка, потреба в підтримці, страх, недовіра, конфліктність, комплекс неповноцінності, депресивні тенденції. Висновок: на час обстеження школяр, [PERSON] має неадекватну поведінку, надмірну агресивність, злість, тривожність, дезадаптацію до навчання в школі. Поведінка дитини може віддзеркалювати проблеми, які переживають вдома. У хлопця є потреба в позитивному, емоційному зв`язку з матір`ю та батьком» (а.с.19-20). У відповідності до висновку, наданого психологом [PERSON] встановлено наступне. Результати психологічного дослідження [PERSON] : «У нас була ситуація, десь рік тому коли ми повернулися в Україну, тато почав битися з [PERSON] і душив [PERSON] , він багато випив та почав душити його, вигнав нас з хати, було холодно і вночі це все було, вдарив мене, я тоді розповів все мамі» « [PERSON] стає дуже напруженим, скутим, коли згадує про минуле, уникав візуального контакту, намагався переключити свою увагу. Це все може бути обумовлено негативними емоціями та переживаннями, які є у [PERSON] щодо спогадів, коли вони почали жити в будинку разом з батьком, яка за невербальними ознаками є стресовою для дитини». Щодо [PERSON] : « Про батька розповідаючи кривиться й зі страхом виражається... Страх також висловлюється у небажанні залишатися з ним вдома «він випиває і може вдарити». При цьому у хлопчика проявляються гострі негативні емоції, почуття страху, розгубленість, тремтять губи та руки (було помітно сильне хвилювання дитини (пальці рук складені у замок, бліде обличчя, затримка дихання, нахили вперед, плечі і голова схилені вперед). Також власна емоційна виразність, що відбивається в викривлені міміки дитини, а саме у словах «він мене душив». При цьому у дитини спостерігалась така пост стресова реакція: вимова стала тихою, затамовував дихання, помітна скутість, напруженість, тривожність, емоції мають негативне забарвлення стосовно спогадів». Щодо [PERSON] : «З усіх відповідей Насті, можна зробити такий висновок, що дівчина має потребу у перебуванні в тісному контакті з матір`ю та братами. Тата вважає не значимою людиною у своєму житті, не проявляє бажання бачити його, існує страх що він може вдарити або зробити щось «він вважає що я погана, нічого не вмію, друга мама, матами мене обзиває, він єдине чого боїться це поліцію, у нього дуже багато злості». Отримані результати та коментарі в ході психодіагностичної роботи з Настею виявили симптомокомплекси тривожності, конфліктності та відчуття неповноцінності сімейної ситуації, що склалася у родині» (а.с.23-30). Зважаючи на вищенаведене, суд вважає доведеним факт, що [PERSON] систематично вчиняє домашнє насильство щодо заявника [PERSON] та дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Зазначене також дає підстави стверджувати про те, що є високим вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, такі ризики є реальними та підтверджуються матеріалами справи, тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту до кривдника необхідно застосувати обмежувальний припис із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.2 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» та про які зазначає сама заявниця у прохальній частині поданої заяви. Встановлюючи строк дії обмежувального припису, суд враховуючи позицію, висловлену у постанові Верховного Суду від 24 жовтня 2019 року у справі № 415/10120/18 (провадження № 61-7849св19), згідно якої такий має бути пропорційним і достатнім та визначається із урахуванням оцінки ризиків, вважає обґрунтованим видачу обмежувального припису відносно кривдника на строк 6 місяців. А тому з врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість та підставність заявлених вимог, а тому вважає, що такі підлягають до задоволення з наведених вище мотивів.

Outcome: approved