Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-20 00:00:00

02 жовтня 2024 року [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду із зазначеною заявою, в якій просили розірвати шлюб, зареєстрований у Крюківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області. Заява обґрунтована тим, що 19 жовтня 2013 року між заявниками зареєстровано шлюб, від якого мають спільну неповнолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є фактичне припинення подружніх відносин та ведення спільного господарства з грудня 2023 року. Заявники досягнули письмової згоди стосовно участі у вихованні та утриманні сина. Будь-які спори стосовно майна або інших питань між ними відсутні. Ухвалою від 09 жовтня 2024 року суд прийняв заяву до розгляду, відкрив провадження та призначив судове засідання. Заявники у судове засідання не з`явилися, звернулися до суду з клопотаннями, в яких заяву про розірвання шлюбу підтримали та просили проводити розгляд справи без їх участі. В силу вимог частини восьмої статті 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви з огляду на таке. Зі змісту частини другої статті 1 Сімейного Кодексу України (далі СК України) вбачається, що побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Частиною другою статті 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною першої статті 51 СК України дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (частина перша статті 55 Сімейного кодексу України). Суд установив, що 19 жовтня 2013 року між заявниками було укладено шлюб, який зареєстрований у Крюківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області, про що складено актовий запис № 539, та підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] (а.\~с. 4). Від шлюбу заявники мають спільну дитину сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 15 грудня 2015 року Автозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області (а.\~с. 5). Відповідно до умов договору подружжя про те, з ким із них проживатиме дитина та участь в забезпеченні умов її життя від 18 вересня 2024 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Прокопом О.\~Е. та зареєстрованого у реєстрі за № 2298, який укладається між батьками у зв`язку з прийняттям ними рішення про спільне звернення до суду із заявою про розірвання шлюбу, батьки домовилися про те, що після розірвання шлюбу між ними, дитина проживатиме спільно з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . При цьому після розірвання шлюбу батько буде проживати окремо. Батько має право за попереднім погодженням з матір`ю і враховуючи побажання дитини, з урахуванням стану здоров`я дитини, зустрічатися з нею на території України (за місцем проживання батька) та без перешкод спілкуватися з дитиною не менше 2-х (двох) разів на тиждень. Батьки зобов`язуються належним чином виконувати взяті на себе зобов`язання, а також своєчасно повідомляти один одного про зміну свого місця проживання, контактних телефонів, та будь-які інші обставини, що мають суттєве значення для своєчасного виконання своїх обов`язків за цим договором. Батьки зобов`язуються не втручатися в особисте життя один одного та не підбурювати дитину (а.\~с. 11). Згідно з частиною третьою статті 56 та частиною другою статті 104 СК України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин; шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до частини третьої статті 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. За правилами частини третьої статті 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Як роз`яснено у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за №\~11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Ураховуючи, що сторони фактично не підтримують шлюбно-сімейних відносин, не мають наміру щодо збереження шлюбу, звернулися до суду зі спільною заявою про розірвання шлюбу, що відповідає їх дійсній волі, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви. Згідно з частиною другою статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною третьою статті 115 СК України визначено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved