Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-22 00:00:00

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області знаходиться вказана цивільна справа. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 08 лютого 2023 року відкрите провадження у цій справі та ухвалою від 01 серпня 2023 року до участі в справі як заінтересована особа залучена [PERSON] . Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09 листопада 2023 року, залишеної без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 26 грудня 2023 року, заява залишена без розгляду. Постановою Верховного Суду від 22 травня 2024 року ухвалу суду першої інстанції та постанову апеляційної інстанції скасовано та справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12 серпня 2024 року ( без винесення окремого процесуального документа із занесенням до протоколу судового засідання) до участі в справі як заінтересовану особу замість [PERSON] залучено [PERSON] . Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 29 серпня 2024 року задоволено заяву [PERSON] про відвід головуючого судді Короля О. П. 30 серпня 2024 року відповідно до повторного автоматизованого розподілу судової справи вказану справу передано на розгляд судді Іщук Т. П. та ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03 вересня 2024 року заява прийнята до розгляду. [PERSON] , виклавши заяву про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю в новій редакції, мотивувала її тим, що з травня 2013 року вона та [PERSON] були пов`язанні спільним побутом, мали спільні доходи та витрати, вели спільне господарство та спільно брали участь в утриманні житла. [PERSON] надавала допомогу [PERSON] по господарству, купівлі ліків та харчуванню, оплати комунальних та інших платежів, прибирала в квартирі, прала та готувала їжу. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина до складу якої входить квартири [ADDRESS] , та належала померлій на підставі договору міни від 06 липня 1993 року та рішень Ленінського районного суду м. Вінниці від 31 липня 2006 року у справі №2-3290-06 та від 27 жовтня 2006 року у справі № 2-о-235-06. Інша частина квартири належить [PERSON] . Заявниця вказує, що на момент смерті [PERSON] вона постійно проживала з нею однією сім`єю останніх вісім років, за цією адресою, так як особа потребувала постійного догляду. Заявниця також несла витрати по її похованню. 02 грудня 2021 року вона звернулась до Другої вінницької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але нотаріус відмовив їй у видачі, так як факт прийняття спадщини відповідно до ст.1264 ЦК України не підтверджено. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після смерті [PERSON] , не має, що підтверджується копією спадкової справи №497/2021. За таких обставин вона звернулась до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю із померлою з метою оформлення права на спадкове майно. Крім того, зазначає, що вона була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] без права проживання, що підтверджується витягом з рішення Вінницької міської ради №1816 від 04 серпня 2016 року. Факт проживання її з померлою на час відкриття спадщини підтверджується письмовими доказами, а саме: актом ТОВ «ЖЕО» №16294 від 27 грудня 2022 року; показаннями свідків [PERSON] та інспектора ТОВ «ЖЕО» Леонтьєвої С. П.; відповідями КНП «ЦПМСД №2 м. Вінниці» №1473/01-2 від 12 жовтня 2023 року та №279-01/02 від 07 червня 2024 року в яких зазначено, що [PERSON] супроводжувала [PERSON] до сімейного лікаря, була присутня під час прийому та обстежень, а також під час візитів лікаря за адресою проживання померлої; декларацією пацієнтки [PERSON] в якій заявниця вказана як довірена особа; договором прокату техніки та інших засобів реабілітації №42 від 24 березня 2021 року, де п. 8 містить мобільний телефон заявниці, а також отриманням заявницею кореспонденції за адресою: [ADDRESS] з різних установ. З урахування викладеного, просила заяву задовольнити. [PERSON] , яка залучена як заінтересована особа, через свого представника надала суду письмові пояснення та зазначила, що заявницею в підтвердження обставин, викладених в заяві, не надано жодного належного та допустимого доказу спільного проживання та ведення спільного господарства. При цьому вказує, що остання намагається вести суд в оману щодо доведення факту спільного проживання із [PERSON] та зазначає, що акт ТОВ «ЖЕО» №16294 від 27 грудня 2022 року та докази поховання [PERSON] не підтверджують факту проживання заявниці із [PERSON] протягом 5 років до моменту смерті останньої. Крім того, вказані в акті номера телефонів сусідів [PERSON] та [PERSON] їм не належать і особи, які відповідали по вказаних номерах телефонів, цих осіб не знають. Також зазначає, що [PERSON] та заявниця не були пов`язанні родинними зв`язками, однак заявниця не вказує чому вони почали проживати разом. Що стосується наданих заявницею декількох квитанцій про сплату комунальних послуг, то зазначає, що ці докази не підтверджують спільну оплату комунальних послуг протягом 5 років до моменту відкриття спадщини. Що стосується зазначення в декларації пацієнтки [PERSON] як довіреної особи [PERSON] , то звертає уваги, що ці відомості не заповняються у разі подання декларації дієздатною особою після досягнення 14-річного віку. Відомості про те, що [PERSON] була недієздатною матеріали справи теж не містять. Документи, що посвідчують повноваження законного представника в декларації не зазначено. Також вказує, що заявниця взагалі не довела факт необхідності супроводження [PERSON] до лікаря, оскільки не було надано медичних документів, які підтверджують, що остання дійсно потребувала постійного стороннього догляду. Також звертає увагу, що договір прокату технічних та інших засобів реабілітації, де в п. 8, як-то вказує заявник, містить номер телефону заявниці, не містить інформації, що цей номер телефону не [PERSON] , а іншої особи. Що стосується отримання кореспонденції [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , то зазначає, що ці листи направлялись за адресою, яка була зазначена в листі, а тому не підтверджують факт її проживання за цією адресою. Крім того, звертає увагу на характер листів з яких слідує, що заявниця постійно просить поліпшити її житлові умови, тобто хоче проживати у іншому місці, а не разом з [PERSON] . При цьому, заявниця також зверталась до адміністрації з приводу надання їй тимчасового житла у будинку-інтернаті. Крім того, звертає увагу, що із відкритої інформації на сайтах судів слідує, що в судах в провадженні перебували справи за участю заявниці та з яких стало відомо, що [PERSON] продала свою власну квартиру в 2010 році з якої її було виселено тільки через 4 роки. При цьому вказує, що оскільки заявниця не має власного житла, була зареєстрована за іншою адресою без права проживання, то це і є підставою для звернення до суду із вказаною заявою. Також зазначає, що незважаючи на те, що [PERSON] було відомо про власника частки квартири за адресою: [ADDRESS] , яка є донькою покійного чоловіка [PERSON] [PERSON] , вона приховала цей факт. [PERSON] надала додатково пояснення та зазначила, що твердження [PERSON] про відсутність доказів вважає оціночними. Щодо приховання факту наявності співвласника квартири, то вказує, що ці обставини її стали відомі лише під час розгляду справи. Також [PERSON] вважає, що доведення того, що [PERSON] потребувала постійного стороннього догляду не входить в предмет доказування. Додатково звертає увагу, що саме її номер телефону вказаний в договорі по прокату технічних та інших засобів реабілітації №42 від 24 березня 2021 року, такий же значиться і в заяві про призначення/перерахунок та виплату пенсії [PERSON] , яка зберігається в матеріалах пенсійної справи. Зазначає, що ні [PERSON] , ні [PERSON] жодних оплат з утримання житла та обов`язкових комунальних послуг не сплачували. Інші заінтересовані особи своїх пояснень не надали. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24 жовтня 2024 року (без винесення окремого процесуального документа із занесенням до протоколу судового засідання) витребувано з ГУНП у Вінницькій області ряд доказів та викликано за клопотанням заявника як свідків: [PERSON] та [PERSON] , та за клопотанням заінтересованої особи: [PERSON] та [PERSON] . Заявник [PERSON] та її представник адвокат Тарнавська В. В. в судовому засіданні заяву підтримали з підстав, зазначених в ній, та просили її задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] та її представник адвокат Федик Ю. Ю. просили в задоволенні заяви відмовити з підстав, викладених в письмових поясненнях. Представник Вінницької міської ради Мельник С. С. в судовому засіданні покладався на думку суду. Державний нотаріус Другої вінницької державної нотаріальної контори Малая Н. С. в судове засідання не з`явилась, однак надала заяву та просила розгляд справи провести у її відсутність, а при вирішенні справи покладається на думку суду. Допитана як свідок [PERSON] , яка проживає в будинку [ADDRESS] , в сусідньому під`їзді, показала, що [PERSON] жила з [PERSON] десь з 2014 року, коли остання захворіла і потребувала допомоги, ходила до неї, допомагала їй, приносила продукти. Зазначала, що [PERSON] давала кошти для придбання продуктів, розрахунку за квартиру, свідок інколи сама їй теж допомагала. Як вони харчувалися їй не відомо. Допитана як свідок [PERSON] , яка працює фахівцем ТОВ «ЖЕО», показала, що вона складала акт щодо проживання [PERSON] , за заявою останньої, підходила до сусідів разом з [PERSON] , хто відкривав двері, ті і зазначені в акті, осіб встановлювала за паспортом. Вислухавши учасників справи, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Судом установлено, що заявниця [PERSON] , [INFO] , є громадянкою України, є особою з інвалідністю ІІ групи (загальне захворювання) та отримує пенсію по інвалідності, що підтверджується паспортом громадянина України від 27 липня 2022 року, копією витягу із акта огляду у МСЕК серії ВІН № 006085 від 10 липня 2009 року та копією пенсійного посвідчення № [NUMBER] серії [NUMBER] (а.с.53, 56-57, т. 2). Рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради №1816 від 04 серпня 2016 року [PERSON] та його матері - [PERSON] надано дозвіл на реєстрацію в гуртожитку, який належить до комунальної власності [ADDRESS] без зазначення номера кімнати та без права проживання в цьому гуртожитку (а.с.55, т. 2). З копії довідки Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради №48387 від 14 жовтня 2022 року слідує, що [PERSON] з 10 серпня 2016 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.54, т. 2). Як слідує з матеріалів справи [PERSON] була власником квартири [ADDRESS] , яка була відчужена в 2010 році. Заявник протягом 2013-2014 років оспорювала як договір купівлі-продажу, так виселення з квартири [ADDRESS] , однак в задоволенні її позову відмовлено, а її апеляційна скарга на рішення суду про виселення залишена без задоволення, як і інші заяви (а.с.14-41, т. 2). 21 травня 2013 року в межах виконавчого провадження про виселення [PERSON] державним виконавцем проведено опис та арешт майна в квартирі [ADDRESS] . В той же час ця ж адреса [PERSON] зазначалася в різного роду переписці з нею в 2013-2015 роках (листи Вінницького міського відділу поліції УМВС України у Вінницькій області від 05 липня 2013 року, від 13 травня 2014 року, від 30 липня 2014 року та від 30 березня 2015 року, Прокуратури м. Вінниці від 20 червня 2013 року, УМВС України у Вінницькій області від 16 липня 2013 року та від 30 квітня 2015 року, Вінницького міського суду Вінницької області від 21 травня 2013 року, від 24 березня 2014 року та від 25 липня 2013 року, Департаменту соціальної політики Вінницької державної адміністрації від 19 серпня 2014 року, УМВС України у Вінницькій області від 05 вересня 2013 року та від 25 листопада 2013 року, Міністерства юстиції України від 01 липня 2013 року, Вінницького окружного адміністративного суду від 26 липня 2013 року, Апарату Верховної ради України від 23 квітня 2015 року, Ленінського ВДВС Головного управління юстиції у Вінницькій області від 11 червня 2014 року, а також в заяві [PERSON] до в.о. начальника Ленінського Бабійчука О. Л. від 20 червня 2014 року, а.с.147-149, 156, 161, 182-184, 187, 197-198, 201, 203-204, 206-207, т. 2). Ряд листів в період 2013-2015 року містять адресу [PERSON] : [ADDRESS] (листи Вінницької обласної ради від 09 квітня 2014 року, Департаменту соціальної політики Вінницької обласної державної адміністрації від 15 квітня 2014 року, Прокуратури Вінницької області від 18 травня 2015 року, виконавчого комітету Вінницької міської ради від 10 жовтня 2014 року, від 04 грудня 2014 року, від 28 січня 2015 року, від 24 лютого 2015 року, від 12 травня 2015 року, від 24 лютого 2015 року, Вінницького міського відділу поліції УМВС України у Вінницькій області від 04 червня 2014 року, від 30 липня 2014 року, від 28 серпня 2014 року та від 09 квітня 2015 року, Управління державної міграційної служби України у Вінницькій області від 25 березня 2014 року, Вінницької обласної державної адміністрації від 14 серпня 2015 року, а також лист від Вінницької обласної державної адміністрації від 14 січня 2015 року, а.с. 89-95, 162, 179, 180, 186, 198-200, 202, 205, 209 т. 2). З листа Слідчого управління ГУНП у Вінницькій області №8006/200-16 від 20 квітня 2016 року слідує, що [PERSON] та [PERSON] тимчасово проживають за адресою: [ADDRESS] , а тому всі відповіді по кримінальному провадженні будуть надсилатись на вищевказану адресу (а.с.193, т. 2) та на цю адресу скеровувалися листи Слідчого управління ГУНП у Вінницькій області від 06 квітня 2017 року та від 27 липня 2017 року, які були адресовані [PERSON] (а.с.181, 195, 196, т. 2). В листах Прокуратури Вінницької області від 13 липня 2017 року та від 22 березня 2017 року, які були адресовані [PERSON] , зазначена її адреса: [ADDRESS] (а.с.192, 194, 211, т. 2). В заяві про призначення/перерахунок пенсії адресованій Управлінню ПФУ в м. Вінниці від 30 травня 2017 року [PERSON] зазначає своє місце проживання: [ADDRESS] (а.с.114, т. 2). За адресою: [ADDRESS] проживала та була зареєстрована [PERSON] (довідки ТОВ «ЖЕО» №4291 від 14 червня 2019 року та №549 від 31 січня 2018 року, а.с.222, 223,т.2). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 03 серпня 2021 року та лікарським свідоцтвом про смерть №366 від 01 серпня 2021 року (а.с.58, 59, т. 2). Як слідує з свідоцтва про поховання від 01 серпня 2021 року, довідки КП «Комбінат комунальних підприємств» від 01 серпня 2021 року та рахунку-замовлення №1987 від 01 серпня 2021 року поховання [PERSON] здійснювала [PERSON] за власні кошти (а.с. 60-62, т. 2). [PERSON] в період з 08 серпня 2015 року по 03 серпня 2021 року перебувала на обслуговуванні в КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2 м. Вінниця». За цей період [PERSON] під час візиту до сімейного лікаря супроводжувала [PERSON] . Також остання зверталась на амбулаторний прийом з метою отримання направлень на інструментальні та лабораторні обстеження та до лікарів-спеціалістів для [PERSON] . Під час візиту додому [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , вдома була присутня [PERSON] . Кількість спільних візитів та оглядів [PERSON] на дому в 2017-2021 роках в присутності [PERSON] складає 27 разів, кількість звернень [PERSON] на амбулаторний прийом в цей період складає 20 разів (копії листів КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2 м. Вінниця» №1473/01-2 від 12 жовтня 2023 року та №279/01-02 від 07 червня 2024 року, а.с.63-64, т. 2). В декларації [PERSON] про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу №0000-ЕАМ7-МА9М83 від 13 липня 2018 року, вказана довірена особа [PERSON] (а.с.83, т.2). 24 березня 2021 року між Територіальним центром соціального обслуговування (надання соціальних послуг міста Вінниці) та [PERSON] був укладений договір прокату технічних та інших засобів реабілітації. В договорі міститься номер телефону [NUMBER] , який також зазначений [PERSON] при її зверненні до суду (а.с.85, т. 2). В матеріалах справи наявна декілька квитанцій за грудень 2019 року про сплату комунальних платежів по квартирі [ADDRESS] , в яких платником вказана [PERSON] (а.с.88, т. 2). За життя [PERSON] належала частки квартири [ADDRESS] , загальною площею 33 кв.м (копія договору міни, посвідченого державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори 06 липня 1993 року за реєстровим №3-2697, рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 31 липня 2006 року в справі №2-3290/06 (а.с.44-45, т. 1). Право на частку після смерті [PERSON] вона не оформила. Співвласником цієї квартири в розмірі частки була [PERSON] , яка успадкувала її після смерті свого батька [PERSON] . Надалі вона подарувала цю частку своїй доньці [PERSON] (договір дарування від 17 листопада 2023 року, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Остапенко Ю. В., а.с.247-249, т.1). Верховний Суд у постанові від 22 травня 2024 року в межах розгляду цієї справи зазначив, що [PERSON] не є спадкоємцем майна [PERSON] , а є співвласником квартири за адресою: [ADDRESS] , а тому з нею не може бути спору про право на спадщину. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне померлій майно. Із заявою про прийняття спадщини звернулась [PERSON] . Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом не встановлено. [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що факт проживання однією сім`єю зі спадкодавцем відповідно до ст. 1264 ЦК України не підтверджено (лист державного нотаріуса Другої вінницької державної нотаріальної контори Малої Н. С. від 04 січня 2022 року № 05/01-16, а.с.71, т. 2). З акту №16294 від 27 грудня 2022 року, складеного працівниками ТОВ «ЖЕО», слідує, що [PERSON] на день смерті проживала з [PERSON] . Свідчення про ведення спільного господарства підтверджують особи (сусіди), які проживають в буд. [ADDRESS] : [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.19, т.1, а.с.82, т. 2). Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з статей 1217, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Відповідно частини 2статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року по справі №5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності Сімейним кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки. При встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство - це сукупність осіб, які спільно проживають в одному жилому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Про проживання однією сім`єю можуть свідчити, у сукупності, наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інші обставини, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Зазначене узгоджується з висновками, викладеними Верховним Судом у постановах від 21 березня 2019 року у справі № 461/4689/15-ц, від 10 жовтня 2019 року у справі № 520/8495/17, від 17 жовтня 2019 року у справі № 712/1294/17, від 31 березня 2022 року у справі № 461/4532/20, від 12 січня 2023 року у справі № 754/6012/21, від 20 лютого 2023 року у справі № 520/11160/18, від 08 серпня 2023 року у справі № 752/13615/20-ц. Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги також можуть братися показання свідків про спільне проживання та ведення спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання), фото/відео матеріали, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі. Вказане узгоджується із висновками Верховного Суду у постановах від 12 грудня 2019 року у справі № 466/3769/16, від 27 лютого 2019 року у справі № 522/25049/16-ц, від 11 грудня 2019 року в справі № 712/14547/16-ц, від 24 січня 2020 року у справі № 490/10757/16-ц, від 08 грудня 2021 року у справі № 531/295/19. Звертаючись до\~суду із\~заявою про\~встановлення факту\~проживання однією\~сім`єю,\~ [PERSON] \~посилається на\~надані нею\~докази. Однак, аналізуючи подані до суду докази, суд дійшов висновку, що доказів, які б у своїй сукупності доводили факт спільного проживання заявника [PERSON] однією сім`єю з [PERSON] понад як 5 років матеріали справи не містять. Більш того, в матеріалах справи відсутні будь-які письмові докази, які б давали суду правові підстави для висновку, що заявник та [PERSON] за життя були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки та вели спільне господарство. Так заявник\~посилається на документи офіційної та ділової переписки в яких зазначено адресу місця проживання [PERSON] . Однак слід звернути увагу, що переписка, яка надана позивачем за період з 2013 року по 2017 років, здійснювалась за чотирма різними адресами: як за адресою її власного помешкання ( [ADDRESS] , так і за адресами: [ADDRESS] , [ADDRESS] ( в 2016 році) та [ADDRESS] (в 2017 році) Вказані обставини свідчать про те, що [PERSON] після продажу своєї квартири та виселення з неї не мала постійного місця проживання та в цей час (з 2013 року по 2017 рік) могла проживати за декількома різними адресами, а тому офіційна та ділова переписка в цей період не можуть свідчити про те, що [PERSON] дійсно в період з 2013 року по день смерті [PERSON] постійно проживала за адресою: [ADDRESS] . При цьому суд звертає увагу, що для встановлення заявленого факту слід встановити не тільки факт проживання, а саме факт постійного проживання однією сім`єю із спадкодавцем та факт такого проживання однією сім`єю щонайменше п`ять років, в даному випадку з 31 липня 2016 року по 31 липня 2021 року Заявник посилається на акт ТОВ «ЖЕО» №16294 від 27 грудня 2022 року про проживання [PERSON] на день смерті з [PERSON] , однак факт проживання на день смерті не підтверджує факту постійного проживання заявника з померлою протягом 5 років до моменту смерті останньої однією сім`єю. Не підтверджує цієї обставини і свідок [PERSON] , яка хоча і зазначала про проживання заявника з [PERSON] , в той же час вказувала, що заявник «приходила і приносила продукти [PERSON] , остання також давала кошти на їх купівлю, купівлю ліків, оплату комунальних послуг». Такий характер повідомлень свідка в свою чергу не підтверджує ведення ними спільного господарства та наявність спільного бюджету. При цьому суд звертає увагу, що покази свідків не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту проживання однією сім`єю, на що неодноразово звертав увагу Верховний Суд, зокрема в постанові від 14 лютого 2018 року в справі №129/2115/15-ц. Щодо поховання [PERSON] та здійснення витрат у зв`язку з цим, то слід зазначити, що ці обставини мали місце після смерті та надані докази також не підтверджують факт проживання [PERSON] однією сім`єю зі спадкодавцем протягом 5 років до моменту смерті, ведення спільного господарства та наявності взаємних прав та обов`язків з померлою. Не підтверджує цю обставину і разовий платіж про сплату житлово- комунальних послуг. Сплата заявником може і має місце в даному випадку, що не виключає не можливість проведення такої оплати власником квартири хоча б в силу свого віку, однак вказані докази не є безсумнівними та не підтверджують заявленого факту. При цьому, слід відмітити, що квитанції про сплату комунальних послуг надані лише разово, а не за п`ять років до смерті спадкодавця і не свідчать про сплату їх як за дві особи, які користувалися цими послугами за цим місцем проживання. Суд звертає, що заявник [PERSON] надавала певну допомогу [PERSON] в 2017-2021 роках під час візиту останньої до сімейного лікаря, отримання медичної допомоги на дому, про що свідчать повідомлення КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2 м. Вінниця» ДОЗ ВМР №1473/01-2 від 12 жовтня 2023 року та №279/01-02 від 07 червня 2024 року та копія декларації про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу №0000-ЕАМ7-МА9М, однак надання такої допомоги, добрі відносини між [PERSON] та [PERSON] є ознаками добросусідських або дружніх відносин, а не проживання саме як однією сім`єю протягом п`яти років. До того ж суд звертає увагу і на заяву самої [PERSON] , в якій остання зазначає, що вона надавала допомогу [PERSON] по господарству, купівлі ліків та харчування, оплати комунальних платежів та інших платежів, прибирала в квартирі, прала, готувала їжу» (а.с.50, т.2). При цьому суд відмічає, що з огляду на заяву [PERSON] про тривалі відносини матеріали справи не містять доказів, що [PERSON] за життя, зокрема, з початку опікування нею заявником виявила бажання здійснити реєстрацію місця проживання [PERSON] в своїй квартирі та зверталася до органу реєстрації з відповідними документами. До того ж суд зауважує, що [PERSON] , 1940 року народження, з огляду на похилий вік, яка померла у віці 81 рік, була вправі скласти заповіт на користь заявника або укласти з нею договір довічного утримання, однак не скористалася таким своїм правом. Отже, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви [PERSON] , оскільки останньою не надано належних, достатніх і достовірних доказів на підтвердження факту її спільного проживання із спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed