Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-20 00:00:00

У жовтні 2022 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшов [PERSON] , та [PERSON] до ТОВ «Страхова компанія «Гардіан» про стягнення на корить: [PERSON] 12 000 грн 00 коп. страхового відшкодування моральної шкоди, належної сину загиблої та 180 000 грн 00 коп. мінімального загального розміру відшкодування пов`язаного з втратою годувальника; [PERSON] 12 000 грн 00 коп. страхового відшкодування моральної шкоди, належної дочці загиблої та 180 000 грн 00 коп. мінімального загального розміру відшкодування пов`язаного з втратою годувальника. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 жовтня 2022 року визначено головуючого у справі суддю Шолох Л.М. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 жовтня 2022 року справу прийнято до свого провадження суддею Шолох Л.М. та призначено її до розгляду у порядку загального позовного провадження. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 жовтня 2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. У судове засідання з`явився представник відповідача Поліщук О.Г. в режимі відеоконференції. Від предстанила позивачів надійшла заява про розгляд справи без її та позивачів участі. У судовому засіданні представник відповідача позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні. В обґрунтування своїх заперечень вказувала на передчасність подачі такого позову, оскільки кримінальні провадження стосовно [PERSON] та [PERSON] за частиною другою статті 286 КК України не завершені розглядом. Також просила, що у разі якщо суд дійде висновку про необхідність задоволення позовних вимог, взяти до уваги приписи частини 36.3 статті 36 Закону України «Про цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та взяти до уваги, що завдана шкода має бути поділена між двома вказаними особами. Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено таке. 21 жовтня 2020 року близько 09 год. 00 хв. на 222+220 км автодороги Н-24 «Благовіщинське-Миколаїв» за участі транспортного засобу «RENAULT PREMIUM» днз [NUMBER] з напівпричепом «KRONE SDF 24» під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «СHVROLET LACETTI» днз. [NUMBER] під керування [PERSON] (батько позивачів) внаслідок якої загинула [PERSON] (мати позивачів, свідоцтво про смерть серії [NUMBER] ). Стосовно [PERSON] та [PERSON] порушено кримінальні провадження за частиною другою статті 286 КК України, які перебувають на розгляді у суді та не закінчені розглядом. Відповідно до наявної у матеріалах справи довідки склад сім`ї [PERSON] , станом на момент смерті [PERSON] до кола осіб першого ступеня споріднення до загиблої входили, (м. Миколаїв, вул Одеська, 63) є: батько [PERSON] ; мати [PERSON] ; чоловік [PERSON] ; дитина [PERSON] (а.с. 18). Як зазначає позивач особами, які мають право отримати відшкодування моральної шкоди у зв`язку із смертю [PERSON] є: син [PERSON] ; донька [PERSON] ; чоловік [PERSON] ; батько [PERSON] ; мати [PERSON] . Наявність родинних зв`язків підтверджується наявними у справі свідоцтвами про народження, про шлюб. Відповідно до наявної у матеріалах справи розписки [PERSON] отримала від [PERSON] 20 000 грн 00 коп., які витратила на часткове покриття витрат на лікування своєї матері. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент ДТП була застрахована в ТОВ «СК «Гардіан», поліс АО № 00172409, ліміт за шкоду життю та здоров`ю 260 000 грн 00 коп., ліміт за шкоду майну 130 000 грн 00 коп. Позивачами 19 серпня 2021 року на адресу ТОВ «СЕ «Гардіан» направлено повідомлення про дорожньо-транспортну. Також позивачами цього ж дня подано заяви про здійснення страхових виплат моральної шкоди по 12 000 грн 00 коп., витрати по втраті годувальника в сумі 180 000 грн 00 коп. та 58 955 грн 00 коп. відшкодування витрат на спорудження надгробного пам`ятника. Зважаючи на те, що вказані суми відповідачем виплачені не були позивачі звернулися до суду із цим позовом. Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно із частиною третьої статті 1193 ЦК України вина потерпілого не враховується у разі відшкодування додаткових витрат, передбачених частиною першою статті 1195 цього Кодексу, у разі відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника та у разі відшкодування витрат на поховання. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (частина перша статті 23 ЦК України) Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (частина друга статті 23 ЦК України). За змістом частин першої, другої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). У випадках завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки іншим особам (які не є власниками (володільцями) джерел підвищеної небезпеки, від взаємодії яких завдана шкода, наприклад пасажир транспортного засобу) застосовується положення частини другої статті 1188 ЦК України, згідно з яким, якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їх вини. За змістом цієї норми обов`язок з відшкодування шкоди покладається на власників (володільців) джерел підвищеної небезпеки, незалежно від вини обох водіїв або одного з них, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України). Отже, у відносинах між володільцем джерела підвищеної небезпеки та третіми особами, яким такий володілець завдав шкоди, діє принцип відповідальності володільця незалежно від його вини. Частиною першою статті 1190 ЦК України передбачено, що особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. В разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо (частина перша статті 543 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: 1) життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). Відповідно до пункту 9 частини першої статті 7 Закону України «Про страхування» страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов`язковим. Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Відповідно до статті 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом пункту 22.1 статті 22, статті 23 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Отже, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом порядку. Статтею 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає таке. Страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду. За змістом пункту 36.3 статті 36 Закону у разі, якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб. При цьому Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 червня 2022 року у справі № 477/874/19 (провадження № 14-24цс21) зазначено, що у разі, якщо потерпілий від взаємодії джерел підвищеної небезпеки, що стала наслідком неправомірних дій або бездіяльності власників (володільців), наприклад, транспортних засобів, заявить вимогу про відшкодування неподільної шкоди (як-от шкоди, завданої здоров`ю, моральної шкоди) одним із таких власників (володільців), і той відшкодує цю шкоду у повному обсязі, він отримає право зворотної вимоги до інших власників (володільців) у відповідній частці. За змістом припису пункту 36.3 статті 36 Закону № 1961-IV частки відповідальних за завдання неподільної шкоди страхувальників (їхніх страховиків або Моторного (транспортного) страхового бюро України) є рівними». Такі ж висновки застосовані Верховним Судом і під час касаційного перегляду справи №191/1119/22 (постанова від 22 лютого 2023 року). З огляду на наведене суд відхиляє доводи відповідача, що завдана шкода має бути поділена між особами, які були учасниками ДТП 20 жовтня 2020 року. Доводи про передчасність подачі цього позову також суд вважає необґрунтованими, оскільки шкода завдана внаслідок смерті потерпілого відшкодовується незалежно він вини особи. Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню. З матеріалів справи слідує, що позивач [PERSON] є сином потерпілої [PERSON] , яка померла внаслідок ДТП. На момент її смерті позивачу не досяг 18-ти річного віку, отже перебував на її утриманні. Відтак він має право отримати страхове відшкодування у зв`язку із втратою годувальника. Суд погоджується із визначеною позивачем сумою такого відшкодування у розмірі 180 000 грн 00 коп. Відповідно до наявних у справі товарних чеків позивач [PERSON] понесла витрати з виготовлення та спорудження надгробного пам`ятника у сумі 58 955 грн 00 коп. (оплата вартості бетону, плити, огорожі тощо, та робіт з облаштування). Отже ця сума підлягає стягнення з відповідача на користь позивача [PERSON] . Також суд вважає обґрунтованими позовні вимоги про стягнення на користь позивачів моральної шкоди. При цьому суми які підлягають виплаті на користь позивачів слід визначити виходячи із страхового ліміту в розмірі 260 000 грн., а саме на користь [PERSON] слід стягнути 12 000 грн 00 коп. та 180 000 грн 00 коп. На користь [PERSON] слід стягнути 58 955 грн 00 коп. та 9 045 грн 00 коп. моральної шкоди (сума зменшена у зв`язку із перевищення страхового ліміту на 2 955 грн 00 коп.). Відповідно до приписів статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути сум судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 2 600 грн 00 коп.

Outcome: partial