Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-16 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася в суд із вказаною заявою , де заінтересована особа: [PERSON] , про продовження строку дії обмежувального припису. В обґрунтування заяви посилається на те, що 11.11.2024 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області було прийнято рішення у справі № 308/17469/24 про видачу обмежувального припису стосовно [PERSON] , [INFO] , строком на 2 (два) місяці, яким тимчасово обмежено його права та покладено на нього такі обов`язки: заборонено перебувати в місці проживання (перебування) [PERSON] , [INFO] та її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] ; заборонено [PERSON] наближатися на відстань ближче 50 метрів до місця проживання (перебування), інших місць частого відвідування [PERSON] , [INFO] та її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] ; заборонено [PERSON] особисто або через третіх осіб розшукувати [PERSON] та її малолітнього сина [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому [PERSON] , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборонено [PERSON] вести листування, телефонні переговори з [PERSON] , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Однак, як стверджує заявниця, [PERSON] неодноразово порушував вказаний обмежувальний припис, у зв`язку з чим, [PERSON] по даному факту було подано заяву до Ужгородського РУП про вчинення кримінального правопорушення щодо неї та її малолітнього сина. Заявниця вказує на те, що 02.12.2024 року Ужгородським РУП ГУНП в Закарпатській області внесені відповідно відомості до ЄРДР за ст.390-1 КК України (умисне невиконання обмежувального припису особою, щодо якої такі заходи застосовані судом) у кримінальному провадженні № 12024078030001164 та розпочато досудове розслідування. Також [PERSON] зазначає про те, що 25.11.2024 року отримала Протокол психологічного обстеження своєї малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , який було проведено для визначення психоемоційного стану дитини «Центром психологічної діагностики та реабілітації «ІНСАЙТ», який є незадовільним. Вважає, що враховуючи наявність справ на розгляді в судах: № 308/17870/24 щодо притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП, яка призначена до розгляду на 19.02.2025р., справа № 308/18725/24 про стягнення аліментів, справа № 308/20524/24 про поділ майна, існує високий рівень вірогідності продовження вчинення [PERSON] насильства щодо неї та її дитини та повторного вчинення домашнього насильства щодо заявниці, а також її рідних, дитини . Зазначає у заяві, що такі ризики є реальними, так як [PERSON] порушено тимчасові обмеження обмежувального припису, виданого за рішенням суду від 11.11.2024 року. Таким чином, заявниця просить суд продовжити строком на 6 (шість) місяців дію обмежувального припису, виданого за рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.11.2024 року у справі №308/17469/24 щодо [PERSON] , який фактично проживає за адресою: [ADDRESS] ; повідомити уповноважений підрозділ Ужгородського районного управління поліції Головного управління національної поліції у Закарпатській області (вул. Карпатської України, 10а, м. Ужгород, Закарпатська область), для взяття [PERSON] , на профілактичний облік, а також Ужгородську міську раду (м. Ужгород, пл. Поштова, 3). У судовому засіданні заявниця [PERSON] та її представник адвокат Холмогорова Л.В. підтримали вимоги заяви, просили задовольнити такі з підстав та мотивів викладених в ній та продовжити строк дії обмежувального припису щодо [PERSON] . У судовому засіданні представник заінтересованої особи [PERSON] адвокат Леміш М.О. заперечив проти задоволення заяви про продовження дії обмежувального припису, оскільки вважє , що підстав для продовження такого немає, оскільки саме заявниця [PERSON] вчиняє дії, які нібито свідчать про порушення [PERSON] покладених на нього обов`язків, зокрема саме заявниця постійно переслідує [PERSON] , провокує на спілкування, знімає на відео пристрій з метою показати його з негативної сторони, що наче саме він порушує умови обмежувального припису. [PERSON] просив відмовити у задоволенні заяви та зазначив, що долучений до матеріалів справи протокол допиту свідка [PERSON] від 09.01.2025 року є неналежним , оскільки такий здобутий та поданий до суду неналежним шляхом. Заінтересована особа, [PERSON] , у судовому засіданні підтримав пояснення свого захисника, також просив відмовити у задоволенні заяви у повному обсязі. \~ \~ \~ \~ Заслухавши пояснення учасників судового засідання,\~дослідивши матеріали справи, оцінивши належним чином докази, які мають значення для правильного вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що заява підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Закон України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" від 07.12.2017 року № 2229-VIII є основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні відносини. Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 ч. 1 ст. 1\~цього Закону, домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 цього Закону, до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника, який відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1 цього ж Закону полягає у встановленні в судовому порядку заходів тимчасового обмеження прав чи покладання обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямованих на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з ч. 2\~ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»,\~обмежувальним приписом може бути визначено один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (ч. 3\~ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Відповідно до ч. ч. 1, 2\~ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених\~Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~на строк від одного до шести місяців. Згідно з ст. 350-7 ЦПК України, за заявою осіб, визначених статтею 350-2 ЦПК України, обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого рішенням суду, згідно з частиною другою статті 350-6 ЦПК України. З матеріалів справи вбачається, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.11.2024 у справі № 308/17469/24, заяву [PERSON] про видачу обмежувального припису задоволено частково, ухвалено Видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , [INFO] , строком на 2 (два) місяці, яким тимчасово обмежити його права та покласти на нього такі обов`язки: - заборонити [PERSON] перебувати в місці проживання (перебування) [PERSON] , [INFO] , та її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] ; - заборонити [PERSON] наближатися на відстань ближче 50 метрів до місця проживання (перебування), інших місць частого відвідування [PERSON] , [INFO] , та її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] ; - заборонити [PERSON] особисто або через третіх осіб розшукувати [PERSON] , [INFO] , та її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому [PERSON] , переслідувати її та вбудь-який спосіб спілкуватися з нею; - заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори з [PERSON] , [INFO] , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Не зважаючи на те, що відносно [PERSON] був виданий обмежувальний припис, є обґрунтовані докази, що свідчать про порушення умов такого. Зокрема , до матеріалів справи заявницею [PERSON] долучено витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 12024078030001164, відомості про яке внесені 02.12.2024 року за заявою [PERSON] , в ході якого досліджуються обставини щодо порушення [PERSON] обмежувального припису винесеного Ужгородським міськрайонним судом № 308/17469/24. Також до матеріалів справи долучено письмові пояснення свідка [PERSON] , [INFO] , надані 09.01.2025 року дізнавачу СД Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській оболастілейтенанту поліції Салтикову С.С. в рамках кримінального провадження № 12024078030001164 від 02.12.2024 року. Зокрема, свідок [PERSON] вказала , як 06.12.2024 року близько обіду, вона разом із подругою [PERSON] підїхали на її автомобілі до будинку, за місцем проживання свідка та коли вийшл з автомобіля , вони побачили, що до шлагбаума під`їхав чоловік [PERSON] на автомобілі, та в подальшому , останній почав висловлюватися нецензурною лайкою в бік [PERSON] , і після чого свідок з [PERSON] зайшли до під`їзду, щоб уникнути спілкування з [PERSON] . З долучених письмових пояснень свідка [PERSON] вбачається , що в подальшому 16.12.2024 року приблизно о 19 год. 00 хв., свідок разом з [PERSON] під`їхали до набережної навпроти Закарпатського обласного державного українського музично-драматичного театру у м.Ужгороді, де перебували та спілкувались в автомобілі певний час. В подальшому помітили, як недалеко від їх авто припаркувався автомобіль з якого в подальшому вийшов [PERSON] і підійшов до їх автомобіля та після чого , почав конфліктувати з [PERSON] , погрожувати останній, висловлюватись нецензурними словами і на прохання залишити їх, проігнорував та у свою чергу почав погрожувати [PERSON] та свідку. З долученого [PERSON] та дослідженого в судовому засіданні відеозапису на диску, який міститься на трьох відеофайлах VID-20250112-WA0001, VID-20250112-WA0002, VID-20250112-WA0003, судом встановлено, що такі відеозаписи підтверджують пояснення свідка [PERSON] від 09.01.2025 року та містять відеозаписи розмов з погрозами зі сторони [PERSON] на адресу заявниці [PERSON] у разі, якщо остання де-небудь опублікує дане відео. Зокрема, [PERSON] в судовому засіданні не заперечував та підтвердив, що на відео саме він розмовляє з [PERSON] , однак, свій такий збуджений емоційний стан та негативну поведінку з його боку вважає , що було спровоковано саме заявницею. Також у судовому засіданні було досліджено Протокол психологічного обстеження спільної дитини сторін - [PERSON] , [INFO] , який було проведено для визначення психоемоційного стану дитини «Центром психологічної діагностики та реабілітації «ІНСАЙТ». За даними протоколу слідує, що дитина прагне відстояти власну позицію обмеженням контактів (пов`язаних з батьком) пасивною протидією. Відхід від звичного кола контактів. Незадоволені провідні потреби - в затишку, безпеці та теплих відносинах. Потреба уникнення зайвих зусиль. Необхідний спокій та захищеність. Психоемоційний стан дитини нестабільний , через травмуючі життєві події. Спостерігається неврозоподібна симптоматика. Проблеми міжособистісних відносин, сензитивність, висока тривожність та невротичність поведінкових реакцій, недовірливість - це наслідок перенесених дитиною психотравмуючих подій. Дитина має потребу в підтримці та схваленні, спокійній обстановці, що дозволила б розширити сферу контактів та сподіватися на майбутнє, що додало б життєрадісності дитині. За наведених вище обставин, суд , заслухавши пояснення заявниці [PERSON] , її представника адвоката Холмогорової Л.В., [PERSON] , його представника [PERSON] , дослідивши маеріали справи, надані сторонами суду докази, суд прийшов до переконання про наявність достатніх підстав для продовження дії обмежувального припису стосовно [PERSON] , [INFO] . Щодо заперечень [PERSON] та його представника адвоката Леміша М.О. та доводів, що саме заявницею [PERSON] вчиняються дії щодо переслідування [PERSON] , вчинення провокаційних дій, які складають враження, що наче саме дії [PERSON] зумовлюють порушення обмежувального припису, не знайшли свого підтвердження та до матеріалів справи [PERSON] , його представником [PERSON] не долученого жодного належного та допустимого доказу на спростування поданих заявницею [PERSON] доказів. Натомість, із долучених до матеріалів справи доказів слідує, що саме [PERSON] вчиняв дії , які порушували покладені на нього обов`язки визначені обмежувальним приписом від 11.11.2024 року виданим Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області у справі № 308/17469/24 . Зокрема , з досліджених у судовому засіданні відеозаписів встановлено, та не заперечувалось сторонами , що саме [PERSON] 16.12.2024 року приблизно о 19 год. 00 хв., за адресою в м.Ужгород, навпроти Закарпатського обласного державного українського музично-драматичного театру, підійшов до автомобіля в якому знаходилася заявниця, та саме [PERSON] розпочав розмову, в ході якої вчиняв моральний тиск на заявницю та погрожував останній фізчною розправою. Щодо доводів висловлених представником [PERSON] -адвокатом Леміш М.О. про визнання недопустимим доказу - протоколу допиту свідка [PERSON] від 09.01.2025 року, то , суд критично оцінює такі доводи сторони заінтересованої особи, і вважає такий доказ належним та допустимим, оскільки, такі пояснення свідка надані дізнавачеві СД Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській оболастілейтенанту поліції [PERSON] в рамках кримінального провадження № 12024078030001164 від 02.12.2024 року, яке здійснюється саме щодо встановлення обставин порушення [PERSON] умов обмежувального припису, а такий свідок була попереджена про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 384, 385 КК України. А отже, підстав ставити надані пояснення свідка [PERSON] під сумнів у суду відсутні . При визначенні строку продовження обмежувального припису, суд також враховує обставини, які стали підставою для видачі обмежувального припису 11.11.2024 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області згідно рішення у справі № 308/17469/24 відносно [PERSON] , кількість та вагомість встановлених та доведених ризиків, вірогідність їх продовження, особу кривдника [PERSON] , який як встановлено у судовому засіданні не переусвідомив свою поведінку та не став на шлях виправлення, та вважає, що строк у чотири місяці буде цілком достатнім для виправлення кривдника [PERSON] .. Судові витрати, пов`язані з розглядом даної справи, відповідно до ч. 3\~ст. 350-5 ЦПК України,\~відносяться на рахунок держави.

Outcome: partial