Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-22 00:00:00

Позивач через свого представника Незамай А.Д. звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитним договором № 539150880 від 12.03.2021 року в розмірі 29335,25 грн. В обґрунтування заявленого позову зазначає, що 12.03.2021 року між ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 539150880, який було підписано позичальницею електронним підписом шляхом використання одноразового ідентифікатора та надіслано на номер мобільного телефону. Згідно з п. 4.1 Кредитного договору невід`ємною частиною цього Договору є Правила, що розміщені на сайті Товариства, та Паспорт споживчого кредиту, наданий позичальнику до укладення договору. Обчислення строку кредитування та порядок нарахування відсотків за кредитом сторони обумовили в п. 4.2, п. 4.3 Кредитного договору. 28.11.2018 року між ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" та ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" укладено договір факторингу № 28/1118-01, у відповідності до умов якого ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" передає (відступає) ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" приймає належні ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників № 134 від 18.05.2021 року. 20.10.2022 року між ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" укладено договір факторингу № 20102022, у відповідності до умов якого ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" передає (відступає) ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" приймає належні ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах прав вимог. Згідно з п. 2.1 Договору факторингу Клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. У п. 4.1 сторони погодили, що право вимоги переходить від Клієнта до Фактора наступного календарного дня після підписання сторонами відповідного Реєстру прав вимог за формою, встановленою у Додатку до цього Договору. Відповідно до Реєстру прав вимоги № 1 від 21.10.2022 року до Договору факторингу № 20102022 ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 29335,25 грн., з яких: -8250,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; -21085,25 грн. сума заборгованості за відсотками. Вказані боргові зобов`язання відповідачки за укладеним договором не виконані і станом на день звернення до суду загальна заборгованість відповідачки перед ТОВ "ФК "ЄАПБ" за кредитним договором № 539150880 від 12.03.2021 року становить 29335,25 грн., з яких 8250,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою, 21085,25 грн. - сума заборгованості за відсотками. Позивач зазначає, що після отримання права вимоги до відповідачки, тобто з 21.10.2022 року останній не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій і сума заборгованості не змінилася. Враховуючи, що наявна заборгованість відповідачкою не погашена у добровільному порядку, що стало підставою для звернення до суду, просить суд стягнути з неї заборгованість у загальній сумі 29335,25 грн. на користь позивача та відшкодувати понесені судові витрати у вигляді витрат по оплаті судового збору в сумі 3028 грн. У судове засідання представник позивача не з'явився, виклавши у позовних вимогах прохання здійснювати розгляд справи за відсутності представника позивача. Відповідачка, будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання теж не з'явилася, не повідомивши про причини неявки. Відзиву на позов від відповідачки не надійшло, а отже вона не скористалася своїм правом подачі відзиву у встановленим відповідно до ухвали судді про відкриття провадження строк. Згідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Аналізуючи заявлені позовні вимоги та їх обґрунтування, суд приходить до висновку, що першочерговому дослідженню під час розгляду даної справи та ухвалення рішення підлягає питання укладення договору про надання фінансового кредиту № 12520-06/2021 від 19.06.2021 року з метою встановлення моменту можливого виникнення цивільних прав та обов`язків у сторін та визначення їх обсягу. Як передбачено ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Статтею 1054 Цивільного кодексу України регламентовано, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 Цивільного кодексу України, відповідно до якої зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Статтею 205 Цивільного кодексу України визначені вимоги до форми правочину, відповідно до вказаної норми регламентовано, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч. 2 ст. 638 ЦК України). Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів регламентовані Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (ч. 1 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. У свою чергу частиною 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Вимогами ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що у разі укладення електронного договору в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). З матеріалів справи судом встановлено, що 12.03.2021 року між ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 539150880, який було підписано позичальницею електронним підписом шляхом використання одноразового ідентифікатора та надіслано на номер мобільного телефону. Відповідно до п.1.1 Кредитного договору кредитодавець надає позичальнику кредит в розмірі 8250 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти за користування ним в порядку та на умовах, визначених договором. Відповідно до п. 1.2 Договору кредит надано строком на 30 днів від дня отримання крежиту позичальником. П. 1.4 Кредитного договору передбачено плату процентів кредитодавцю за користування кредитом. Згідно з п. 4.1 Кредитного договору невід`ємною частиною цього Договору є Правила, що розміщені на сайті Товариства, та Паспорт споживчого кредиту, наданий позичальнику до укладення договору. Обчислення строку кредитування та порядок нарахування відсотків за кредитом сторони обумовили в п. 4.2, п. 4.3 Кредитного договору. Вказаний договір з додатком до нього, а також інформація та контактні дані кредитодавця підписані відповідачкою шляхом накладання електронного цифрового підпису (MNV995AV). Графік розрахунків та орієнтовану сукупну вартість кредиту сторони погодили в Додатку № 1 до кредитного договору № 539150880. Перед підписанням кредитного договору відповідачка була ознайомлена з паспортом споживчого кредиту до договору № 539150880 від 12.03.2021 року, який, як зазначалося вище, є невід`ємною частиною кредитного договору. Судячи з даних платіжного доручення № е47da3c7-96ff-4859-ac43-3444564d845c від 12.03.2021 року, ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" проведено перерахування грошових коштів на карту банку АТ "ЮНЕКС БАНК" № 5355-57ХХ-ХХХХ-8544 в розмірі 8250 грн. Отримувач - [PERSON] . З аналізу наведених фактів та обставин суд доходить до переконання, що між сторонами спору виникли боргові правовідносини на підставі укладеного кредитного договору № 539150880, доказів протилежного відповідачкою суду не надано. В той же час, підстави заміни кредитора у зобов`язанні регламентовані статтею 512 Цивільного кодексу України, відповідно до якої кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення прав вимоги). У свою чергу, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України). Особливою формою відступлення права вимоги є договір факторингу, правове регулювання якого визначено Главою 73 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). На підставі ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу (ч. 1 ст. 1081 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ст. 509 ЦК України). Відповідно до п. 1, п. 4 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Статтею 512 Цивільного кодексу України визначені підстави заміни кредитора у зобов`язанні, якою регламентовано, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), що визначено пунктом першим частини першої вказаної статті. \~ \~ \~ \~Відповідно до статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. На обґрунтування заявлених позовних вимог у частині набуття права вимоги позивачем щодо боргових зобов`язань відповідачки перед первісним кредитором ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" позивачем зазначено, що 28.11.2018 року між ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" та ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" укладено договір факторингу № 28/1118-01, який відповідно до додаткової угоди № 26 від 31.12.2020 року викладено в новй редакції, у відповідності до умов якого ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" передає (відступає) ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" приймає належні ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі прав вимоги № 134 від 18.05.2021 року. Таким чином, з аналізу наданого договору судом встановлено, що згідно умов цього договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. З наданого суду Витягу з реєстру прав вимоги № 134 від 18.05.2021 року за Договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року вбачається, що ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" 18.05.2021 року набуло право грошової вимоги до відповідачки [PERSON] за кредитним договором № 539150880 від 12.03.2021 року, за яким сума заборгованості за основною сумою боргу становить 8250,00 грн., сума заборгованості за відсотками становить 11218,25 грн., тому загальна сума заборгованості за даним договором становить 19468,25 грн. 20.10.2022 року між ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" укладено договір факторингу № 20102022, у відповідності до умов якого ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" передає (відступає) ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" приймає належні ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах прав вимог. Згідно з п. 2.1 Договору факторингу Клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. У п. 4.1 сторони погодили, що право вимоги переходить від Клієнта до Фактора наступного календарного дня після підписання сторонами відповідного Реєстру прав вимог за формою, встановленою у Додатку до цього Договору. Відтак, з наданого договору судом встановлено, що згідно умов цього договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. З наданого суду Витягу з Реєстру прав\~вимоги №\~1\~від 21.10.2022\~року до Договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022 року вбачається, що ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло право грошової вимоги до відповідачки [PERSON] за кредитним договором № 539150880, за яким сума заборгованості за основною сумою боргу становить 8250,00 грн., сума заборгованості за відсотками становить 21085,25 грн., де загальна сума заборгованості за даним договором становить 29335,25 грн. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. На обґрунтування заявлених вимог позивачем наданий суду розрахунок заборгованості за кредитним договором № 539150880 від 12.03.2021 року, виконаний ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА", судячи з якого заборгованість [PERSON] станом на 18.05.2021 року становить 19478, 25 грн., куди входить: заборгованість за тілом кредиту - 8250,00 грн., заборгованість за відсотками - 11218,25 грн. В той же час, згідно з розрахунком заборгованості ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" борг [PERSON] станом на 21.10.2022 року становить 29335,25 грн., куди входить: заборгованість за тілом кредиту - 8250,00 грн., заборгованість за відсотками - 21085,25 грн. З наведеного випливає, що після набуття права вимоги за кредитним договором на підставі договору факторингу, ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" здійснювало додаткове нарахування відсотків за кредитним договором № 539150880 від 12.03.2021 року в період з 19.05.2021 року по 09.07.2022 року, у звязку з чим змінилась сума заборгованості, після чого кредитором у вказаних правовідносинах стало ТОВ "ФК "ЄАПБ". Судом встановлено, що після набуття позивачем права вимоги сума заборгованості не змінилась, тобто після укладення договору факторингу позивачем не було проведено додаткових нарахувань. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За таких\~обставин суд\~приходить до\~висновку,\~що відповідачкою\~були допущені\~порушення укладеного\~договору про\~надання фінансового\~кредиту із\~первинним кредитором,\~внаслідок чого\~утворилась заборгованість\~з погашення\~суми боргу\~та процентів\~за користування\~грошовими коштами.\~Після укладення\~договору факторингу\~права вимоги\~повернення боргу\~набув позивач\~по справі,\~який має\~право вимоги\~стягнення боргу\~у судовому\~порядку. В той же час, суд не вбачає обгрунтованих підстав для стягнення з відповідачки на користь позивача додаткової суми відсотків, донарахованих ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" після укладення договору факторингу № 28/1118-01, а відтак позов підлягає частковому задоволенню, де стягненню підлягають грошові кошти лише в межах переданих за первинним договором факторингу грошових вимог в розмірі 19468, 25 грн., куди входить: заборгованість за тілом кредиту - 8250,00 грн., заборгованість за відсотками - 11218,25 грн. З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково. Також, відповідно до вимог частини 1 статті 141 ЦПК України, з відповідачки на користь ТОВ "ФК "ЄАПБ" підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в сумі 2009,69 грн., пропорційно задоволеним вимогам. На підставі викладеного,

Outcome: partial