Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-21 00:00:00

\~ \~ \~ \~ТОВ "ГЛОБАЛ\~СПЛІТ" звернулося до Хмільницького міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. Позов мотивований\~тим,\~що 20.12.2019\~ між\~АТ "Креді\~Агріколь Банк"\~та [PERSON] \~укладений комплексний\~договір №\~5/2312661,\~відповідно до\~умов якого\~Банк надав\~кредит в\~розмірі 80542\~грн строком\~на 60\~місяців до\~19.12.2024\~(включно).\~Процентна ставка\~за користування\~кредитом становить\~11%\~річних.\~23.01.2023\~між АТ\~"Креді\~Агріколь Банк"\~ та\~ТОВ "ГЛОБАЛ СПЛІТ" укладено договір № 3-2023 про відступлення права вимоги за кредитним договором № 5/23112661 від 20.12.2019. В зв`язку з невиконанням взятих на себе зобов`язань станом на 02.08.2023 у [PERSON] утворилась заборгованість в розмірі 84580 грн., яку похивач просить стягнути. Ухвалою суду від 10.08.2023 у даній справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. Відзив не поздано. Ухвалою суду\~від 22.11.2023\~ [PERSON] \~відмовлено \~у прийнятті\~зустрічного позову\~до АТ\~"Креді\~Агріколь Банк",\~ТОВ "ГЛОБАЛ СПЛІТ" про захист прав споживачів, визнання недійсною умови договору, зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості за кредитом, стягнення з банку безпідставно отриманих коштів. 19.12.2023 на адресу суду від [PERSON] надійшла зучтрічна позовна заява до ТОВ "ГЛОБАЛ СПЛІТ", третя третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Акціонерне товариство "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" про захист прав споживачів, визнання недійсною умову договору, зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості за кредитом та стягнення безпідставно отриманих коштів. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 20.12.2019\~ між\~АТ "Креді\~Агріколь Банк"\~та [PERSON] \~укладений комплексний\~договір №\~5/2312661.\~Разом з\~тим,\~відповідач-позивач\~ [PERSON] \~зазначає,\~що йому\~умовами договору\~було встановлено\~плату за\~надання інформації\~ щодо\~кредиту,\~безоплатність надання\~якого прямо\~встановлена ч.\~1\~ст.\~11\~Закону України\~"Про\~споживче кредитування".\~За таких\~обставин останній\~вважає,\~що отримання\~АТ "Креді\~Агріколь Банк"\~грошових коштів\~за обслуговування\~кредитної заборгованості\~в розмірі\~110\~452,79\~грн.\~є незаконним,\~а тому\~він вважає,\~що має\~право на\~зарахування вказаної\~суми в\~рахунок погашення\~заборгованості.\~Крім того\~відповідач -позивач\~зазначає,\~що враховуючи\~вищезазначене саме\~він здійснив\~переплату за\~кредитом в\~розмірі 52502,07\~грн.,\~а тому\~вони підлягають\~поверненню йому.\~За таких\~обставин [PERSON] \~просить визнати\~недійсним п.\~1.3.2\~комплексного договору\~№ 5/2312661,\~зобов`язати\~ТОВ "ГЛОБАЛ СПЛІТ" здійснити перерахунок заборгованості за вказаним кредитним договором та стягнути з ТОВ "ГЛОБАЛ СПЛІТ" на його користь переплачені кошти за вказаним договором в сумі 52502,07 грн. Ухвалою суду від 21.12.2023 вимоги за зустрічним позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЛОБАЛ СПЛІТ", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Акціонерне товариство "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" про захист прав споживачів, визнання недійсною умову договору, зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості за кредитом та стягнення безпідставно отриманих коштів, об`єднано в одне провадження з первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЛОБАЛ СПЛІТ" до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. Залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача (за зустрічним позовом) - Акціонерне товариство "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК". Розгляд справи переведено з спрощеного провадження та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Розпочато підготовче провадження та призначено підготовче судове засідання. 15.01.2024 на адресу суду від представника АТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" надійшли письмові пояснення до зустрічного позову, в яких вона просить відмовити [PERSON] в задоволенні його зустрічного позову, мотивуючи свою позицію тим, що останній особисто підписував договір та додаток до нього. Крім того, зазначає, що обставини судових справ, на які посилається [PERSON] у своїх правових висновках щодо стягнення комісійної винагроди, є відмінними від обставин у даній справі. 22.01.2024 від представника ТОВ "ГЛОБАЛ СПЛІТ" надійшли додаткові письмові поясненняу справі в яких просить відмовити в задоволенні зустрічного позову та просить задовольнити первісний позов. Так, представник зазначає, що [PERSON] при підписанні кредитного договору ознайомився з усіма умовами, він погодився з ними та прийняв їх. Крім того, в останнього відсутні будь-які докази, які можуть підтверджувати надмірно сплачені ним кошти. 27.02.2024 ухвалою суду закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. Представник позивача (відповідача) [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги за первісним позовом підтримав та просив задовольнити, в свою чергу щодо задоволення зусрічного позову заперечив. Представник відповідача (позивача) адвокат Штепа Р. П. в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічний позов. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином, надав суду відповідні письмові пояснення, заперечуючи проти задоволення зустрічного позову. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 20.12.2019 між АТ "Креді Агріколь Банк" та [PERSON] укладений комплексний договір № 5/2312661 (копія на т. 1 а.с. 32-33), що в ході судового розгляду не заперечувалось сторонами. Крім того, [PERSON] було під підпис ознайомлено із пам`яткою клієнта за комплексним договором № 5/2312661 (копія на т. 1 а.с. 34) та таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (в т.ч Графік платежів по кредиту, ануїтет) (копія на т. 1 а.с. 35-36). За умовами вказаного договоу [PERSON] отримав у кредит 80542,00 грн. строком на 60 місяців, тобто до 19.12.2024 (включно). Процентна ставка за користування кредитом становить 11% річних щомісячно. Комісійна винагрода за обслугвування заборгованості становить 2,30 % річних у місяць від суми кредиту. 23.01.2023\~між АТ\~"Креді\~Агріколь Банк"\~ та\~ТОВ "ГЛОБАЛ\~СПЛІТ"\~укладено договір\~№ 3-2023\~про відступлення\~права вимоги\~(копія\~на и.\~1\~а.с.\~47-50).\~Згідно реєстру\~прав вимоги\~№ 1\~від 26.01.2023\~(копія\~на т.\~1\~ а.с.\~56-76)\~ ТОВ\~ "ГЛОБАЛ СПЛІТ" набуло право вимоги до [PERSON] за договором № 5/2312661 від 20.12.2019 на суму 84580,71 грн. Згідно копії платіжного доручення № 50 від 27.01.2023 (т. 1 а.с. 77) ТОВ "ГЛОБАЛ СПЛІТ" здійснило оплату з відсутплення права вимоги по договору № 3-2023 від 23.01.2023. Згідно розрахунку заборгованості (копія на т. 1 а.с. 5) заборгованість [PERSON] перед АТ "Креді Агріколь Банк" становить 84580,71 грн., з яких: 36031,94 грн. - строкова заборгованість; 16076,73 грн. - прострочена заборгованість; 94,67 грн. - нараховані відсотки; 5747,38 грн. - прострочені відсотки; 1852,47 грн. - комісія; 24777,52 грн. - прострочена комісія. 26.01.2023\~на адресу\~ [PERSON] \~ АТ\~"Креді\~Агріколь Банк"булонаправлено\~повідомлення \~про укладення\~договору відступлення\~прав вимоги\~№ 3-2023\~від 23.01.2023\~з ТОВ\~ "ГЛОБАЛ СПЛІТ" (копія на т. 1 а.с. 45). 08.06.2023 ТОВ "ГЛОБАЛ СПЛІТ" на адресу [PERSON] було направлено лист-пропозицію щодо врегулювання заборгованості за кредитним договором (копія т. 1 а.с. 46). Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом частин першої, другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). За загальним правилом, передбаченим статтею 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до частин першої - третьої, п`ятої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно із вимогами частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частинами другою, третьою статті 215 ЦК України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до статті 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. Пункт 1.3.2 спірного договору визначає комісійну винагроду за обслугвування заборгованості, яка становить 2,30 % річних у місяць від суми кредиту. Саме це положення договору у зустрічному позові і оспорює [PERSON] 10 червня 2017 року набув чинності Закон України "Про споживче кредитування", у зв`язку із чим у Законі України "Про захист прав споживачів" текст статті 11 викладено в такій редакції: "Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування". Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" з набуттям чинності Закону України "Про споживче кредитування" залишилися незмінними. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України "Про споживче кредитування", загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України "Про споживче кредитування" до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України "Про споживче кредитування" передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України "Про споживче кредитування" Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 "Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту". Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України "Про споживче кредитування" та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Закон України "Про споживче кредитування" розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частини першої статті 11 Закону України "Про споживче кредитування" після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України "Про споживче кредитування" умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України "Про споживче кредитування" щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування". Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. Оцінюючи доводи зустрічного позову щодо наявності підстав для скасування спірного пункту договору, укладеного [PERSON] з АТ "Креді Агріколь Банк", суд керується тим, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів згідно з ст. 4 ЦПК України. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Пропорційність у цивільному судочинстві (ст. 11 ЦПК України) передбачає, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України, а також несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Диспозитивність цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України) визначає, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України, статтею 4 ЦПК України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Позов - це звернена через суд до відповідача матеріально-правова вимога про поновлення порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу, який здійснюється в певній, визначеній законом процесуальній формі. Основними елементами, що визначають сутність будь-якого позову (індивідуалізуючі ознаки позову) являються предмет і підстава. Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить постановити судове рішення. Вона опосередковується спірними правовідносинами - суб`єктивним правом і обов`язком відповідача. Підставу позову складають обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Звертаючись до суду, позивач самостійно визначає у позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, в тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах. Зі змісту зустрічного позову вбачається, що зустрічні позовні вимоги [PERSON] пред`явлено до ТОВ "ГЛОБАЛ СПЛІТ". Першою позовною вимогою за зустрічним позовом є визнання недійсним п. 1.3.2. Комплексного договору №5/2312661, укладеного між [PERSON] та АТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК", решта вимог є похідними. В судовому засіданні представник відповідача посилається на те, що на підставі Договору відступлення права вимоги від 23.01.2023 №3-2023 ТОВ "ГЛОБАЛ СПЛІТ" (позивач) стало правонаступником АТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК", до якого перейшли права і обов`язки у межах укладеного кредитного договору. Так, за умовами договору №3-2023 (п. 2.1.) предметом договору є перехід права вимоги первісного кредитора щодо боржника до нового кредитора. Разом з правом вимоги до нового кредитора ( ТОВ "ГЛОБАЛ СПЛІТ") переходять всі інші права та обов`язки первісного кредитора (АТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК") за кредитним договором. Саме на це посилається відповідач у зустрічному позові, вказуючи, що після укладення договру про відступлення права вимоги саме до ТОВ "ГЛОБАЛ СПЛІТ" перейшли права і обов"язки, і саме до нього пред"явлена відповідна вимога зустрічного позову в порядку Закону Укаїни "Про захист прав споживачів". Однак, суд звертає увагу, що правоздатність осіб - це передбачена нормами права здатність (можливість) суб`єкта права мати суб`єктивні права та виконувати суб`єктивні юридичні обов`язки. Статтею 91 ЦК України визначено, що юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині. Цивільна правоздатність юридичної особи може бути обмежена лише за рішенням суду. Юридична особа може здійснювати окремі види діяльності, перелік яких встановлюється законом, після одержання нею спеціального дозволу (ліцензії). Цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. При цьому суд вважає, що перехід прав і обов`язків за договором про відступлення права вимоги не може збільшувати обсяг правоздатності ТОВ "ГЛОБАЛ СПЛІТ" до обсягу правоздатності АТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" настільки, щоб до нього можна було застосовувати положення законодавства, що регулюють діяльність банківських установ. Суд вважає, що саме по собі відступлення права вимоги від первісного кредитора (банку) до нового кредитора (фінансової установи) не свідчить про перехід обсягу обов`язків, які новий кредитор не може нести в силу своєї організаціно-правової форми, оскільки на нього не поширюються і не можуть поширюватися такі ж вимоги, як і до банківської установи. Вказане має має істотне значення, оскільки у своєму зустрічному позові, а також у посилання на актуальну судову практику, позивач за зустрічним позовом посилаєтсья на недодержання вимог Закону України "Про захист прав споживачів" саме банком при укладенні кредитного договору, водночас не підтверджено, яким чином його права та обов`язки порушено в цій частині ТОВ "ГЛОБАЛ СПЛІТ". Оскільки предметом договору відступлення права вимоги від 23.01.2023 №3-2023 є перехід права вимоги первісного кредитора щодо боржника до нового кредитора, положення про те, що разом з правом вимоги до нового кредитора ( ТОВ "ГЛОБАЛ СПЛІТ") переходять всі інші права та обов`язки первісного кредитора (АТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК") за кредитним договором не може виходити за межі прав і обов`язків щодо права грошової вимоги до боржника. За вказаних обставин суд не вбачає підстав для визнання недійсним п. 1.3.2. Комплексного договору №5/2312661, укладеного між [PERSON] та АТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" (що на даний час не припинено як юридична особа), а також решти позовних вимог за зустрічним позовом, оскільки не встановлено, що ТОВ "ГЛОБАЛ СПЛІТ" в даних правовідносинах порушило права та інтереси [PERSON] як споживача. З цих же підстав суд відхиляє доводи позивача за зустрічним позовом щодо посилання на висновки КЦС ВС, оскільки в даному випадку вказана судова практика не є релевантною. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Встановлено, що відповідач, в порушення умов договору своєчасно, в порядку та на умовах, визначених договором, кредитні кошти не повернув в повному обсязі, а право вимоги передано в устанволеному порядку до нового кредитора ТОВ "Глобал Спліт". Встановивши дані обставини, враховуючи, що між сторонами по справі виникли правовідносини, відповідачем грошові кошти отримано, але в порядку та на умовах договору не повернуто, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. При подачі позову до суду первісним позивачем було сплачено судовий збір, тому відповідно до ст. 141 ЦПК України, сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволених вимог. Решту судових витрат суд вважає за необхідне залишити за сторонами. На підставі викладеного,

Outcome: approved