Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій вказує, що 24 квітня 2018 року вона уклала шлюб з відповідачем в даній справі. [INFO] в них народилася донька [PERSON] . Відповідно до рішення Тиврівського районного суду від 07 квітня 2020 року шлюб було розірвано. Після розірвання шлюбу вона одружилася вдруге і змінила своє прізвище « [PERSON] » на прізвище теперішнього чоловіка « [PERSON] ». Донька проживає з нею і перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно надавати кошти на утримання дитини відмовляється. На даний час вона тимчасово не працює, перебуває на обліку в Тиврівському відділенні служби зайнятості, проживає за рахунок тимчасових заробітків, веде домашнє господарство та здійснює догляд за дитиною. Їй одній важко забезпечувати доньку самим необхідним та забезпечувати свою власну життєдіяльність. Відповідач не має постійного місця роботи, але він працездатний, проживає за рахунок тимчасових заробітків і може допомагати їй в утриманні їхньої дитини. Вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частки з всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше встановленого законом рекомендованого розміру аліментів, на утримання доньки [PERSON] . Такий розмір аліментів є реальним для нього і він не погіршить його матеріального стану, тим паче, що інших утриманців у відповідача немає. Саме такий розмір аліментів буде достатній для того, щоб вона могла забезпечити доньку самим необхідним. Просить стягувати з [PERSON] на її користь аліменти в розмірі 1/3 частки з всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше встановленого законом мінімального рекомендованого розміру аліментів, на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , до її повноліття. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, надала заяву, у якій просить розгляд справи провести у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задоволити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися. Представник відповідача [PERSON] надав заяву, відповідно до якої вказує, що [PERSON] на даний час є військовослужбовцем та перебуває у зоні проведення бойових дій, тому взяти участь у розгляді справи не має можливості. Позовні вимоги відповідач визнає частково, згоден сплачувати аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмірі 1/4 частки з всіх видів його заробітку щомісячно. Суд, дослідивши матеріали справи, враховуючи матеріальний стан сторін та інші обставини, що мають значення для вирішення справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №\~789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України Про охорону дитинства від 26.04.2001 батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати свою неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, інші обставини, що мають істотне значення; розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є батьком неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про її народження (а.с.2). Дитина проживає з позивачкою [PERSON] і перебуває на її утриманні, що стверджується довідкою виконавчого комітету Гніванської міської ради Вінницького району Вінницької області (а.с.7) та актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 28.08.2024 (а.с.8). Позивачка [PERSON] на даний час тимчасово не працює, перебуває на обліку в Тиврівському відділенні служби зайнятості (а.с.9), проживає за рахунок тимчасових заробітків. Відповідач [PERSON] є особою працездатного віку, інших утриманців не має, згідно поданої заяви є військовослужбовцем, може надавати позивачці допомогу\~в утриманні\~їхньої спільної\~дитини,\~а тому\~суд вважає розумним та справедливим стягувати з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 від усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів 29.08.2024. Згідно ст.191 СК України аліменти підлягають стягненню з дня звернення до суду. На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Згідно п.3 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір»\~позивачка від сплати судового збору у даній справі звільнена. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~пропорційно до розміру задоволених позовних вимог суд присуджує судовий збір з відповідача з врахуванням мінімального розміру судового збору.

Outcome: approved