Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-29 00:00:00

Зміст позовних вимог та позиції учасників справи У листопаді 2024 року [PERSON] звернулася до суду із позовом в якому просила визначити їй додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини нотаріусу після смерті [INFO] [PERSON] . Позивач спадщину за заповітом не прийняла, оскільки не подала у визначений законом строк заяву нотаріусу про прийняття спадщини з поважних причин. 24 лютого 2022 року розпочалася військова агресія російської федерації щодо України, тому позивач 28 лютого 2022 року покинула територію України та перебуває за її межами до цього часу, у зв`язку з чим не мала можливості своєчасно подати заяву про прийняття спадини, а тому звернулася до суду. Представник позивача - адвокат Соловей О.В. подав до суду клопотання про розгляд справи без його та позивача участі, позов підтримав (арк.спр.62). Відповідач Новоушицька селищна рада направила до суду клопотання про розгляд справи без участі представника, позов визнала (арк. спр. 28,53). Процесуальні дії у справі 04 листопада 2024 року відкрито провадження у справі, задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. 25 листопада 2024 року, 16 грудня 2024 року ухвалами суду задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. 02 січня 2025 року закрито підготовче провадження, призначено розгляд справи по суті. 14 січня 2025 року розгляд справи відкладено у зв`язку із неявкою позивача та її представника у судове засідання. Фактичні обставини справи, встановлені судом Позивач [PERSON] народилася [INFO] , про що свідчить паспорт громадянина України, свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб (арк. спр. 5, 8 на звороті, 11). 14 лютого 2008 року [PERSON] заповіла усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті, і на що буде мати за законом право [PERSON] , [INFO] , тобто позивачу (арк. спр. 9). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (арк. спр. 8). [PERSON] на день смерті була зареєстрована та проживала одна в [ADDRESS] , про що свідчать довідки №349,350 від 16 вересня 2024 року (арк. спр. 11 на звороті, 13). Із державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №806863 від 16 жовтня 2002 року видно, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 1,89 га, яка знаходиться на території Зеленокуриловецької сільської ради (арк. спр. 10). Спадкова справа після смерті [PERSON] заведена 31 жовтня 2024 року за заявою позивача. Інші спадкоємці відсутні (арк.спр.33-38). З відомостей закордонного паспорту позивачки вбачається, що [PERSON] залишила територію України 28 лютого 2022 року (арк. спр.7,14). З даних довідки (підтвердження про прописку), виданої міською адміністрацією міста Бернау під Берліном, вбачається, що [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] прописані в м. Бернау під Берліном, Вайсензеер Штр.5, з 16 березня 2023 року. Адреса проживання з 05 березня 2022 року до [INFO] м. Бернау під Берліном, ОТ Вальдфріден Ганнес-Мейєр-Кампус-1 (арк. спр.61). Позивачу відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] у зв`язку з пропуском встановленого строку для прийняття спадщини, що підтверджується постановою нотаріуса (арк. спр. 12), що є підставою для звернення позивача за захистом своїх прав до суду. Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права Предметом спору у цій справі є визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] спадкоємцю за заповітом [PERSON] , оскільки остання пропустила строк для її прийняття. За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ст.ст. 1217, 1223 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК). Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Разом з тим, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Позов спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини, про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за відсутності інших спадкоємців які б прийняли спадщину пред`являється до територіальної громади в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Так, позивач в обґрунтування поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини, послалася на те, що після смерті [PERSON] вона не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у шестимісячний строк, оскільки 24 лютого 2022 року розпочалася військова агресія російської федерації щодо України та вона покинула територію України 28 лютого 2022 року. З 05 березня 2022 року і по даний час позивач проживає на території Німеччини. Вказані обставини підтверджуються наданими позивачем та дослідженими судом доказами. Неможливість позивача вчасно прийняти спадщину після смерті спадкодавця об`єктивно пов`язана із перебуванням позивача за межами території України у зв`язку із військовою агресією рф проти України, що пов`язано із намаганням врятувати своє життя та життя своєї сім`ї, шляхом виїзду на територію іноземної держави. Суд зауважує, що в ході судового розгляду не було здобуто даних щодо наявності інших спадкоємців після смерті [PERSON] , які б прийняли спадщину, чи претендували б на неї, право позивача на прийняття спадщини ніким не оспорюється, а відповідач у справі позов визнав, а тому відмова у позові фактично порушила б законне право позивача на отримання спадкового майна, яке залишилось після смерті [PERSON] ,що б диспропорційно вплинуло на принцип «справедливості» при вирішенні даної справи. При вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, суд першочергово враховує свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Свобода заповіту передбачає особисте здійснення заповідачем права на заповіт шляхом вільного волевиявлення, яке, будучи належним чином вираженим, піддається правовій охороні і після смерті заповідача. Свобода заповіту як принцип спадкового права включає, серед інших елементів, також необхідність поваги до волі заповідача та обов`язковість її виконання. З врахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку, що позивач з поважної причини пропустила передбачений законом строк звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] ,тому порушене право [PERSON] підлягає захисту у спосіб, визначений у позовній заяві. Оскільки відсутні інші спадкоємці, які б прийняли спадщину, Новоушицька селищна рада, на території якої знаходиться нерухоме спадкове майно, є належним відповідачем у справі. Розподіл судових витрат Розподіляючи судові витрати у виді судового збору, суд керується частиною дев`ятою статті 141 ЦПК України, яка передбачає, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Тому,

Outcome: approved