Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-16 00:00:00

Представник позивача адвокат Тараненко А.І., який діє на підставі довіреності від 22.02.2024, через підсистему "Електронний суд" звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Юніт Капітал» заборгованість за кредитним договором № 22030000068729 від 03.07.2018 у розмірі 23 654 грн 96 коп. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422 грн 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6\~000 грн, просить покласти на відповідача. На обґрунтування позовних вимог зазначено, що 03.07.2018 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] укладено кредитний договір № 22030000068729, згідно якого банком надано грошові кошти (кредит) в сумі 27 200 грн 00 коп. строком на 24 місяців з оплатою процентів в розмірі 0,001% річних за строкову заборгованість та в розмірі 56% річних - за прострочену заборгованість; щомісячна комісія за обслуговування кредиту 3,0\~% від суми кредиту. Платежі з погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів за користування кредитом та щомісячної комісії за обслуговування кредиту здійснюється у вигляді щомісячних ануїтетних платежів - обов`язкових платежів в сумі не менше 1 949 грн 35 коп. (п.5 Паспорту споживчого кредиту). Дата та розмір обов`язкового платежу зазначається в графіку платежів, що викладені в розділі 4 Договору. До моменту підписання кредитного договору відповідач ознайомився та погодився з умовами Універсального договору банківського обслуговування клієнтів-фізичних осіб (далі УДБО), Тарифами Банку, Публічним договором (офертою) АТ «Банк Кредит Дніпро» та іншою інформацією за відповідною Банківською послугою, що містяться в УДБО та оприлюднені на Офіційному сайті Банку та у Відділеннях Банку. Кредитний договір та документи до нього укладено в паперовій формі у Відділенні Банку шляхом підписання з боку Клієнта власноручним підписом, а з боку Банку, відповідно до п.2.6.1. УДБО шляхом нанесення на нього типографськими засобами відбитка печатки Банку та підпису уповноваженої особи Банку, зокрема, з цим погодився відповідач, відповідно до п.3.7.3. Кредитного договору. АТ «Банк Кредит Дніпро» свої зобов`язання за Договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу кредит у розмірі 27 200 грн 00 коп., встановленому Договором, що підтверджується виписками з особового рахунку за період з 03.07.2018 (дата кредиту) по 11.07.2023. Відповідач своїх зобов`язань за договором не виконав, в зв`язку з чим станом на 12.07.2023 виникла заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 23 654 грн 96 коп., яка складається з: 11 112 грн 06 коп. - залишок простроченого кредиту; 1 118 грн 90 коп. - залишок прострочених відсотків; 11 424 грн 00 коп. - залишок прострочених комісій, що вбачається з виписок з особового рахунку відповідача та Розрахунку заборгованості за кредитним договором. 12.07.2023 між АТ «Банк Кредит Дніпро» (Клієнт) та ТОВ «ФК Онлайн Фінанс» (Фактор) укладений Договір факторингу №12/07/23, строк дії закінчується 12.07.2026. За умовами якого Фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступає Факторові права грошової вимоги до Боржників за Кредитними договорами (портфель заборгованості) відповідно до реєстру боржників згідно додатку 1. Згідно з витягом із Реєстру боржників до Договору факторингу № 12/07/23 від 12.07.2023 від АТ «Банк Кредит Дніпро» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 23 654 грн 96 коп. 06.03.2024 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладений Договір факторингу №06/03/24, відповідно до умов якого, ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступило право грошової вимоги ТОВ «Юніт Капітал» до відповідача за кредитним договором. Згідно з Реєстром боржників від 06.03.2024 до Договору факторингу № 06/03/24, до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 23 654 грн 96 коп. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 06 вересня 2024 року позовна заява прийнята, відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадженні з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином та своєчасно. В позовній заяві зазначено, що просять розгляд справи проводити без участі представника позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] в судові засідання, призначені на 09.10.2024, 14.11.2024, 17.01.2025 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно шляхом направлення судової повістки рекомендованою кореспонденцією на адресу за місцем його реєстрації та шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Заяв, клопотань тощо до суду від відповідача не надходило. Згідно ч. 1\~ст. 44 ЦПК України\~учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. На момент розгляду справи суду не було надано відповідачем жодних відомостей щодо зміни його місця проживання/перебування. Зі змісту п.2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України вбачається, що повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до приписів ч. 8\~ст. 128 ЦПК України\~\~днем вручення судової повістки є день проставляння у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Таким чином, на підставі вищевикладених приписів ст.ст.128,130-131 ЦПК України суд вважає, що відповідач повідомлений належним чином. Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За таких обставин, з письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступні факти та відповідні правовідносини. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Відповідно до вимог\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши відповідні обставини і визначивши відповідні до них правовідносини, вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 03.07.2018 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] укладено кредитний договір № 22030000068729, згідно умов якого, банк надає клієнту грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування на споживчі потреби, а клієнт зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені цим договором, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених даним договором розмірі та строки та виконати свої зобов`язання за даним договором у повному обсязі (а.с. 12). Відповідно до п.1.2. кредитного договору, сума кредиту становить 27 200 грн 00 коп., строк кредитування 24 місяці; кінцева дата повернення кредиту 03 липня 2020 року; цільове призначення на споживчі потреби; щомісячна комісія за обслуговування кредиту 3.0 % від суми кредиту; процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується у наступному розмірі: на строкову заборгованість за кредитом - 0,001 % річних, на прострочену заборгованість за кредитом- 56.0 % річних. Пунктом 1.4. кредитного договору передбачено, що кредит надається шляхом зарахування суми кредиту на поточний рахунок клієнта [NUMBER] , відкритий у ПАТ «Банк Кредит Дніпро»; датою видачі кредиту вважається день зарахування суми кредиту на рахунок кредиту. Відповідно до п. 2.1., платежі з погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів за користування кредитом та щомісячної комісії за обслуговування кредиту здійснюється у вигляді щомісячних ануїтетних платежів обов`язкових платежів. В розділі 4 кредитного договору викладеного графік платежів за договором, яким визначено розрахунок загальної вартості кредиту для клієнта та реальної річної процентної ставки за договором, дату та розмір внесення обов`язкового платежу, тобто, в ньому чітко визначені щомісячний розмір платежу, процентів, комісії, дату проведення платежу. Підписавши кредитний договір, сторони договору погодили всі істотні умови договору, зокрема умови кредитування та розмір процентів, комісії, а проставленням клієнтом [PERSON] свого підпису в вищезазначеному договорі свідчить про його згоду з усіма викладеними в ньому умовами. Одночасно з підписанням кредитного договору № 22030000068729 від 03.07.2018, сторонами підписано паспорт споживчого кредиту «Кредит готівкою (мікро_20), 24 міс, Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, в якому зазначені умови, аналогічно викладеному в Договорі № 22030000068729 від 03.07.2018 (а.с. 13). Первісний кредитор - АТ «Банк Кредит Дніпро», свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором, що підтверджується розрахунком заборгованості. Оскільки [PERSON] взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, у нього за кредитним договором утворилася заборгованість, яка згідно з наданими представником позивача розрахунком становить станом на 11.07.2023 в загальному розмірі 23 654 грн 96 коп., яка складається з: 11 112 грн 06 коп. - залишок простроченого кредиту; 1 118 грн 90 коп. - залишок прострочених відсотків; 11 424 грн 00 коп. - залишок прострочених комісій (а.с. 59). Положеннями ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1ст. 1048 ЦК України). Приписами ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Положеннями ч. 1 ст. 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За вимогами ст. 626 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, що передбачено статтею 526 Цивільного кодексу України. За приписами частин першої, другої статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, відповідаючи перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Щодо укладення договорів факторингу судом встановлено. 12.07.2023 між АТ «Банк Кредит Дніпро» (Клієнт) та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» (Фактор) укладено договір факторингу №12/07/23, відповідно до умов якого, Фактор передає грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступає Факторові права грошової вимоги (Права Вимоги) до Боржників за Кредитними Договорами (Портфель Заборгованості) відповідно до реєстру боржників згідно Додатку 1 (а.с. 15-21). Відповідно до п.6.2.2. вищезазначеного договору права вимоги переходить до фактора з моменту набрання чинності даним договором та підписання акту приймання-передачі прав вимоги (додаток 3), після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості. Згідно копії акту приймання-передачі прав вимоги за Договором факторингу № 12/07/2023 від 12.07.2023, клієнт АТ «Банк Кредит Дніпро» в особі заступника Голови Правління з управління проблемними та непрофільними активами [PERSON] та фактор - ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» в особі директора Тимошенка О.О., уклали цей акт приймання-передачі прав вимоги про те, що Клієнт передав, а Фактор прийняв права грошових вимог станом на дату підписання сторонами Договору згідно з Реєстром боржників та Додатком 1 до цього Акту на суму за кредитними договорами в валюті гривні 124 022 893 грн 36 коп. Сторони підтверджують, що права грошових вимог передані в повному обсязі та відсутність будь-яких взаємних вимог та претензій що до/чи внаслідок передачі чи прийняття прав грошових вимог (а.с. 33). Згідно копії акту приймання-передачі Реєстру Боржників від 12.07.2023 до Договору факторингу № 12/07/2023 від 12.07.2023, клієнт АТ «Банк Кредит Дніпро» в особі заступника Голови Правління з управління проблемними та непрофільними активами [PERSON] та фактор - ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» в особі директора Тимошенка О.О., уклали цей акт приймання-передачі Реєстру Боржників про наступне: згідно вимог п.8.2 Договору факторингу № 12/07/2023 від 12.07.2023, клієнт надав, а фактор прийняв Реєстру Боржників від 12.07.2023, складений за формою згідно із Додатком № 1 до Договору (а.с. 34). Відповідно до витягу з реєстру боржників до Договору факторингу № 12/07/2023 від 12.07.2023, ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № № 22030000068729 від 03.07.2018 в сумі 23 654 грн 96 коп. (а.с. 30-32). Крім того, 06.03.2024 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» (Клієнт), та ТОВ «Юніт Капітал» (Фактор), укладено договір факторингу № 06/03/24, відповідно до умов якого ТОВ «Юніт Капітал» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором (а.с. 35-41). Відповідно до п.1.1. за цим договором Фактор зобов`язуються передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі боржників, який формується згідно з Додатком № 1 є невід`ємною частиною Договору. Відповідно до п.1.2. перехід від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно з Додатком № 2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі Ресстру боржників - підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. Згідно з Реєстром боржників від 06.03.2024 до Договору факторингу № 06/03/24 від 06.03.2024, позивачу перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № № 22030000068729 від 03.07.2018 в сумі 23 654 грн 96 коп. (а.с. 45-46). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитодавця у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено законом чи договором. За змістом статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Виходячи з викладеного, в судовому засіданні підтверджено факт відступлення права грошової вимоги за кредитним договором № 22030000068729 від 03.07.2018 від АТ «Банк Кредит Дніпро» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «Юніт Капітал» до боржника [PERSON] 18.03.2024 за вих. № 25770523241/ВМ на адресу [PERSON] позивачем була направлена вимога про виконання грошових зобов`язань за кредитним договором № 22030000068729 від 03.07.2018, надавши можливість протягом 7 днів погасити заборгованість у сумі 23 654 грн 96 коп. (а.с. 48). Однак у визначені строки відповідачем зазначені вимоги не виконані. Так, суд встановив, що дійсно [PERSON] отримував кредитні кошти, користувався ними та протягом тривалого періоду часу частково виконував зобов`язання щодо їх повернення. На час розгляду справи судом, відповідач не надав даних, що свідчать про добровільне погашення заборгованості первинному кредитору та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Згідно з розрахунком заборгованості, наданим представником позивача, сума заборгованості за кредитним договором № 22030000068729 від 03.07.2018 складає 23 654 грн 96 коп., з яких: 11 112 грн 06 коп. - залишок простроченого кредиту; 1 118 грн 90 коп. - залишок прострочених відсотків; 11 424 грн 00 коп. - залишок прострочених комісій. Одночасно з цим, суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення комісії за обслуговування кредиту в сумі 11 424 грн 00 коп. є необґрунтованими виходячи з такого. 10 червня 2017 року набув чинності\~Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у\~Законі України «Про захист прав споживачів»\~текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить\~Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до п.4 ч.1\~ст.1 Закону України «Про споживче кредитування»\~загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Відповідно до ч.2\~ст.8 Закону України «Про споживче кредитування»\~до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином,\~Законом України «Про споживче кредитування»\~безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. В той же час, у кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів. Закон України «Про споживче кредитування»\~розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст.11 Закону України «Про споживче кредитування»\~після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до ч.5\~ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування»\~умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Зі змісту Кредитного договору № 22030000068729 від 03.07.2018, укладеного АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] , неможливо визначити та встановити, за які саме послуги надані банком, встановлено щомісячну комісію за обслуговування кредиту. Так, пунктом 1.2. Кредитного договору № 22030000068729 від 03.07.2018 зазначено, що клієнт сплачує банку щомісячну комісію за обслуговування кредиту 3.0 % від суми кредиту. При цьому, Договір не містить перелік послуг з обслуговування кредитної заборгованості. Враховуючи те, що кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні\~Закону «Про споживче кредитування», позивачу встановлено щомісячну плату за послуги з обслуговування кредитної заборгованості, які умовами договору не конкретизовано, а споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. З підстав викладеного, суд дійшов висновку, що положення пункту 1.2. Кредитного договору № 22030000068729 від 03.07.2018, укладеного між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] , в частині обов`язку позичальника сплачувати щомісячну комісію за обслуговування кредитної заборгованості в терміни та у розмірах, визначених графіком платежів, є нікчемними. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13липня 2022 року в справі №496/3134/19. Таким чином, приймаючи до уваги невиконання відповідачем [PERSON] обов`язків щодо своєчасного повернення кредиту та відсотків за Кредитним договором № 22030000068729 від 03.07.2018, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги ТОВ «Юніт Капітал» в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в розмірі 12 230 грн 96 коп., з яких: заборгованість по тілу кредиту в сумі 11 112 грн 06 коп.; заборгованість за простроченими відсотками в сумі 1 118 грн 90 коп., обґрунтовані та підлягають задоволенню. В іншій частині позов не підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про стягнення судового збору суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача судових витрат по сплаті судового збору в розмірі 2 422 грн 40 коп., сплаченого ним при подачі позову, оскільки позов підлягає частковому задоволенню, суд з урахуванням ч. 1 ст. 141 ЦПК України щодо пропорційності стягнення судового збору вважає необхідним стягнути сплачений судовий збір у розмірі 1 252 грн 52 коп. (12 230 грн 96 коп./23 654 грн 96 коп.*2 422 грн 40 коп., що дорівнює 51,7 %) Крім того, у пред`явленому позові позивач просить стягнути з відповідача витрати, понесені ним на професійну правничу допомогу в розмірі 6\~000 грн. Згідно з положеннями п. 1, 2 ч. 1, ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За правилами п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до\~ст. 137 ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу по даній справі останнім надано наступні копії документів: Договір про надання правничої допомоги № 05/07/24-02 від 05.07.2024, укладеного між Адвокатським бюро «Тараненко та партнери» та ТОВ «Юніт Капітал»; додаткова угода № 6 від 05.07.2024 до Договору про надання правничої допомоги № 05/07/24-02 від 05.07.2024; протокол погодження вартості послуг до Договору про надання правничої допомоги № 05/07/24-02 від 05.07.2024; акт прийому-передачі наданих послуг від 05.07.2024 на суму 6 000 грн 00 коп.; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 4956 Тараненка А.І.; довіреність від 22.02.2024 (а.с. 49-58). Згідно п.3.6. Договору про надання правничої допомоги № 05/07/24-02 від 05.07.2024 сума гонорару, якщо вона буде стягнута на користь Клієнта сплачується на користь Адвоката не пізніше 10 числа місяця, наступного за місяцем фактичного отримання коштів на рахунок Клієнта. Суд дослідивши позовну заяву з доданими до неї матеріалами, докази надані на підтвердження понесених позивачем судових витрат на правничу допомогу, вважає, що судові\~витрати в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу\~підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Право на професійну правничу допомогу гарантовано\~статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (пункт 268). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. Згідно положень\~статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Виходячи з положень статей\~137, 141\~ЦПК України,\~статті 30 Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, витрат на послуги адвоката,

Outcome: partial