Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-15 00:00:00

Представник АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» у вересні 2021 року звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з жовтня 2017 року по квітень 2021 року у сумі 28654,24 грн., та судовий збір в розмірі 2270,00 грн. Позов обґрунтовано тим, що АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» надає послуги з централізованого опалення відповідачу за адресою: [ADDRESS] , на його ім`я відкритий особовий рахунок в службі збуту теплової енергії позивача згідно якого ведеться облік розрахунків між позивачем та відповідачем. Між сторонами існують цивільно-правові відносини на підставі договору приєднання. Відповідач на протязі тривалого часу належним чином не вносить плату за надані їй послуги, в результаті чого утворилась заборгованість. Посилаючись на вказані обставини позивач просить стягнути виниклу заборгованість з відповідача, а також стягнути з відповідача понесені\~позивачем\~судові витрати по сплаті судового збору. Ухвалою суду від 18.10.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу визначено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 09.05.2024 року залучено до участі у справі співвідповідача. Ухвалою суду від 16.01.2025 року роз`єднано позовні вимоги, позовні вимоги АТ «Херсонська\~теплоелектроцентраль»\~до [PERSON] про стягнення боргу за спожиту теплову енергію виділено у окреме провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав на адресу суду відзив у якому просив застосувати строки позовної давності, а за період з 16.09.2018 року по 01.04.2021 року просить стягнути солідарно заборгованість по оплаті за надання послуг з централізованого опалення з [PERSON] та [PERSON] у розмірі 21\~153,79 грн. За приписами ч.2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Суд, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони гуртуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що предметом діяльності АТ «Херсонська Теплоелектроцентраль», відповідно до останньої редакції статуту від 09.04.2019 року, є надання комунальних послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, постачання та розподілу електричної енергії (п. 3.3. статуту). [PERSON] є споживачем послуг з центрального опалення та постачання гарячої води, що надає Акціонерне товариство «Херсонська теплоелектроцентраль», що відповідачем не оспорюється. Як вбачається з наданої позивачем особового рахунку плата за послуги теплопостачання не здійснювалася відповідачем у період з жовтня 2017 року по квітень 2021 року. Заборгованість за вказаний період нарахована в сумі 28654,24 грн. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до\~ЦПК України\~законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої\~статті 2 ЦПК України\~основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Зі змісту статей\~10,\~11,\~12,\~13 ЦПК України\~в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору суд керується\~Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. Відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг регулюються\~Житловим кодексом\~УРСР,\~Законом України «Про теплопостачання»,\~Законом України «Про житлово-комунальні послуги»\~та «Правилами надання послуг центрального опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення», затверджених\~постановою КМУ від 21.07.2005 року №630. Відповідно до\~ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Споживачем за цим Законом є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Відповідно до п. 5 ч. 2\~ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно із пунктом 5 частини третьої\~ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст.ст.67,68 Житлового Кодексу України\~плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами, і має вноситися споживачами послуг своєчасно. Відповідно до ст. ст.\~150,\~156,\~162 ЖК України\~власник житлового будинку (квартири), а також члени його сім`ї також зобов`язані утримувати квартиру, сплачувати за комунальні послуги за затвердженими тарифами. Обов`язок споживача здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію визначено\~ст.19 Закону України «Про теплопостачання». Згідно з п.18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ України 21 липня 2005 р. № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата вноситься не пізніше 20 числа місця, що настає за розрахунковим. Статтею 509 ЦК України\~визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до\~ст.525 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно з вимогами\~ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положення\~ст.530 ЦК України\~визначають, що якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. Згідно ч.1\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Недотримання вимог сторонами призводить до порушення зобов`язань. Таким чином, за результатами розгляду справи встановлено, що відповідач, як споживач житлово-комунальних послуг, не вносив плату за надані позивачем послуги з постачання теплової енергії та гарячого водопостачання, в т.ч. не здійснив оплату і на час розгляду справи. Слід зазначити, що ним жодним чином не спростовані доводи позивача про те, що АТ «Херсонська ТЕЦ» надає такі послуги, враховуючи норми\~статті 12 ЦПК України. Щодо заявленого відповідачем клопотання про застосування строку позовної давності у спірних правовідносинах суд виходить з наступного. Відповідно до ст. ст.\~256,\~267 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Статтею 257 ЦК України\~встановлено загальну позовну давність у три роки, відповідно до ст.ст.253,\~261\~цього\~Кодексу\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. У відповідності до\~ст.264 ЦК України\~перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, а також у разі пред`явлення особою позову до боржника, після переривання перебіг позовної давності починається заново, а час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. З матеріалів справи вбачається, що відповідач не здійснював платежі за отримані послуги взагалі. Встановлені обставини свідчать, що заборгованість за певний місяць виникала наступного за місяцем у якому надавались послуги, тобто суми нараховані за кожний місяць є самостійними зобов`язаннями і відповідно позивач мав право звернутись за захистом порушеного права на наступний день після того як буде встановлено, що відповідач не сплачує кошти за надані послуг. Встановлені обставини дають підстави зробити висновок, про відсутність переривання перебігу позовної давності. Враховуючи зазначені обставини, оцінюючи надані докази за правилами статті 89 ЦПК України в їх сукупності, суд приходить до висновку, що з жовтня 2017 позивачу достовірно було відомо про невиконання відповідачем боргових зобов`язань і відповідно позивач мав право захистити порушене право, однак ніяких заходів для захисту порушеного права не здійснив. З позовом позивач звернувся у суд лише 16.09.2021 року, тобто після сплину 3-х річного терміну звернення у суд з позовом, що є підставою для відмови у задоволені позову в частині стягнення боргу за період з жовтня 2017 по вересень 2018 року. Суд приймаючи до уваги встановлені обставини, дійшов висновку, що заборгованість за період з вересня 2018 року по квітень 2021 становить 21153,79 грн. Позовні вимоги у цій частині також визнані відповідачем. Відповідно до вимог\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті за правилами ч.2\~ст.43 ЦПК України\~покладається на осіб, які беруть участь у справі та які розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно\~ст.76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Аналіз досліджених судом доказів, наданих сторонами, які є належними, допустимими та достатніми, свідчить про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з вересня 2018 року по квітень 2021 у розмірі 50% від загальної суми заборгованості: 21153,79 грн, а отже - 10576,89 грн, відповідно до його частки квартири у [ADDRESS] . Частиною першою\~ст.133 ЦПК України\~передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно частини першої\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зокрема, згідно платіжного доручення № 2407 від 14.09.2021 року позивачем сплачено 2270,00 грн. судового збору, з урахуванням пропорційності до задоволених позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає відшкодуванню 1561,50 грн (21153,79/28654,24 х 100 = 73,82%).

Outcome: partial