Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-29 00:00:00

[PERSON] \~звернулася до\~суду з\~вказаною позовною\~заявою до\~ПАТ «СУМИХІМПРОМ»,\~\~обґрунтовуючи\~свої вимоги\~тим,\~що з 1990 року по 05 лютого 2024 року працювала на ПАТ «СУМИХІМПРОМ». З 01 березня 2017 року обіймала посаду начальника загального відділу. З грудня 2023 року підприємство перестало виплачувати позивачці заробітну плату, внаслідок чого за період з 01 грудня 2023 року по день звільнення 05 лютого 2024 року утворилась заборгованість у розмірі 40 572,19 грн. 05 лютого 2023 року [PERSON] звільнилася з підприємства за угодою сторін (п.1 ст.36 КЗпП), що підтверджується розпорядженням від 05 лютого 2024 року. Як вбачається з листа від 05 лютого 2024 року, позивачці нараховано до виплати 24 091,37 грн. заробітної плати за грудень - січень, 13 143,98 грн. заробітної плати за лютий та 3 336,84 грн. за листками непрацездатності. Загальна сума для виплат становила 40572,19 грн., що також підтверджується довідкою про доходи №938 від 03 квітня 2024 року. Проте, відповідач при звільненні не здійснив повний розрахунок по виплаті заробітної плати, у зв`язку з чим виникла заборгованість по заробітній платі, яка станом на 05 квітня 2024 року становила 40 572,19 грн. 05 квітня 2024 року позивачка звернулася до Зарічного районного суду міста Суми з заявою про видачу судового наказу щодо стягнення з Відповідача заборгованості з заробітної плати та середнього заробітку. Судовим наказом від 08 квітня 2024 року, виданим Зарічним районним судом м. Суми по справі № 591/3425/24 стягнуто з ПАТ «СУМИХІМПРОМ» на користь [PERSON] нараховану, але не виплачену заробітну плату при звільненні у розмірі 40 572 грн 19 коп., а також середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 05 лютого 2024 року по 05 квітня 2024 року в розмірі 56 887 грн. 77коп. При цьому, відповідач виключно після того як позивачка вимушена була звернутися до суду, виконавчої служби та правоохоронних органів сплатив їй 40572,19 грн. нараховану, але не виплачену заробітну плату при звільненні. Така виплата проведена 04 червня 2024 року, що підтверджується роздруківками (виписками з ощад 24). Зважаючи на те, що ПАТ «СУМИХІМПРОМ» при звільненні позивачці не виплатило їй заробітну плату, остання має право на компенсацію середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Враховуючи що судовим наказом Зарічного районного суду міста Суми від 08 квітня 2024 року по справі №591/3425/24 стягнуто з Відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 05 лютого 2024 року по 05 квітня 2024 року, та виплачено заробітну плату, нараховану при звільненні лише 04 червня 2024 року на переконання Позивачки, остання має право на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 06 квітня 2024 року по 03 червня 2024 року включно (59 дні). Останніми двома місяцями, за які Заявниця отримувала заробітну плату є грудень 2023 року та січень 2024 року. Як вбачається з розрахункових лисків за 12.2023 та за 01.2024, а також довідки про доходи №108 від 01.04.2024 виданих Заявниці Боржником, заробітна плата за ці два місяці складала: за грудень 2023 нараховано 11\~626,67 грн. (14 робочі днів фактично відпрацьованих) за січень 2024 нараховано 11 373,91 грн. (15 робочих днів фактично відпрацьованих): Отже, середньоденна заробітна плата [PERSON] за останні два місяці згідно довідки про доходи №108 від 01 квітня 2024 року, виданої Боржником складає 932,57 грн. Таким чином, середній заробіток за період з 06 квітня 2024 року по 03 червня 2024 року включно становить 55 021,63 грн. (932,57 * 59 день = 55 021,63 грн.). Відповідачем були порушені строки виплати позивачці заробітної плати за період з грудня 2023 по лютий 2024 року, а виплачена у червні 2024 року, позивачка вважає, що вона має право на отримання компенсації втрати частини заробітної плати. Всього компенсація за втрату заробітку за період з грудня 2023 р. по день фактичного розрахунку, тобто по червень 2024 року становить: 330,11+ 174,75 + 170,87 = 675,73 грн. Крім того, позивачка звертає увагу суду, що вона в результаті порушення її прав у сфері трудових відносин, а саме в результаті несвоєчасної виплати заробітної плати отримала моральні страждання, втратила нормальні життєві зв`язки через відсутність коштів для нормальної життєдіяльності, що вимагало додаткових зусиль для організації її життя. Зокрема, звертає увагу суду, що з лютого 2022 року в країні тривають воєнні дії, зросли ціни на продукти харчування та комунальні послуги. Позивачка, працюючи на ПАТ «СУМИХІМПРОМ» мала надію на отримання заробленої нею заробітної плати, яка є єдиним джерелом її існування. Таким чином, відповідач не виплачуючи позивачці заробітну плату нараховану за грудень 2023 - лютий 2024 протягом пів року, своїми протиправними діями фактично позбавив її можливості купити необхідні продукти харчування, ліки, одяг, заплатити за отримані комунальні послуги. В результаті таких протиправних дій з боку відповідача, позивачка вимушена була звернутися за консультацією до невролога. При цьому, [PERSON] проживає разом зі старенькою мамою, яка також потребує постійного догляду, лікування та фінансової допомоги з боку позивачки. У трудових спорах обов`язок довести відсутність своєї вини покладається на роботодавця, а не на працівника. Таким чином, на переконання позивачки розмір моральної шкоди, яку відповідач має відшкодувати їй становить 10 000,00грн. Законодавством чітко не визначено порядку обрахування розміру моральної шкоди, проте з 01.01.2024 (наступний місяць після невиплати заробітної плати в грудні 2023) по день виплати, а саме 04.06.2024 минуло 155 днів. 10 000 грн /155 днів = 64,50 грн. Позивачка за своїм внутрішнім переконанням оцінює свої внутрішні душевні страждання отриманні в результаті невиплати її єдиного доходу на існування в розмірі 64,50 грн. в день. Ці душевні страждання також обґрунтовуються тим, що Позивачка не маючи, грошових коштів на оплату послуг адвоката, вимушена була самостійно вирішувати питання правильності подачі документів для отримання судового наказу щодо стягнення боргу по зарплаті, звертатися до відділу примусового виконання рішень, правоохоронних органів щоб отримати свої зароблені кошти. Посилаючись на вказані обставини, просить стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 06 квітня 2024 року по 03 червня 2024 року у розмірі 55021,63 грн., компенсацію втрати частини заробітку у зв`язку з порушенням строків їх виплати в розмірі 675,73 грн. та моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 11 липня 2024 року позов залишено без руху, позивачці надано строк для усунення недоліків. 16 липня 2024 року позивачкою надано суду документи на виконання ухвали суду від 11 липня 2024 року. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 19 липня 2024 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено судове засідання на 28 жовтня 2024 року о 13 год. 00 хв. 28 жовтня 2024 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 30 січня 2025 року, 09 год. 00 хв. у зв`язку з неявкою представника відповідача. В зазначене судове засідання сторони не з`явилися, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином. Позивачка надавала заяву, в якій просить суд розглядати справу без її участі, позов підтримує. Відзив на позовну заяву відповідачем не подано. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Норми ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України встановлюють обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Матеріалами справи встановлено, що позивачка [PERSON] працювала в ПАТ «СУМИХІМПРОМ» по 05 лютого 2024 року, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.15-16). З повідомлення ПАТ «СУМИХІМПРОМ» від 05 лютого 2024 року вбачається, що сума, яка належала до виплати при звільненні з 05 лютого 2024 року [PERSON] по заробітній платі за грудень січень складала 24091,37 грн., за лютий -13143,98 грн. та 3336,84 грн. за листками непрацездатності. Загальна сума для виплат становила 40572,19 грн. (а.с.10). Зазначений розмір заборгованості також підтверджується довідкою про доходи №938 від 03 квітня 2024 року(а.с.12) та розрахунковим листом за лютий 2024 року (а.с. 14). З довідки відповідача вбачається, що середньоденна заробітна плата позивачки складає 932 грн. 57 коп. (а.с.13). Судовим наказом Зарічного районного суду м. Суми від 08квітня 2024 року, по справі № 591/3425/24 стягнуто з ПАТ «СУМИХІМПРОМ» на користь [PERSON] нараховану, але не виплачену заробітну плату при звільненні у розмірі 40 572 грн. 19 коп., а також середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 05 лютого 2024 року по 05 квітня 2024 року в розмірі 56 887 грн. 77коп.(а.с.18). 04 червня 2024 року відповідач сплатив позивачці 40 572,19 грн. нараховану, але не виплачену заробітну плату при звільненні, що підтверджується роздруківками, виписками з ощадбанку 24 (а.с. 21, 22). Враховуючи що судовим наказом Зарічного районного суду міста Суми від 08 квітня 2024 року по справі №591/3425/24 стягнуто з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 05 лютого 2024 року по 05 квітня 2024 року, та виплачено заробітну плату, нараховану при звільненні лише 04 червня 2024 року, позивачка має право на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 06 квітня 2024 року по 03 червня 2024 року включно. Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України та ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до положень статей 47, 116 КЗпП України при звільненні працівника виплати всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У відповідності до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до ч. 1 ст. 117 ЦПК України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. Судом встановлено, що відповідачем всупереч вимог ст. 116 КЗпП України позивачці не було виплачено у день звільнення усі належні їй суми. Середньоденна заробітна плата [PERSON] за останні два місяці згідно довідки про доходи №108 від 01 квітня 2024 року, виданої відповідачем складає 932 грн. 57 коп. Таким чином, середній заробіток за період з 06 квітня 2024 року по 03 червня 2024 року включно становить 38235 грн. 37 коп. (932 грн. 57 коп. х 41 робочий день). Згідно зі статтею 34 Закону У країни «Про оплату праці», компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Відповідно до статей 1-3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрат частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим * Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, до яких відноситься і заробітна плата (грошове забезпечення). Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Відповідно до пункту 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159 у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом. Відповідачем були порушені строки виплати позивачці заробітної плати за період з грудня 2023 по лютий 2024 року, а виплачена у червні 2024 року, а тому позивачка має право на отримання компенсації втрати частини заробітної плати. Всього компенсація за втрату заробітку за період з грудня 2023 р. по день фактичного розрахунку, тобто по червень 2024 року становить: 330,11+ 174,75 + 170,87 = 675,73 грн. Зазначений розрахунок відповідачем не спростований. Таким чином право позивача є порушеним та підлягає захисту і на його користь з відповідача необхідно стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 06 квітня 2024 року по 03 червня 2024 року у розмірі 38235 грн. 37 коп., компенсації втрати частини заробітку у зв`язку з порушенням строків їх виплати в розмірі 675 грн. 73 коп. Порядок відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин регулюється\~статтею 237-1 КЗпП України. Стаття 237-1\~КЗпП України\~передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування шкоди визначається законодавством. Зазначена норма закону містить перелік юридичних фактів, що складають підставу виникнення правовідносин щодо відшкодування власником або уповноваженим ним органом завданої працівнику моральної шкоди. За змістом указаного положення закону підставою для відшкодування моральної шкоди згідно із ст. 237-1 КЗпП України є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У пункті 13\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня\~\~\~\~1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~роз`яснено, що відповідно до\~статті 237-1 КЗпП України\~за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Таким чином, захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права (наприклад, поновлення на роботі), так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин. Враховуючи, що\~КЗпП України\~не містить будь-яких обмежень чи виключень для компенсації моральної шкоди у разі порушення трудових прав працівників, а\~стаття 237-1 цього Кодексу\~передбачає право працівника на відшкодування моральної шкоди у обраний ним спосіб, зокрема повернення потерпілій особі вартісного (грошового) еквівалента завданої моральної шкоди, розмір такого відшкодування суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, їх тривалості, тяжкості вимушених змін у житті та з урахуванням інших обставин справи. Під час судового розгляду встановлено, що дії відповідача щодо не виплата позиваці заробітної плати призвела до порушення її законних прав, завдали моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя. В той же час, визначаючи розмір завданої позивачці моральної шкоди, суд враховує характер порушення її прав, тяжкість і істотність вимушених змін у житті внаслідок порушення трудових прав та зусиль, вжитих для їх відновлення, виходячи з засад\~розумності та справедливості, визначає розмір відшкодування моральної шкоди у сумі 3000 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню пропорційно до задоволених позовних вимог (63%) судовий збір в розмірі 763 грн. 05 коп.

Outcome: partial