Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-27 00:00:00

23.10.2024 року [PERSON] звернувся до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, посилаючись на наступні обставини. 20.08.2024 року [PERSON] звернувся до Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 27.08.2024 року він отримав рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №047250022675, згідно якого йому було повідомлено про наступне: загальний страховий стаж [PERSON] складає 1 рік 3 місяці 6 днів, що є недостатнім для призначення пенсії. Не було зараховано до загального страхового стажу періоди: - навчання з 01.09.1971 по 18.07.1971 роки, оскільки прізвище власника документа не відповідає паспортним даним заявника; - періоди роботи згідно трудової книжки від 31.07.1972 року наявний запис про зміну прізвища власника трудової книжки, підстава для зміни відсутня. З огляду на викладене вище, [PERSON] відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. В своїй заяві [PERSON] зазначає, що народився [INFO] , про що 07.05.1956 року Олексіївською сільською радою Нікопольського району Дніпропетровської області було зроблено відповідний актовий запис за №49, відомості про батька в свідоцтві про народження відсутні. Однак при подачі документів до першого класу Капулівської загальноосвітньої школи мати заявника зазначила відомості про сина, як про [PERSON] , вказавши прізвище його біологічного батька. В подальшому заявник навчався в Міському професійно-технічному училищі №42 м. Нікополя та здобув спеціальність «Муляр», про що отримав атестат, де його прізвище також зазначено як « [PERSON] ». Після закінчення навчання був прийнятий на роботу в будівельне управління №2 Тресту «Нікопольстрой» Комбінату «Дніпрометалургстрой» на посаду муляра 2 розряду, про що в трудовій книжці був зроблений відповідний запис. Трудова книжка була заповнена на прізвище « [PERSON] », але 27.05.1976 року прізвище було виправлено на « [PERSON] », запис скріплено печаткою Будівельного управління №2, з надписом «виправленому вірити». На підставі викладеного, заявник просить суд встановити факт належності [PERSON] , [INFO] , трудової книжки, заповненої 31.07. 1972 року на ім`я [PERSON] , 1956 року народження. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку окремого провадження (а.с.34-35). 28.01.2025 року на адресу суду від [PERSON] надійшла заява, згідно якої просить суд розглянути справу без його участі, на своїх вимогах наполягає (а.с.41). Представник заінтересованої особи до судового засідання не з`явився, про розгляд справи були повідомлені шляхом направлення на їх юридичну адресу копії ухвали про відкриття провадження та копії заяви з додатками, про що свідчить поштове повідомлення (а.с. 39), згідно якого пакет документів 18.12.2024 року отримала особа за довіреністю. Відзиву на адресу суду не направили, причину неявки представника суду не повідомили. Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2\~ст.247 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, на підставі наступного. Судом встановлено, що згідно паспорта громадянина України № [NUMBER] , виданого 16.09.2024 року, прізвище заявника значиться як « [PERSON] » (а.с. 4). В свідоцтві про його народження серії [NUMBER] , виданому 07.05.1956 року народження Олексіївською сільською радою Нікопольського району Дніпропетровської області, в графі «батько» - прочерк (а.с.6), та у військовому квитку серії [NUMBER] , виданому 08.07.1982 року [INFO] (а.с.14-20), його прізвище ім`я та по батькові також зазначено [PERSON] . Тоді як в атестаті № [NUMBER] , виданому 18.07.1972 року Нікопольським МПТУ №42, прізвище заявника зазначено як « [PERSON] ». Факт навчання заявника в Капулівській середній школі з 1963 по 1971 роки під прізвищем « [PERSON] » також підтверджується листом №118 від 12.09.2024 року, виданим директором Капулівської гімназії Покровської сільської ради (а.с.23). Як зазначив заявник, дана розбіжність виникла у зв`язку з тим, що його мати при подачі документів до школи невірно зазначила його прізвище, та вказала прізвище його батька. Трудова книжка також заповнена на ім`я [PERSON] , оскільки вона видавалась на підставі атестату №973, про що свідчить запис №1 в ній - «Навчався в Нікопольському МПТУ 42» (а.с.8). Згодом, в 1976 році в трудовій книжці було змінено прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », про що було зроблено відповідний запис «виправленому вірити», та скріплено печаткою Будівельного управління №2. Частиною 1 статті 293\~ЦПК\~України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження також справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. Так, у відповідності з п. 6 ч. 1ст.\~315\~ЦПК України суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по - батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Згідно Постанови Пленуму\~Верховного\~Суду\~України №5\~від\~31.03.1995\~року «Про\~судову\~практику у\~справах\~про\~встановлення фактів,\~що\~мають\~юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Відповідно до п.12 цієї Постанови, суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Відповідно до ухвали Верховного суду України по справі 6-21859 св09 від 18.11.2009 року встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, не зазначених у ч. 1\~\~ст.\~256\~ЦПК\~України ( в редакції 2004 року)\~\~у судовому порядку можливо лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, у зв`язку з чим заява про встановлення факту виконання роботи на певній посаді для зарахування до трудового стажу в порядку цивільного судочинства розглядатися не може. У судовому порядку може розглядатися факт належності документа про трудовий стаж, якщо ім`я, по батькові або прізвище в ньому не збігаються з тими, що зазначені в паспорті або в свідоцтві про народження. Також, згідно з Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, у разі, коли документи про трудовий стаж не збереглися, його підтвердження здійснюється районними (міськими) відділеннями (управління) соціального захисту населення, а в судовому порядку встановлюється лише факт належності особі документа про трудовий стаж, якщо ім`я, по батькові та прізвище в ньому не збігаються з тими, що зазначені в її паспорті або в свідоцтві про народження. Предметом розгляду вказаної заяви є встановлення факту належності документів. Враховуючи той факт, що в матеріалах справи наявна відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про призначення заявникові пенсії за віком (а.с.22), тому встановлення вказаного факту має юридичне значення для нього, оскільки через вказані неточності, він не може в повному обсязі реалізувати свої права на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування З огляду на встановлені судом та наведені вище обставини, які були підтверджені доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявником доведено, що трудова книжка заповнена 31 липня 1972 року на ім`я [PERSON] , 1956 року народження, належать саме заявникові [PERSON] , [INFO] . Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved