Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Деснянського районного суду міста Києва із позовною заявою до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди, внаслідок залиття житлового приміщення. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . 12.08.2022 о 06 годині 50 хвилин відбулося залиття квартири позивача, а саме: коридор, вітальна кімната, дитяча кімната, спальна кімната, коридор біля санвузла. Відповідно до акту комісії від 16.08.2022 року, у складі працівників ЖЕД-313, причиною залиття квартири позивача є прорив гнучкої підводки гарячого водопостачання під ванною у квартирі [ADDRESS] . Власниками квартири [ADDRESS] , є [PERSON] та [PERSON] , які відмовилися добровільно усувати встановлені порушення. 21.09.2022 позивачем для проведення належної оцінки нанесеної шкоди було замовлено будівельно-технічне експертне дослідження, відповідно до якого розмір матеріальної шкоди завданої внаслідок залиття квартири відповідачами становить - 293 443,00 грн., а також вартість проведення будівельно-технічного експертного дослідження становить - 8500,00 грн. Крім того, позивач зазнав моральних страждань, які оцінює у 60 000,00 грн., що полягають у неможливості належно використовувати приміщення квартири та зберігати власні речі, оскільки вони будуть мати відповідний неприємний запах (плісняви) та зберігати побутові речі, та можуть вийти з ладу внаслідок потрапляння рідини. У зв`язку з цим позивачу доводиться зберігати власний одяг, взуття та побутові речі в іншому місці, що створює конфліктні ситуації у відносинах всередині сім`ї позивача та в цілому пригнічує настрій. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідачів 293443,00 грн., 8500,00 грн. витрат за проведення експертного дослідження, 60000,00 грн. моральної шкоди, та судові витрати. Стороною відповідача подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник відповідачів просить у задоволенні позову відмовити. Представник вважає, що позовна заява законодавчо не вмотивована, містить недостовірну інформацію і аргументи. Єдиним доказом, на який посилається представник позивача на підтвердження своїх вимог, є Акт. Разом з тим, наданий позивачем Акт про залиття не повністю відповідає вказаним законодавством вимогам до таких актів, зокрема, невідповідним є склад комісії та підписантів, відсутнє ознайомлення з Актом про залиття мешканців квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] . Також представником позивача не надано до суду доказів, на підставі яких встановлено та якими підтверджується наявність «аварії» у квартирі, не деталізовано, що саме розуміється під словосполученням «внаслідок прориву» та на яких конструкціях, технічних елементах системи водопостачання була виявлена та чи взагалі мала місце аварія. Також не подано доказів неправомірного втручання відповідачами квартири [ADDRESS] , у санвузол, сантехнічний стан квартири та неправомірне (неправильне) користування сантехнікою. Крім того, представник позивача не додав до позовної заяви клопотання про проведення експертизи щодо встановлення технічних причин завдання шкоди залиттям, причин та місця аварійної ситуації. Доказом, на який покладається представник позивача на підтвердження розміру збитків, є Звіт про визначення матеріальних збитків, що нанесені власнику пошкодженого майна, внаслідок затоплення трикімнатної квартири. Однак, Звіт є неналежним доказом на предмет підтвердження причин аварії та причин залиття і не може братись до уваги при встановленні розміру збитків, так як він не відповідає вимогам діючого законодавства та містить значну кількість порушень, оскільки не містить попередження експерта про відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Крім того, підстави щодо стягнення моральної шкоди відсутні, оскільки представником позивача на підтвердження вимоги про стягнення моральної шкоди та заявленого розміру моральної шкоди не надано жодних доказів. За таких обставин в задоволенні позову необхідно відмовити в повному обсязі. Представник позивача подала відповідь на відзив, де вказує, що ознайомившись з наданим представником відповідачів відзивом на позовну заяву та фотокопіями доданих до нього доказів позивач вважає їх твердження не обґрунтованими, такими, що не спростовують позовні вимоги та не доведеними жодним допустимим доказом. Так, як Акт про залиття був складений з дотриманням всіх вимог, підписаний всіма членами комісії, з актом був ознайомлений власник квартири [ADDRESS] , відсутність підписів відповідачів зумовлена ігноруванням останніх з`явитися у запропонований час. Щодо назви документа і відсутності в назві слів «про затоплення»: зі змісту самого документа зрозуміло, що це акт про затоплення, відсутність даних слів не впливає на дійсність акту про затоплення. Щодо висновку експерта чи звіту оцінювача: даний оцінювач має всі необхідні документи для підготовки для суду звіту, який має юридичну силу. З приводу відшкодування моральної шкоди, позивач обґрунтовано вважає про наявність такої шкоди, оскільки останній не має можливості належного користування своєї квартирою, ним перенесено хвилювання та стресові стани, що пов`язані із залиттям. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 29.12.2022 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 10.04.2023 відмовлено у задоволенні заяви представника позивача - адвоката Гаркуши А.О про забезпечення позову. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 20.04.2023 призначено судову будівельно-технічну експертизу та зупинене провадження. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 30.01.2024 провадження по справі поновлено. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 22.07.2024 внесеною в протокол судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили позов задовольнити з викладених підстав. Представник відповідачів позовні вимоги визнав частково, вказав, що факт залиття відповідачами не оспорюється, враховуючи похилий стан відповідачів, останні визнають позовні вимоги в частині відшкодування шкоди в розмірі 87915,60 грн. та моральної шкоди в розмірі 2000,00 грн. Вислухавши доводи позивача та його представника, представника відповідачів, допитавши свідків, експерта дослідивши письмові матеріали справи суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. Стаття 263 ЦПК України, регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст.12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності позивачу [PERSON] , про що свідчать копія свідоцтва про право власності на житло від 09.10.2002 року та копія договору купівлі-продажу від 09.06.2000 (т. 1 а.с 101-102). Відповідно до копії технічного паспорту, квартира [ADDRESS] та складається з трьох кімнат, що розташована на 1 поверсі (т. 1 а.с.80-83). Згідно акту ЖЕД № 313 від 16.08.2022 (т. 1 а.с. 103), останній складено за результатом обстеження на предмет залиття квартири [ADDRESS] , вище розташованою квартирою [ADDRESS] , яка знаходиться на другому поверсі. Відповідно до акту від 16.08.2022 при комісійному обстеженні виявлені: в коридорі сліди залиття: на стінах (шпалери), намокли та іскрять розетки; в вітальній кімнаті сліди залиття: на стінах (шпалери), намокли та іскрять розетки; в дитячій кімнаті сліди залиття: на стінах (шпалери), намокли та іскрять розетки, намочено та деформувався паркет; в спальній кімнаті сліди залиття: на стінах (шпалери); в коридорі біля санвузла сліди залиття: на стелі (гіпсокартона підшивка, водоемульсійна фарба), на стінах (шпалери). Причиною залиття квартири є прорив гнучкої підводки гарячого водопостачання під ванною у квартирі [ADDRESS] . Квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності відповідачам [PERSON] , [PERSON] , про що свідчить відповідь КП КМР «КМ БТІ» від 29.11.2022 року (т. 1 а.с.105). 05.10.2022 оцінювач [PERSON] склав акт огляду щодо пошкоджень після залиття (т. 1 а.с.86). 21.09.2022 оцінювач [PERSON] склав звіт про визначення матеріальних збитків. Відповідно до вказаного звіту розмір матеріальних збитків, який завдано [PERSON] у результаті залиття квартири [ADDRESS] , яке сталося 12.08.2022 станом на момент складання вказаного звіту становить 293443,00 грн. (т. 1 а.с. 21-93). Відповідно до висновку експерта судової будівельно-технічної експертизи від 11.01.2024, вартість ремонту складається із вартості робіт, вартості будівельних матеріалів та вартості експлуатації машин та механізмів. Вартість ремонтно-будівельних робіт (розмір завданої матеріальної шкоди з урахуванням фізичного зносу) для усунення наслідків залиття квартири [ADDRESS] , яке сталося 12.08.2022, станом на час проведення дослідження, становить 93920,40 грн. (т. 2 а.с. 3-10). Вартість ремонтно-відновлювальних робіт становить - 87915,60 грн. За приписами ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно положення ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Щодо позовної вимоги про відшкодування майнової шкоди внаслідок залиття. Відповідно до ч.4,5 ст.319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. За ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Положення ч. 3 ст. 386 ЦК України передбачає, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Згідно положення ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Зобов`язання з відшкодування шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати, завдану шкоду в повному розмірі. Відповідно до ст. 151 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Безгосподарне утримання громадянином належного йому будинку (квартири) тягне за собою наслідки, передбачені ЦК України. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Аналіз положень ст. ст. 11, 1166 ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов`язання з відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі. Зобов`язання з відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоди, та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди. Вказаного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 27.05.2021 у справі №761/12945/19. Виходячи з цього, особа, яка вимагає відшкодування збитків (як грошової оцінки матеріальної шкоди), повинна довести факт заподіяння збитків (шкоди), розмір понесених збитків, (шкоди) безпосередній причинно-наслідковий зв`язок між неправомірними діями особи, яка спричинила збитки (шкоду), та самими збитками (шкодою). А відповідач має довести, що такі збитки (шкода) завдані не з його вини. Позивачу належить довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а шкода, яка завдана особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Також позивач несе тягар доведення перед судом розміру завданої шкоди, зокрема зменшення або знищення майна, яке належить йому на праві власності. Вказаного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 23.09.2020 у справі № 329/382/19. Відтак, обов`язковим для встановлення у спірних правовідносинах є факт залиття, встановлення осіб, які винні у такій, шкода заподіяна такою та причинно-наслідковий зв`язок між діями та наслідками. При цьому, на підтвердження позовних вимог позивач повинен надати належні та допустимі докази, які б підтверджували факт виникнення залиття саме з вини відповідача. Доводи представника відповідачів викладені у відзиві про невідповідність акту про залиття вимогам законодавства та відсутність вини відповідачів суд до уваги не приймає, оскільки під час розгляду справи та в судових дебатах представник відповідачів позовні вимоги визнав частково, а саме факт залиття та факт заподіяння моральної шкоди в результаті такого залиття. Крім того, відповідно до правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року № 927/11207, передбачено, що в разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6 Правил).У додатку № 4 до цих Правил від 25 серпня 2005 року № 927/11207, зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємств), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організацій (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства ), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число місяць ,рік ); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності, характер залиття та його причини: завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття .Акт обов`язково має бути підписаний всіма членами комісії. Відмова від підпису складеного акта присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної не впливає на його чинність (у такому випадку в акті має бути зазначено, що згадані особи (прізвище, ім`я, по батькові) підписувати складений акт відмовилися з таких-то причин). Акт повинен бути складений у тому числі за присутності: головного інженера виконавця послуг; голови комісії; майстра технічної дільниці; майстра ремонтної дільниці слюсаря-сантехніка, представників організації обслуговуючої компанії. Таким чином, акт 16.08.2022, який міститься в матеріалах справи відповідає вимогам, встановленим вищезазначеними Правилами, в ньому наведені: дата та місце складання; місце, де трапилося залиття; подія, що трапилася; наслідки залиття, а також причини залиття. При цьому відсутність та не підписання акту відповідачами не впливає на його правильність. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.11.2018 у справі №753/20314/15. На підтвердження позовних вимог, за клопотанням сторони позивача були допитані свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Свідок [PERSON] - дружина племінника позивача та [PERSON] дружина позивача пояснили, що вони разом прибирали воду, викликали працівників ЖЕО, а залиття квартири позивача сталася через несправність в квартирі відповідачів. Суд вказані покази свідків приймає до уваги, оскільки вказані покази відповідають письмовим матеріалам справи. Покази свідка [PERSON] (сантехнік) суд до уваги не приймає, оскільки останній вказав, що нічого не пам`ятає щодо подій, які мали місце 12.08.2022. Свідок [PERSON] - працює в аварійній службі Деснянського району м. Києва, вказав, що не пам`ятає ні адреси, ні власників квартири, яка була залита, вказав, що вся інформація міститься у заявці, яку оформлює диспетчер. Суд до уваги наведені покази не приймає, оскільки останній не надав відповіді на поставлені питання. Отже, враховуючи вище викладене, відповідачі фактично не заперечують залиття квартири позивача, але не погоджується з порядком та розміром обрахунку завданих збитків та розміром моральної шкоди. За правилами ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відтак, суд приходить до висновку про те, що залиття квартири позивача сталось з квартири відповідачів за наявності їх вини, а саме недбалому ставленні до сантехнічного обладнання у належній їм квартирі та відсутності контролю за ним і саме відповідачі мають відшкодувати завдану позивачу в результаті залиття шкоду. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права. При цьому, як доказ завдання шкоди майну позивача, останнім надано звіт суб`єкта оціночної діяльності - Оцінювач - ТОВ «Експерт ІН» [PERSON] (т. 1 а.с. 21-90), відповідно до якого «розмір майнового збитку, заподіяного внаслідок залиття приміщень квартири [ADDRESS] , становить 293 443,00 грн. У даному висновку не вказано причину залиття і вона не досліджувалась, а метою складення даного висновку було визначення вартості відновлювального ремонту приміщень квартири [ADDRESS] . Для визначення матеріального збитку оцінювачем ТОВ «ЕКСПЕРТ ІН» - [PERSON] було обґрунтовано використання витратного підходу (п. 5 «Методологія оцінки» Звіту) та застосовані положення Методики оцінки майна (затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 10 грудня 2003 р. № 1891), які містять загальні принципи та алгоритми оціночних процедур. Враховуючи правовий висновок Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 у справі № 522/1029/18, звіт, наданий позивачем, суд не вважає належним та допустимим доказом, оскільки наданий звіт не містить відомості про обізнаність експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок і відсутнє посилання про те, що останній підготовлений для подання до суду. У зв`язку з тим, що наданий позивачем звіт про розмір майнового збитку викликав у відповідачів обґрунтовані сумніви щодо його правильності та відповідності затвердженим методикам проведення розрахунків, з метою встановлення дійсних обставин справи та реального розміру завданих позивачу залиттям квартири збитків, сторона відповідача просила провести у справі судову будівельно-технічну експертизу для з`ясування розміру майнової шкоди, що була заподіяна майну позивача внаслідок залиття квартири в серпні 2022 року. За результатами проведення будівельно-технічного експертного дослідження від 11.01.2024, який суд приймає до уваги, вартість ремонтно-будівельних робіт (без врахування фізичного зносу) для усунення наслідків залиття квартири [ADDRESS] , яке сталося 12.08.2022, станом на час проведення дослідження, становить 93 920,40 грн. Вартість ремонтно-будівельних робіт (розмір завданої матеріальної шкоди з урахуванням фізичного зносу) для усунення наслідків залиття квартири [ADDRESS] , яке сталося 12.08.2022, станом на час проведення дослідження, становить 87 915,60 грн. Відповідно до висновку експерта від 11.01.2024 вартість ремонтно-будівельних робіт та вартість ремонтно-відновлювальних робіт, які необхідні для усунення наслідків залиття квартири [ADDRESS] , яке сталося 12.08.2022, станом на час проведення дослідження, становить 181836,00 грн. Відтак, встановивши, доведеність спричинення шкоди позивачу, протиправність дій відповідачів, причинно-наслідковий зв`язок між діями та наслідками - залиття квартири позивача, суд приходить до висновку, що завдана позивачу шкода підлягає відшкодуванню відповідачами у загальному розмірі 181 836, 00 грн., яка визначена на підставі висновку експерта № 15597/23-42 від 11.01.2024. Зауваження представника позивача до висновку експерта № 15597/23-42 від 11.01.2024 фактично зводиться до незгоди із останнім, проте, клопотань про призначення додаткової або повторної експертизи заявлено не було. Письмові пояснення експерта ТОВ «Експерт Ін» Новічевського Р. суд до уваги не приймає, враховуючи надану судом оцінку самому звіту. Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди у розмірі 60000, 00 грн., суд приходить до наступного висновку. При з`ясуванні фактів, з якими закон пов`язує відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ст. 1167 ЦК України, яка визначає підстави покладання обов`язку по відшкодуванню такої шкоди та обставини, які мають враховуватися при визначенні розміру відшкодування. Стаття 23 ЦК України передбачає підстави моральної шкоди. Моральна шкода, зокрема, полягає у фізичному болі і стражданнях, що особа зазнала в зв`язку з каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, що фізична особа зазнала в зв`язку з протиправною поведінкою у відношенні його; у душевних стражданнях, що фізична особа зазнала в зв`язку з ушкодженням чи знищенням майна; у приниженні честі, достоїнства, а також ділової репутації. Моральна шкода стягується незалежно від стягнення майнової шкоди. У положенні п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно роз`яснень, що містяться у п.4 вказаної постанови у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується. Заявляючи вимоги про відшкодування моральної шкоди позивач вказав, що він зазнав моральних страждань, які оцінює у 60 000,00 грн. та вказав, що внаслідок залиття квартири позивач отримав стрес, який позначився на перебігу його звичайного життя, оскільки він хвилювався про те, як відновити пошкоджену залиттям квартиру та відновлення можливості подальшого проживання у ній. Факт залиття та його наслідки мали значний психотравматичний вплив на позивача та його сім`ю, проте зазначені обставини не підтверджені відповідними доказами, як і спричинення позивачу у зв`язку з цим моральних страждань. Позивачем також не вказано, з яких міркувань він виходив, визначаючи суму моральної шкоди у розмірі 60000,00 грн., розрахунку розміру моральної шкоди позивачем не надано, у зв`язку з чим підстави для відшкодування моральної шкоди у вказаному ним розмірі відсутні. У даному випадку вина відповідачів у залитті квартири не спростована. Позивачем доведено причинно-наслідковий зв`язок між завданою шкодою та діями з боку відповідачів, які це спричинили. Безумовно, внаслідок залиття квартири, позивачу було завдано душевних страждань та переживань. Згідно з практикою ЄСПЛ, порушення прав людини вже саме по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам факт порушення права (справа «Науменко проти України»). Разом з тим, виходячи з засад розумності та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування завданої позивачу моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, а саме у розмірі 10000,00 грн., який є достатнім, співмірним із завданою шкодою. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини зауважив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що даний позов підлягає частковому задоволенню, а тому вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь позивача матеріальну шкоду в сумі 181836,00 грн. та моральну шкоду в сумі 10 000,00 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно копії посвідчення, відповідач [PERSON] , є інвалідом II групи та відповідно до ЗУ «Про судовий збір» відноситься до переліку осіб, які звільнені від сплати судового збору, суд не вирішує питання щодо стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача понесені судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору. За змістом ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторона з якої підлягають стягненню судові втирати звільнена від їх оплати, вони компенсуються за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів. Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України та відсутність доказів звільнення від сплати судового збору з [PERSON] , суд приходить до висновку про стягнення з останньої на користь позивача судового збору у розмірі 959,24 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial