Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-21 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Юревич Ігор Вікторович звернувся до Корольовського районного суду м.Житомира з позовом в якому просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] ; після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище " [PERSON] "; після розірвання шлюбу малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , залишити проживати разом з матір`ю [PERSON] . В обґрунтування пред`явлених вимог посилається на те, що з 12.07.2014 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від спільного шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що сторони тривалий час разом не проживають, спільне господарство не ведуть, кожен з них має різні погляди на життя та сімейні відносини, між ними відсутнє взаєморозуміння. Подальше примирення та збереження сім`ї вважає неможливим. Крім того, вважає за доцільне та необхідне після розірвання шлюбу залишити дитину на подальше проживання разом з матір`ю. Ухвалою від 03.09.2024 року відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою від 03.10.2024 року сторонам надано строк для примирення. Ухвалою від 13.01.2025 року поновлено провадження у справі. Представник позивача - адвокат Юревич І.В. подав до суду заяву в якій просить справу розглядати без участі позивача та представника позивача. Також повідомляє, що позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с.50-51). Відповідач подав до суду заяву в якій просить справу розглядати без його участі, щодо розірвання шлюбу не заперечує. Також вказав, що за даний термін призначеного судом строку для досягнення примирення з позивачем так і не вдалося (а.с.36). На підставі ч.3 ст.211 ЦПК України якою передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності, якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб (повторне) серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 12 липня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Новоград-Волинському реєстраційної служби Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №182 (а.с.5). Сторони є батьками малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.11). Згідно ст.51 Конституції України та ст.24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. З урахуванням обставин справи, позиції сторін щодо неможливості збереження шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, що відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України є підставою для розірвання шлюбу, а тому позовна заява в цій частині підлягає задоволенню. Щодо залишення доньки на подальше проживання з матір`ю, слід зазначити наступне. Стаття 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою (ч.4). Разом з тим, за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного суду від 15.01.2020 у справі №200/952/18. Відповідно до ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Виходячи з того, що спору щодо того з ким із батьків буде проживати малолітня дитина не вбачається, дитину слід залишити на проживання з матір`ю. Розподіл судових витрат Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України та ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позовні вимоги, позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків сплаченого при поданні позовної заяви судового збору, що становить 605,60 грн. Щодо судового збору в іншій частині (50%, 605,60 грн), судові витрати по справі покладаються на відповідача.

Outcome: approved