Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи тим, що на підставі поданої заяви від 29.08.2023 та згідно ст.43 ЗУ «Про зайнятість населення» [PERSON] було надано статус безробітної, 29.11.2023 між Державним навчальним закладом «Полтавський центр професійно-технічної освіти» Державної служби зайнятості» та [PERSON] був укладений договір №3359 про організацію професійного навчання, а саме перепідготовку за груповою формою навчання за професією 7436(7) «Швачка» у період з 29.11.2023 по 27.02.2024, зі строком навчання 462 години. Після закінчення навчання відповідач була направлена до ТОВ «Ворскла-мода» для працевлаштування, однак 13.03.2024 відмовилася від роботи, у зв`язку з чим було прийнято наказ №69 від 22.03.2024 «Про відшкодування суми витрат на професійне навчання в сумі 4015,30грн. Оскільки в добровільному порядку відповідач відмовляється повернути суму вартості соціальних послуг, тому просить стягнути з відповідача вартість соціальних послуг (професійне навчання) у сумі 4015,30грн та судові витрати по справі. Представник позивача до суду не з`явилася, попередньо надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилася, попередньо надавши заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала повністю, не заперечувала проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Встановлено, що 29 серпня 2023 року відповідач звернулася до позивача з заявою про надання статусу безробітного, в якій вказала, що через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, у точу числі не забезпечує себе роботою самостійно, готова та здатна приступити до роботи (а.с.19). Відповідно до персональної картки №165023082900027 від 29.08.2023 та рішення прийняті центром зайнятості [PERSON] надано статус безробітного (а.с.17-18,21). ТОВ «Ворскла-мода» 28.11.2023 видав корінець направлення на працевлаштування [PERSON] на вільне робоче місце «швачка», за умови проходження особою профнавчання згідно з договором на працевлаштування після закінчення навчання (а.с.31). 28.11.2023 відповідач звернулася до позивача з заявою про видачу сертифікату на навчання шляхом перепідготовки за професією «швачка» на замовлення роботодавця (а.с.29). Згідно з договором про організацію професійного навчання безробітного №165023112800399 від 28.11.2023 центр зайнятості видав відповідачу сертифікат на навчання для підвищення кваліфікації за програмою перепідготовки за груповою формою навчання за професією 7436(7) «Швачка» у період з 29.11.2023 по 27.02.2024, зі строком навчання 462 години (а.с.25-28). 29.11.2023 між Державним навчальним закладом «Полтавський центр професійно-технічної освіти Державної служби зайнятості» та [PERSON] укладено договір про організацію професійного навчання №3359 про перепідготовку за груповою формою навчання за професією 7436(7) «Швачка» у період з 29.11.2023 по 27.02.2024, зі строком навчання 462 години (а.с.23-24). Згідно з відмітки про прийняття на навчання від 29.11.2023 [PERSON] прийнято на навчання, оплата за навчання проводиться згідно із сертифікатом (а.с.30), відповідно до розрахунку вартості професійного навчання за професією «Швачка» за слухача [PERSON] сплачено 4015,30грн (а.с.32). Наказом №69 від 22.03.2024 Полтавського обласного центру зайнятості прийнято рішення про добровільне відшкодування [PERSON] витрат на професійне навчання в сумі 4015,30грн (а.с.33-34), який направлено відповідачу за адресою проживання разом з реквізитами на відшкодування, однак вищевказані кошти відповідачем в добровільному не повернуті (а.с.35). Згідно з ст. 3 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» законодавство про страхування на випадок безробіття складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, Закону України «Про зайнятість населення» та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері страхування на випадок безробіття, а також міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ст. 4 Закону «Про зайнятість населення», до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою. Згідно з ст. 1 Закону «Про зайнятість населення», безробітною визнається особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. Відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» № 1533-ІІІ, сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. У разі припинення професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації за направленням державної служби зайнятості без поважних причин або відмови працювати за одержаною професією (спеціальністю) із застрахованих осіб стягується сума витрат на професійну підготовку, перепідготовку або підвищення кваліфікації. Порядок професійної підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації зареєстрованих безробітних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.2023 ;264 передбачає, що у разі припинення безробітним професійного навчання без поважних причин або відмови працювати за набутою професією безробітний протягом 30 календарних днів після припинення або завершення навчання відшкодовує центру зайнятості, який уклав з ним договір про професійне навчання за сертифікатом на навчання та/або договір про проживання в період навчання, суму витрат на професійне навчання. Проживання в період навчання, проїзд до місця розташування закладу освіти або роботодавця та у зворотному напрямку, попередній медичний, психіатричний та наркологічний огляди. Відповідно до ст.39 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» спори, що виникають із правовідносин за цим Законом, вирішуються в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Суд бере до уваги, що згідно вимог ст.ст.12,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюються на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги є доведеними в судовому порядку та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог статті 141 ЦПК України. З огляду на те, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнала позов, тому суд вважає за можливе повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору у розмірі 1 514грн, іншу частину судового збору в розмірі 1 514грн відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved