Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-15 00:00:00

11.07.2023 заявник [PERSON] , в особі представника адвоката Кутепова І.О., заінтересована особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Нескородова О.А., звернулася до суду з заявою про встановлення факту спільного проживання. Ухвалою суду від 17.07.2023 у відкритті провадження у зазначеній справі відмовлено. Постановою Харківського апеляційного суду від 26 вересня 2023 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено та ухвалу судді Московського районного суду м. Харкова від 17 липня 2023 року скасовано. Справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. Ухвалою суду від 06.10.2023 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні. 11.10.2023 заявник [PERSON] , в особі представника адвоката Кутепова І.О., звернулася до суду з уточненою заявою про встановлення факту спільного проживання, в якій зазначила заінтересованою особою Харківську міську раду та просила встановити факт спільного проживання [PERSON] , громадянки України, [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на час відкриття спадщини разом з [PERSON] , громадянкою України, [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , яка померла [INFO] . В обгрунтування своїх вимог заявник зазначила, що у зв`язку зі смертю своєї матері [PERSON] [INFO] звернулася до Нескородової О.А., приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області, з заявою про відкриття спадкової справи. Однак нотаріус винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 166/02-31 від 09 червня 2023 року, а саме: у відкритті спадкової справи та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після померлої [INFO] [PERSON] , оскільки пропущений строк прийняття спадщини. У відмові у вчиненні нотаріальної дії нотаріус посилалася на те, що на момент смерті [PERSON] , зареєстрованої та проживаючої за адресою: [ADDRESS] , будь-яких осіб, зареєстрованих разом з померлою на час відкриття спадщини за цією адресою не було, тому підставою для відмови у відкритті спадкової справи та видачі свідоцтва про право на спадщину є той факт, що заявник не прийняла спадщину протягом встановленого законом строку у 6 місяців, продовженого на час дії військового стану до 10 місяців з дня смерті спадкодавця, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 209 від 06.03.2022. На момент смерті спадкодавця заявник була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відсутність реєстрації місця проживання спадкодавця за місцем проживання заявника не може бути доказом того, що вони не проживали зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені ч.3 ст. 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами. Приватний нотаріус ХМНО Нескородова О.А. направила суду повідомлення, в якому просила слухати справу без її участі, в прийнятті рішення покладалася на розсуд суду. Просила не залучати її до участі в справі, оскільки нотаріус не є заінтересованою особою та не знаходиться в правових стосунках ані з позивачем, ані з відповідачами, спір між якими вирішується. \~ \~ \~ Ухвалою\~суду від\~01\~лютого 2024\~року клопотання\~представника заявника\~ [PERSON] \~про заміну\~заінтересованої особи\~належною заінтересованою\~особою задоволене.\~Замінено неналежну\~заінтересовану особу\~приватного нотаріуса\~Харківського міського\~нотаріального округу\~Харківської області\~Нескородову Ольгу\~Анатоліївну на належну заінтересовану особу Харківську міську раду у цивільній справі за заявою [PERSON] про встановлення факту спільного проживання. Ухвалою суду від 29 квітня 2024 року закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою суду від 03 жовтня 2024 року залучено в якості третьої особи [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні представник заявника адвокат Кутепов І.О. підтримав заяву [PERSON] , посилаючись на вищенаведене, та просив заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи [PERSON] адвокат Бондаренко О.С. в судовому засіданні не заперечував проти заяви та надав клопотання та заяви, в яких заінтересована особа [PERSON] зазначає, що не прийняв спадщину та не претендує на її прийняття, намірів звертатися до суду щодо встановлення додаткового строку для прийняття спадщини не має. Заінтересована особа Харківська міська рада про час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, на неодноразові виклики в судові засідання не з`явилися, причини неявки не повідомили, пояснення по суті справи не надали. Суд розглянув справу на підставі наявних доказів. Суд, заслухавши пояснення представників заявника та заінтересованої особи Назарова А.В., показання свідків, дослідивши матеріали справи та перевіривши надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності згідно з Договором купівлі-продажу квартири від 09 травня 1998 року належить однокімнатна квартира [ADDRESS] . [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , копія якого знаходиться в матеріалах справи. Постановою приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Нескородовою О.А. від 09 червня 2023 року, відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії, а саме відкритті спадкової справи та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки пропущений строк для прийняття спадщини. Також в постанові приватний нотаріус відмітила, що на день смерті спадкодавець [PERSON] була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] . Будь-яких осіб, що зареєстровані разом із померлою на час відкриття спадщини за цією адресою не було. Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є\~перехід прав\~та обов`язків\~(спадщини)\~від фізичної\~особи,\~яка померла\~(спадкодавця),\~до інших\~осіб (спадкоємців).\~ Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за\~заповітом чи\~за законом\~має право\~прийняти спадщину\~або не\~прийняти її.\~ Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до абз.3 п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами статті 29, частини другої статті 1221 ЦК. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Частино першою статті 1296 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст. 1269 ЦК України). Згідно з п.п.4.10 п.4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактично прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. Як випливає із п.3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування", виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому розглядаються заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Пунктом 23 зазначеної постанови встановлено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Тобто, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1\~ст. 29 ЦК України,\~місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Згідно зі\~ ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», \~громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені цим Законом. Отже, відсутність реєстрації місця проживання не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою\~статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем. Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово вказував, що факт реєстрації місця проживання позивача за іншою адресою, ніж місце проживання й реєстрації спадкодавця, не має правового значення у таких спірних правовідносинах. Відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі\~статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,\~не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою\~статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Такі правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16, від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17, від 01 липня 2020 року у справі № 222/1109/17. В ухвалі Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 вересня 2020 року у справі № 569/15147/17, зазначено, що тлумачення\~ статті 29 ЦК України\~у поєднанні зі статтями\~2,\~3 \~Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», у відповідній редакції та Положення про паспорт громадянина України, затвердженого\~постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ, дає підстави для висновку, що постійне місце проживання громадян України може бути підтверджено як відміткою у паспорті, так і іншими документами згідно із\~статтею 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Верховний Суд у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17 вказав, що частина третя\~статті 1268 ЦК України\~вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. Аналогічні правові висновки викладено Верховним Судом у постанові від 12 січня 2022 року у справі № 446/53/16-ц. Отже, під час вирішення питання, чи прийняли спадкоємці спадщину у порядку частини третьої\~статті 1268 ЦК України, суд повинен досліджувати та встановлювати фактичне місце проживання спадкодавця на момент смерті та фактичне місце проживання його спадкоємців. Судом встановлено, що заявник є дочкою спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження, яка знаходиться в матеріалах справи. Як встановлено судом, після смерті [PERSON] з заявою про прийняття спадщини її син [PERSON] не звертався, спадкодавець у шлюбі не перебувала, інші спадкоємці не встановлені. Крім того, в судовому засіданні була допитана в якості свідка [PERSON] , яка працювала медичною сестрою в дитячому садку, тривалий час товаришувала з померлою [PERSON] , надавала її сім`ї медичні послуги. Свідок неодноразово була вдома у подруги, яка мала двох дітей, але за адресою: [ADDRESS] , постійно мешкала з дочкою, там знаходилися її речі, хоча дочка і мала свою квартиру. [PERSON] скаржилася на підвищений тиск та болі в серці і вона бачила подругу востаннє 29 грудня 2021 року. Поховали [PERSON] в м. Люботин, де сім`я мала дачу. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що є батьком дітей [PERSON] , але у шлюбі не перебували, спільного майна не мають, на спадщину він не претендує. [PERSON] мешкала за адресою: [ADDRESS] , разом з їх спільною дочкою [PERSON] . Він придбав дочці квартиру на проспекті Героїв Харкова, але остання туди не вселялася. У шлюбі дочка не перебувала. Після початку війни в 2022 році дочка разом з матір`ю евакуювалися на Західну Україну, де [PERSON] і померла від серцевої недостатності, поховали її в м. Люботин. Похованням займалася дочка та друг сім`ї [PERSON] . За таких обставин суд приходить до висновку, що заявником в судовому засіданні доведений факт спільного проживання на час відкриття спадщини разом з [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , яка померла [INFO] , а тому заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved