Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-23 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № б/н від 25.01.2019 в розмірі 40602,00 грн та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що відповідач звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим 25.01.2019. Підписавши заяву відповідач підтвердив, що остання складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (далі - Договір), який по своїй суті фактично є договором приєднання в розумінні ч.1 ст. 634 ЦК України. На підставі укладеного договору відповідачу відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий ліміт, розмір якого у подальшому було збільшено до 37 000,00 грн. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку. В порушення умов зазначеного договору відповідач належним чином не виконав покладених на нього зобов`язань по погашенню кредиту, у зв`язку з чим, станом на 19.11.2024 утворилася заборгованість в розмірі 40602,00 грн., яка складається з 35779,65 грн заборгованість за тілом кредита; 4822,37 грн заборгованість за відсотками, яку представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь позивача. Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження за правилами глави 10 розділу ІІІ ЦПК України, без повідомлення сторін, у зв`язку із чим, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Станом на 24.01.2025 відзив на позовну заяву від відповідача не надходив. Відповідно до поштового повідомлення, яке повернулося на адресу суду (а.с.92), адресат за вказаною адресою відсутній. Таким чином, суд приходить до висновку про належне повідомлення відповідача про відкриття провадження у справі. Оскільки, станом на 24.01.2025 відповідач відзиву не подав, за відсутності заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд на місці ухвалив, здійснювати заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, надавши оцінку доказам в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем укладений договір про надання банківських послуг без номеру від 25.01.2019 (далі, - Договір), який складається із Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (а.с. 31-69), згоду на укладення якого відповідач підтвердив своїм підписом у Заяві. По суті вказаний Договір є договором приєднання в розумінні ч.1 ст. 634 ЦК України, якою визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно умов вказаного договору відповідач отримав кредитний ліміт в розмірі 5000,00 грн. на картковий рахунок з видачею пластикової картки, який в подальшому було збільшено до 37 000,00 грн. (а.с. 29). Відповідач користувався кредитними коштами, що підтверджується розрахунком заборгованості наданим позивачем та випискою за договором (а.с. 12-22, 23-28). Відповідно до Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язався погашати заборгованість за Кредитом, відсоткам за користування ним, по перевитратам платіжного ліміту, а також сплачувати комісію на умовах передбачених договором. Беручи до уваги відсутність будь-яких повідомлень від сторін щодо припинення дії кредитного договору від 25.01.2019, суд приходить до висновку, що він є діючим. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У силу ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, при цьому одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Імперативним приписом ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним зобов`язання. Всупереч умовам спірного кредитного договору відповідач взяті на себе зобов`язання по поверненню кредиту належним чином не виконав, в результаті чого станом на 19.11.2024, утворилася кредитна заборгованість у розмірі 40602,02 гривень, яка складається із: - заборгованості за тілом кредиту 35779,65 грн.; - заборгованості за простроченими відсотками 4822,37 грн. Сума заборгованості за Договором підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.12-22). Аналізуючи перелічені вище докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що відповідачем не виконано умови кредитного договору б/н від 25.01.2019 та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за вказаним вище договором\~ в розмірі 40602,02 гривень. Крім того відповідно до положення п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений та документально підтверджений судовий збір в розмірі 2 422,40 гривень (а.с.8).

Outcome: approved