Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-15 00:00:00

До Марїнського районного суду надійшов позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства«Альфа-Банк`про захист права споживача , шляхом визнання дій співробітників банку протиправними та визнання кредитного договору недійснимпро захист права споживача , за результатом розгляду якого позивач просить суд: визнати протиправними дії співробітників банку , щодо розголошення банківської таємниці, використання та передання персональних даних [PERSON] ТОВ «Кредитні ініціативи»; визнати недійсним кредитний договір від 27 січня 2014 року №500452331 сторонами якого значиться Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» та [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 27 січня 2014 року від його імені співробітниками банку ПАТ «Альфа-Банк» було використано його персональні дані , які були надані їм раніше так як він протягом багатьох років, був клієнтом банку для кредитного договору №500452331. Ухвалою Мар`їнського районного суду Донецької області від 25 червня 2018 року в справі відкрито провадження. На адресу суду від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи у відсутність, представника ,позовні вимоги не визнали. Позивач в судове засідання не з`явився , надав заяву про розгляд справи за його відсутності вимоги заяви підтримала, просила задовольнити. Правовий режим банківської таємниці визначається, зокрема, статтями 1058, 1076 ЦК, статтями 60 - 62 Закону «Про банки і банківську діяльність». Коло суб`єктів, які мають право вимагати безпосередньо від банку розкриття інформації, яка містить банківську таємницю, визначається законом (стаття 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність») і може змінюватися тільки на підставі закону. При цьому, вказані суб`єкти мають право на отримання лише обмеженої інформації з урахуванням виконуваних ними функцій та з питань, зазначених у відповідному законі стосовно визначених суб`єктів. Відповідно до статті 62\~Закону України "Про банки і банківську діяльність"\~інформація щодо юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками: на запит або з письмового дозволу відповідної юридичної чи фізичної особи. Інформація щодо рахунку умовного зберігання (ескроу) та операцій за ним розкривається також на письмовий запит бенефіціара. Інформація про залишок коштів на банківському рахунку, майнові права на кошти на якому є предметом обтяження, операції за ним, обтяження, щодо яких до банку надійшли повідомлення, у тому числі взяті банком на облік, інші обмеження права розпоряджання рахунком розкривається також на письмовий запит обтяжувача, якщо право обтяжувача на отримання відповідної інформації передбачено правочином, на підставі якого виникає таке обтяження; за рішенням суду; органам прокуратури України, Служби безпеки України, Державному бюро розслідувань, органам Національної поліції України, Національному антикорупційному бюро України, Бюро економічної безпеки України, Антимонопольному комітету України, Національному агентству з питань запобігання корупції, Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, - на їхні запити щодо банківських рахунків клієнтів та операцій, проведених на користь чи за дорученням клієнта, у тому числі операцій без відкриття рахунків, а саме відомості на конкретно визначену дату або за конкретний проміжок часу та стосовно конкретної юридичної або фізичної особи, фізичної особи підприємця про: наявність рахунків, номери рахунків, залишок коштів на рахунках, операції списання з рахунків та/або зарахування на рахунки, призначення платежу, ідентифікаційні дані контрагента (для фізичних осіб - прізвище, ім`я та по батькові, ідентифікаційний номер платника податку; для юридичних осіб - повне найменування, ідентифікаційний код у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб -\~ підприємців та громадських формувань), номер рахунку контрагента та код банку контрагента; центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику; центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму, на його запит у випадках, встановлених Законом України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення"; органам державної виконавчої служби, приватним виконавцям - на їхні запити з питань виконання рішень судів та рішень, що підлягають примусовому виконанню відповідно до Закону України "Про виконавче провадження", - щодо банківських рахунків клієнтів та операцій, проведених на користь чи за дорученням клієнта, а саме відомості на конкретно визначену дату або за конкретний проміжок часу та стосовно конкретної юридичної або фізичної особи, фізичної особи - підприємця про: наявність рахунків, номери рахунків, залишок коштів на рахунках, операції списання з рахунків та/або зарахування на рахунки, призначення платежу, а також щодо договорів боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком; Національній комісії з цінних паперів та фондового ринку у разі самостійного подання банком інформації про банк як емітент та адміністративних даних відповідно до законів про цінні папери та фондовий ринок; іншим банкам у випадках, передбачених цим Законом та\~Законом України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення"; центральному органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову та бюджетну політику, з метою здійснення верифікації та моніторингу державних виплат - на його запит щодо банківських рахунків фізичних осіб, яким призначено, нараховано та/або здійснено державні виплати, а також фізичних осіб, які звернулися за призначенням державних виплат, операцій списання з рахунків та/або зарахування на рахунки і залишки за такими рахунками на визначену дату або за конкретний проміжок часу; особам, зазначеним власником рахунку (вкладу) у відповідному розпорядженні банку, у разі смерті такого власника рахунку (вкладу) - на їхній запит щодо наявності рахунків (вкладів) померлого власника та залишку коштів на рахунках (вкладах); державним нотаріальним конторам, приватним нотаріусам, посадовим особам органів місцевого самоврядування, уповноваженим на вчинення нотаріальних дій, іноземним консульським установам (для вчинення такими особами нотаріальних дій з охорони спадкового майна, з видачі свідоцтв про право на спадщину, про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя) - на їхні запити щодо наявності рахунків (вкладів) та залишку коштів на рахунках (вкладах) померлих власників цих рахунків та/або щодо залишку коштів, які належать померлим фізичним особам та зберігаються на будь-яких рахунках у банках, та/або щодо рухомого майна таких осіб, що перебуває на збереженні та/або у заставі банку як заклад, щодо наявності індивідуального банківського сейфа та/або договорів про надання в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, та/або щодо наявності рахунків умовного зберігання (ескроу) та грошових коштів на цих рахунках, призначених для перерахування померлим Бнк, а також його посадові особи, винні в незаконному розголошенні банківської таємниці, несуть відповідальність за це відповідно до закону - від\~цивільно-правової до кримінальної. Так, згідно з частиною другою статті 1076\~Цивільного кодексу України у разі розголошення банком відомостей, що становлять банківську таємницю, клієнт має право вимагати від банку відшкодування завданих збитків та моральної шкоди. Статті 231 та 232\~Кримінального кодексу України\~встановлюють кримінальну відповідальність за порушення банківської таємниці. Стаття 231. Незаконне збирання з метою використання або використання відомостей, що становлять комерційну або банківську таємницю. Умисні дії, спрямовані на отримання відомостей, що становлять комерційну або банківську таємницю, з метою розголошення чи іншого використання цих відомостей, а також незаконне використання таких відомостей, якщо це завдало істотної шкоди суб`єкту господарської діяльності, - караються штрафом від трьох тисяч до восьми тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Стаття 232. Розголошення комерційної або банківської таємниці Умисне розголошення комерційної або банківської таємниці без згоди її власника особою, якій ця таємниця відома у зв`язку з професійною або службовою діяльністю, якщо воно вчинене з корисливих чи інших особистих мотивів і завдало істотної шкоди суб`єкту господарської діяльності, - карається штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років. У відповідності з вимогами пункту 2 частини 1 статті 208 Цивільного кодексу України, правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу. Ухвалою Мар`їнського районного суду Донецької області від 19 травня 2021 року у відповідача витребувано: оригінал (для огляду) та копію посвідчену належним чином для приєднання до матеріалів справи, Договір факторингу від 21 червня 2016 року, укладений між ПАТ «Альфа-банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи», що підтверджує здійснює права відступлення за кредитним договором № 5000940945 від 19.05.2014 року; - оригінал (для огляду) меморіальних ордерів, платіжних доручень, квитанцій, заяв та інших документів, що підтверджують надання та отримання [PERSON] грошових коштів від ПАТ «Альфа-Банк»; - оригінал (для огляду) та посвідчену належним чином копію кредитного договору № 500452331 від 27.01.2014 року, укладений [PERSON] та ПАТ «Альфа-Банк»; - оригінал (для огляду) та посвідчену належним чином копію кредитного договору № 5000940945 від 19.05.2014 року, укладений [PERSON] та ПАТ «Альфа-Банк»; - оригінал (для огляду) та посвідчену належним чином копію кредитного договору № 5000302358 від 04.09.2012 року, укладений [PERSON] та ПАТ «Альфа-Банк». Однак зазначені документи до суду надано не було. Матенріали справи не містять доказів доказів про отримання позивачем грошових коштів за кредитним договором від 27 січня 2014 року №500452331 співробітниками банку під час розгляду справи про стягнення боргу за даним кредитним договором надано не було. В матеріалах справи 237/1239/17 провадження 2/237/50/18 , що розглядалася Мар`їнським районним судом Донецької області за позовною заявою ТОВ «Кредитні ініціативи» до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 236979,00 гривень , позивачем (ТОВ «Кредитні ініціативи») додатком до позовної заяви є копія кредитного договору № 500452331 від 27.01.2014 року укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] . В той же час стаття 638 Цивільного кодексу України ясно вказує, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди за усіма істотними умовами договору. Цією ж статтею встановлено, що істотні умови договору - це умови про предмет договору і умови, які визначені законом, як істотні, або є необхідними для договорів такого виду. За приписами пункту 11 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» (далі - Закон № 1734-VIII) договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. У відповідності до вимог пунктів 9, 11 частини першої статті 1 Закону № 1734-VIII визначено, що споживач -\~фізична особа, яка уклала або має намір укласти договір про споживчий кредит. Споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Судовий захист прав споживачів фінансової сфери випливають з положень рішення Конституційного Суду України №1-26/2011 від 10 листопада 2011 року, яким встановлено межі дії Закону України «Про захист прав споживачів» на стадії виконання договору споживчого кредиту. У відповідності до вимог статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин\~за кредитним\~договором застосовуються\~положення\~параграфа 1\~цієї\~глави,\~якщо інше\~не встановлено\~цим параграфом\~і не\~випливає із\~суті кредитного\~договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Статтею 1046 Цивільного кодексу України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. В статті 1047 Цивільного кодексу України йде мова про те, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підставі частини 2 статті 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Відповідачем не спростованонаявності інформації, стосовно позивача отриманої під час укладення договорів до 2014 року, відповідач не надав оригіналів банківських документів витребуваних за ухвалою суду. З огляду на наведене вище, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Інший висновок суду не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності . На підставі викладеного,

Outcome: approved