Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-21 00:00:00

компанія Діджиталрокетз оу звернулася у суд з позовом про стягнення з [PERSON] грощових коштів. В обгрунтування своїх вимог зазначає, що протягом 2022 -2023 року Комерційним товариством ДіджиталРокетс відповідачу [PERSON] було замовлено послуги щодо надання замовнику консультаційних послуг у сфері інформації, які полягали у консультуванні з питань інформатизації, а також надано технічне завдання на розробку технічної документації. У якості оплати за цим договором позивачем протягом 2022 -2023 року перераховувалася відповідачу винагорода, відповідачем відповідно надавалися послуги позивачу. Починаючи з червня 2023 року відповідач фактично припинив надавати послуги позивачу. Коли позивачем було виявлено факт того, що відповідач перестав надавати послуги, відповідач заявила, що вона припиняє співпрацю. За період, коли позивач перестав отримувати надані послуги, були перераховані відповідачу на її особистий рахунок у платіжній системі кошти у розмірі 1 941,73 доларів США 04 липня 2023 року, 2 155,44 доларів США 02 серпня 2023 року, всього на загальну суму 4 097,17 доларів США. Проте на цей час будь-яких послуг відповідачем за цей період надано не було. Будь-які запити позивача до відповідача щодо стану виконання замовлення також залишилися без відповіді. 13 жовтня 2023 року позивач надіслав відповідачу лист-вимогу, в якому повідомив про необхідність передачі всіх кінцевих результатів, замовлених позивачем послуг у строк до 01.11.2023 року. У разі непередавання результатів, просив повернути оплату у розмірі 4 097,17 доларів США. Проте жодної відповіді на вказану претензію від відповідача не надійшло. За таких підстав, позивач просить стягнути з [PERSON] отримані нею в якості оплати за надання послуг 4 097,17 доларів США та 3 029,00 грн. судового збору. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 23 травня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження у данй справі. (а.с. 18 т.1) Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 12 червня 2024 року вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. (а.с. 38 т.1) У червні 2024 року відповідач [PERSON] надіслала до суду відзив на позовну заяву. (а.с. 41 т.1) Просить відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки протягом 2022 - 2023 року сторони у справі перебували у трудових правовіднсинах, які були оформлені на вимогу товариства шляхом підписання договору про надання послуг. Під час здійснення трудової діяльності претензій до відповідача, як фахівця, не надходило, роботодавець стабільно та регулярно здійснював оплату праці. У липні 2024 року [PERSON] звернулася у суд із зустрічною позовною заявою. (а.с. 2 т.2) Зустрічна позовна заява прийнята до спільного розгляду з первинною позовною заявою. У зустрічній позовній заяві [PERSON] просить визнати правовідносини трудовими та стягнути з Комерційного товариства ДіджиталРокетз заробітну плату у розмірі 162 040,00 грн. (4 000 доларів США за курсом НБУ станом на день подачі позову 21.06.2024 року) за серпень 2023 року та вересень 2023 року. В обгрунтування своїх вимог зазначає, що протягом 2022 - 2023 року вона перебувала у трудових відноснах з Комерційним товариством ДіджиталРокетз, які були оформлені на вимогу товариства шляхом підписання договору про надання послуг. Під час здійснення трудової діяльності претензій до відповідача, як фахівця, не надходило, роботодавець стабільно та регулярно здійснював оплату праці. У зв"язку з вагітністю [PERSON] вирішила припинити трудові відносини, про що повідомила товариство, проте керівник компанії почав шантажувати її та не сплатив заробітну плату за серпень та вересень 2023 року, посилаючись на те, що вказані грошові кошти він витратить на пошук іншого найманого працівника. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 24 липня 2024 року зобов`язано посадових осіб компанії Діджиталрокетз оу (Естонія, Харьюський повіт, м. Таллін, Ласнамее район, вулиця Лійкурі тн., 10 -107, 13618, реєстраційний номер 12719676) надати суду статутні документи компанії (виписку, свідоцтво про державну реєстрацію компанії), повноваження директора компанії на підписання позову та договору на правничу допомогу (наказ про призначення на посаду, тощо) з перекладом на українську мову. (а.с. 136 т.2) 30 вересня 2024 року представник Комерційного товариства ДіджиталРокетз надіслав відзив на зустрічну позовну заяву [PERSON] (а.с. 183 т.2) Просить відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] , оскільки товариство робило замовлення на надання послуг у відповідача у спосіб, що зазначений у первинній позовній заяві, шляхом надання замовлення через мережу інтернет та перерахування коштів за послуги відповідача в якості передопоати за надані сервіси. Починаючи з червня 2023 року відповідач фактично припинив надавати послуги позивачу. Коли позивачем було виявлено факт того, що відповідач перестав надавати послуги, відповідач заявила, що вона припиняє співпрацю. За період, який позивач перестав отримувати надані послуги, були перераховані відповідачу на її осоистий рахунок у платіжній системі кошти у загальному розмірі 4 097,17 грн. На думку представника товариства, дані відносини є контрактими і базуються на цивільно-господарських засадах. Комерційне товариство ДіджиталРокетз є резидентом Естонської Республіки, не має жодних представництв, клієнтів чи сфер діяльності на території України. Послуги, які мав виконати відповідач, мають характер електронних послу (розробка технічної документації) і відповідно до п. 186.2 ст. 186 Податкового кодексу України місцем постачання електронних послуг вважається місцезнаходження отримувача послуг. Вважає, що відносини, які відповідач хоче визнати трудовими, не можуть розглядатися за правилами трудового законодавства України. Крім того, зазначає про відсутність обгрунтування суми, яку відповідач вимагає стягнути з товариства. 15 жовтня 2024 року [PERSON] надіслала до суду відповідь на відзив Комерційного товариства ДіджиталРокетз (на зустрічну позовну заяву. (а.с. 1 т.3) Просить відмовити в задоволенні позовних вимог Комерційного товариства ДіджиталРокетз та задовольнити зустрічний позов [PERSON] , посилаючись на обгрунтованість вимог позивача за зустрічним позовом. Заперечує проти закриття провадження у справі за зустрічним позовом, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 28 ЦПК України позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред"являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача. [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що територіально розташовано в Голосіївському районі м. Києва. 23 жовтня 2024 року представник Комерційного товариства ДіджиталРокетз надіслав заперечення на відповідь на відзив. (а.с. 18 т.3) 01 листопада 2024 року надійшли письмові пояснення представника відповідача [PERSON] (а.с. 34 т.3) Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 05 листопада 2024 року закрто підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду. (а.с. 57 т. 3) В судовому засіданні відповідач [PERSON] та її представник підтримали зустрічні позовні вимоги та просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог Комерційного товариства ДіджиталРокетз. Представник позивача Комерційного товариства ДіджиталРокетз в судове засідання не з"явився, надіслав клопотання про судовий розгляд без його участі. (а.с. 60 т.3) Вислухавши поясненя відповідача та представника відповідача, свідків, а також дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 11 лютого 2022 року [PERSON] отримала від Комерційного товариства ДіджиталРокетз лист з пропозицією роботи між сторонами (а.с. 68 т.1), яким передбачені обов"язки останньої, зокрема співпрацювати з том-менеджментом для формування бачення, місії та культури компанії, розробляти стратегію відділу по роботі з персоналом на основі цілей компанії, ставити чіткі завдання для розробки та реалізації стратегічних планів, відстежувати прогрес у досягненні цілей та реалізації планів, оцінювати якість результатів роботи HR-команди та працювати над покращенням якості роботи HR-департаменту, збирати та відстежувати ключові HR-метрики (коефіцієнт відтоку, коефіцієнт залучення, LTV, коефіцієнт утримання, еNPS) та працювати над покращення HRметрик, розробляти та впроваджувати політику компанії у сфері управління персоналом, розробляти та підтримувати процес внутрішньої комунікації компанії, розробляти, формалізувати (описувати), впроваджувати та підтримувати в актуальному стані всі HR-процеси, ввиступати у ролі консультанта для менеджерів та персоналу щодо політик та процедур, створювати та підтримувати внутрішні HR-системи та бази даних, створювати відповідно організаційну структуру відділу управлінням персоналом, управляти кадровими процесами у відділ управління персоналом (найм, розвиток персоналом), підтримувати команди HR в управлінні питаннями, пов`язаними з людьми, забезпечуючи відповідні процеси, якісну комунікацію та безперервну підтримку виконання завдань, планувати та управляти бюджетом HR команди, створювати детальні звіти про витрати на персонал для аналізу роботи відділу кадрів з точки зору економічної доцільності, обслуговувати запити співробітників та надавати підтримку у будь-яких питаннях. Також у листі передбачена винагорода (заробітна плата) у розмірі 1 700 доларів США на місяць у період випробовувального терміну та 2000 доларів США на місяць після випробовувального терміну. Передбачені умови роботи, зокрема гнучкий 8-годинний робочий день з можливістю самостійно координувати його початок та закінчення, попередньо узгодивши з компанією. Оплачувані відпускні (18 робочих днів). Такі відпускні можливі після 6 місяців безперервної співпраці. Компенсація лікарняних (до 25 робочих днів без лікарняного листа). Можливість перегляду розміру винагороди кожні півроку у разі успішного досягнення поставлених цілей (PDP). Можливість вивчення англійської мови в групі з викладачем (після проходження випробувального терміну). Компенсація витрат на відвідування оздоровчих/спортивних центрів (до 30 доларів на місяць, після проходження випробувального терміну. Встановлено, що Комерційним товариством ДіджиталРокетз були перераховані [PERSON] на її особистий рахунок у платіжній системі кошти у розмірі 1 941,73 доларів США 04 липня 2023 року та 2 155,44 доларів США 02 серпня 2023 року, всього на загальну суму 4 097,17 доларів США. (а.с 3 т.1) 31 серпня 2023 року [PERSON] надіслала товариству акт прийому-передачі виконаих робіт (наданих послуг), проте 02.10.2023 року товариство відмовилося від підписання вказаного акту, зазначивши, що вона не надала повного обсягу послуг відповідно до домовленості між сторонами. (а.с. 87, 99 т.1) 13 жовтня 2023 року позивач надіслав відповідачу лист-вимогу, в якому повідомив про необхідність передачі всіх кінцевих результатів, замовлених позивачем послуг у строк до 01.11.2023 року. У разі непередавання результатів, просив повернути оплату у розмірі 4 097,17 доларів США. В той же день, [PERSON] надіслала позивачу відповідь на вимогу, де зазначила про її неправомірність та те, що вимога виходить за рамки технічного завдання, наданого відповідачу. Згідно довідки №84/113 для призначення та виплати державної допомоги у зв"язку з вагітністю та пологами, які не застраховані в системі загальнообов"язкового державного соціального страхування, [PERSON] [INFO] народила дитину. (а.с. 61 т.1) Звертаючись у суд з даним позовом, Комерційне товариство ДіджиталРокетз просить стягнути з [PERSON] отримані нею в якості оплати за надання послуг 4 097,17 доларів США, оскільки остання не виконала взяті на себе зобов"язання. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що між сторонами існували цивільно-правові відносини. На підтвердження позовних вимог Комерційне товариство ДіджиталРокетз посилається на довідку платіжної системи з даними про отримання [PERSON] грошових коштів у розмірі 4 097,17 доларів США. (а.с.4-5) Також позивач надав технічне завдання від 31.08.2023 року (а.с. 6), яким встановлено обсяг робіт, що необхідно було виконати відповідачу, та претензію від 13.10.2023 року. (а.с. 8) Заперечуючи проти позовних вимог Комерційного товариства ДіджиталРокетз, [PERSON] зазначає, що протягом 2022 - 2023 року сторони у справі перебували у трудових правовіднсинах, які були оформлені на вимогу товариства шляхом підписання договору про надання послуг. Під час здійснення трудової діяльності претензій до відповідача, як фахівця, не надходило, роботодавець стабільно та регулярно здійснював оплату праці. На підтвердження своїх позовних вимог [PERSON] надала письмові докази. Зокрема лист з пропозицією роботи від 11.02.2022 року, яким передбачені обов"язки працівника, які мають посадовий характер тарегулюють процес праці, цілі на перший місяць випробовувального терміну та строк такого терміну 2 місяці, винагорода, умови роботи. (а.с. 68 т.2) Згідно виписки з банківського рахунку [PERSON] , останній позивач щомісяця перераховував обумовлену між ними суму коштів. (а.с. 81 т.2) В матеріалах справи міститься переписка між сторонами у справі, з якої вбачається, що відповідач адаптовувала працівників до роботи. Технічним завданням № 1 до договору №1702-2022 від 21.02.2022 р. встановлено обсяг робіт, який необхідно було виконати відповідачу. Зазначає, що дані роботи носили систематичний характер та за них систематично сплачувалася заробітна плата. За приписами ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 50 Закону України "Про зайнятість населення" роботодавцям забороняється застосовувати працю громадян без належного оформлення трудових відносин, вчиняти дії, спрямовані на приховування трудових відносин. Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначено Кодексом законів про працю України (далі - КЗпП України). Згідно з ч. 1 ст. 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. За змістом ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угодою між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін. У постанові від 14.05.2020 у справі № 640/1099/19 Верховний Суд наводив критерії розмежування цивільних та трудових відносин і, зокрема, зазначив таке: З аналізу чинного законодавства вбачається, що трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва Характерними ознаками трудових відносин є: - систематична виплата заробітної плати за процес праці (а не її результат); - підпорядкування правилам внутрішнього трудового розпорядку; - виконання роботи за професією (посадою), визначеною Національним класифікатором України ДК 003:2010 "Класифікатор професій", затвердженим наказом Держспоживстандарту від 28.07.2010 №327; - обов`язок роботодавця надати робоче місце; - дотримання правил охорони праці на підприємстві, в установі, організації тощо. Взаємовідносини фізичної особи і суб`єкта господарювання можуть виникати як на підставі трудового, так і на підставі цивільно-правового договору. При цьому сторони цивільно-правової угоди укладають договір в письмовій формі згідно з вимогами ст. 208 Цивільного кодексу України. Загальне визначення цивільно-правового договору наведено у ст. 626 Цивільного кодексу України. Так, вказаною нормою встановлено, що договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. З аналізу наведених норм, Верховний Суд зазначає, що основними ознаками трудового договору, є: праця юридично несамостійна, протікає в рамках певного підприємства, установи, організації (юридичної особи) або в окремого громадянина (фізичної особи); шляхом виконання в роботі вказівок і розпоряджень власника або уповноваженого ним органу; праця має гарантовану оплату; виконання роботи певного виду (трудової функції); трудовий договір, як правило, укладається на невизначений час; здійснення трудової діяльності відбувається, як правило, в складі трудового колективу; виконання протягом встановленого робочого часу певних норм праці; встановлення спеціальних умов матеріальної відповідальності; застосування заходів дисциплінарної відповідальності; забезпечення роботодавцем соціальних гарантій. Зокрема, відповідальність працівника за трудовим договором регулюється лише імперативними нормами (КЗпП України та інших актів трудового законодавства), що не можуть змінюватися сторонами у договорі, а відповідальність виконавця послуг у цивільно-правових відносинах визначається в договорі, а те, що ним не врегулюване - чинним законодавством України. Зі співставлення трудового договору з цивільно-правовим договором, відмінним є те, що трудовим договором регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації діяльності залишається поза його межами, метою договору є отримання певного результату. Виконавець за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, хоча і може бути з ним ознайомлений, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик, не зараховується до штату установи (організації), не вноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийом його на роботу на певну посаду. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №820/1432/17, 06.03.2019 у справі №802/2066/16-а, 13.06.2019 у справі №815/954/18». На думку суду, відповідачем [PERSON] надані суду належні докази, які б свідчили про існування між сторонами в заявлений нею період сталих трудових відносин, виконання відповідачем на постійній основі трудових обовязків, узгоджених з позивачем, а також на постійній основі офіційне отримання нею заробітної плати. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України). В матеріалах справи міститься лист з пропозицією роботи від 11.02.2022 року, яким передбачені обов"язки працівника, які мають посадовий характер тарегулюють процес праці, цілі на перший місяць випробовувального терміну та строк такого терміну 2 місяці, винагорода, умови роботи. (а.с. 68 т.2) З урахуванням наведених вище обов"язків, передбачених листом з пропозицією роботи, вбачається саме характер трудових відносин, а не цивільно-правових, оскільки дані обов"язки мають посадовий характер та передбачають процес праці, а не кінцевий результат. Згідно виписки з банківського рахунку [PERSON] , останній позивач щомісяця перераховував обумовлену між ними суму коштів. (а.с. 81 т.2) На думку суду, переписка між сторонами у справі свідчить, що відповідач адаптовувала працівників до роботи. Технічним завданням № 1 до договору №1702-2022 від 21.02.2022 р. встановлено обсяг робіт, який необхідно було виконати відповідачу. Дані роботи носили систематичний характер та за них систематично сплачувалася заробітна плата. (а.с. 84 т.1) Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог Комерційного товариства ДіджиталРокетз про стягнення з [PERSON] отриманих нею в якості оплати за надання послуг 4 097,17 доларів США, з огляду на те, що матеріали справи не містять доказів того, що відповідач не виконала взятих на себе зобов"язань за цивільно-правовим договором. Разом з тим, судом встановлено, що 31 серпня 2023 року [PERSON] надіслала товариству акт прийому-передачі виконаих робіт (наданих послуг), проте 02.10.2023 року товариство відмовилося від підписання вказаного акту, зазначивши, що вона не надала повного обсягу послуг відповідно до домовленості між сторонами. (а.с. 87, 99 т.1) Таким чином, фактичним припиненням трудової діяльності [PERSON] у Комерційному товаристві ДіджиталРокетз є вересень 2023 року включно. Вісутність оплати за серпень 2023 року та вересень 2023 року підтверджується відсутністю нарахувань від товариства банківською випискою, наданою відповідачем. Згідно розрахунку [PERSON] заборгованість товариства становить за серпень 2023 року - 2000 доларів США та за вересень 2023 року у розмірі 2000 доларів США. Частиною третьою статті 15 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Аналогічне положення закріплено в частині п`ятій статті 97 КЗпП України. За ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно зі статтею 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму. Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. При невиконанні такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу настає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність. Так, оскільки за наслідками судового розгляду суд дійшов висновку про обгрунтованість доводів [PERSON] щодо фактичного припинення трудової діяльності [PERSON] у Комерційному товаристві ДіджиталРокетз у вересні 2023 року включно, тому у роботодавця виник обов"язок сплатити [PERSON] всі належні при звільненні їй кошти. Враховуючи наведене, суд вважає необхідним задовольнити зустрічний позов [PERSON] , у зв"язку чим визнати трудовими правовідносини, що виникли між сторонами у справі, та стягнути з Комерційного товариства ДіджиталРокетз заробітну плату за серпень 2023 року та вересень 2023 року в розмірі 4 000 доларів США, що за курсом НБУ станом на день ухвалення рішення становить 168 120 грн. (42,03 грн. х 4000 дол. США) На підставі ст. 141 ЦПК України стягнути з Комерціоного товариства Діджитал Рокетз на користь [PERSON] слачений нею судовий збір у розмірі 1 747,54 грн.

Outcome: approved