Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-28 00:00:00

23.04.2019 АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» звернулося до Ірпінського міського суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у якому просить стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість у сумі 37223,51грн.(тридцять сім тисяч двісті двадцять три грн. 51 коп.), витрати зі сплати судового збору у сумі 1921,00грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна грн. 00 коп.). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що між Публічним акціонерним товариством «Банк Ренесанс Капітал» та [PERSON] 01.07.2015 було укладено кредитний договір №85019810756 та на його підставі видано кредит у сумі 19507,25грн. 19.07.2016 Публічне акціонерне товариство «Банк Ренесанс Капітал» припинилося шляхом приєднання до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» зазначена обставина підтверджується випискою з державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Публічне акціонерне товариство "Перший Український Міжнародний Банк» є правонаступником прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства «Банк «Ренесанс Капітал», що підтверджується довідкою та Статутом. Позивач посилається, що відповідач не виконує взяті зобов"язання довготривалий строк, у зв"язку з чим у відповідача наявна заборгованість перед позивачем станом на 08.04.2019 у розмірі 37223,51грн. із яких: 15635,40 грн. - заборгованість за кредитом, 2,12 грн. - заборгованість за процентами, 3869,73 грн. - заборгованість за комісією, 17716,26 грн. - штрафні санкції. З урахуванням викладеного вище, просить суд позов задовольнити. Ухвалою Ірпінського районного суду м. Києва від 14.05.2019 відкрито спрощене провадження в цивільній справі з викликом сторін. 25.10.2019 заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області позов Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено повністю. 16.08.2021 Ірпінським міським судом Київської області видано виконавчий лист у справі №367/3245/19. 08.12.2021 [PERSON] до Ірпінського міського суду Київської області подана заява про перегляд заочного рішення Ірпінського міського суду Київської області у справі №367/3245/19 від 25.10.2019. 31.03.2023 Ірпінський міський суд Київської області своєю ухвалою скасував заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області у справі №367/3245/19 від 25.10.2019 . Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 18.04.2023 справу за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості направлено за підсудністю до Солом`янського районного суду м. Києва. 19.05.2023 на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу було передано до провадження судді Букіній О.М. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 22.05.2023, прийнято справу до провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням/викликом сторін. 07.07.2023 представником відповідача подано відзив на позовну заяву в якому останній просить суд відмовити повністю у задоволенні позовних вимог. Крім того, подано клопотання про витребування доказів та призначення по справі судової почеркознавчої експертизи. 13.07.2023 ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва клопотання представника відповідача про витребування доказів - задоволено. 20.09.2023 ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва клопотання представника відповідача [PERSON] - адвоката Нероди Алли Ігорівни про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи, задоволено частково. 09.10.2024 до Солом`янського районного суду м. Києва надійшов висновок експерта №СЄ-19/111-24/45648-ПЧ від 02.10.2024. 18.12.2024 від представника відповідача [PERSON] - адвоката Нероди Алли Ігорівни надійшла заява про стягнення понесених судових витрат з Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк». Представник позивача у судове засідання не з`явився. Повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. 19.12.2024 від представника відповідача адвоката Нероди Алли Ігорівни до Солом`янського районного суду м. Києва надійшла заява про слухання справи у її відсутності. Також просила відмовити у задоволенні поданого позову у повному обсязі, вирішити питання про розподіл судових витрат та вирішити питання про поворот виконання рішення суду. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду справи. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 19.07.2016 Публічне акціонерне товариство «Банк Ренесанс капітал» припинилося шляхом приєднання до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» зазначена обставина підтверджується випискою з державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Таким чином, Публічне акціонерне товариство Перший Український Міжнародний Банк» є правонаступником прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства «Банк «Ренесанс Капітал». З матеріалів справи вбачається, що Публічне акціонерне товариство «Банк Ренесанс Капітал» 01.07.2015 на підставі кредитного договору №85019810756 видав на ім"я [PERSON] кредит у сумі 19507,25грн. Звертаючись з даним позовом до суду АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» просив стягнути з [PERSON] кредитну заборгованість у сумі 37223,51грн., яка виникла на підставі кредитного договору №85019810756 від 01.07.2015 укладеного між Публічним акціонерним товариством «Банк Ренесанс Капітал» та [PERSON] . Суд не знаходить підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. В свою чергу ч.3 ст. 203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.У ч. 2 цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 20.09.2023 по справі призначено судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України. На вирішення експерта поставлено питання: - Чи виконано підпис від імені [PERSON] у документі, що має назву «Загальні умови договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків від 01.07.2015» у пункті 2 розділу 6: Реквізити Позичальника/Клієнта, [PERSON] , чи іншою особою? - Чи виконано підпис від імені [PERSON] у документі, що має назву «Пропозиція про зміну договору від 01.07.2015» [PERSON] , чи іншою особою? - Чи виконано підпис від імені [PERSON] у документі, що має назву «Заява про відкриття рахунку/рахунків в Філія ПУМБ в м. Києві від 01.07.2015» у графі Підпис клієнта [PERSON] , чи іншою особою? - Чи виконано підпис та рукописний текст « [PERSON] » від імені [PERSON] у документі, що має назву «Анкета від 01.07.2015» у графі ПІБ Клієнта та Підпис Клієнта [PERSON] , чи іншою особою? 09.10.2024 до Солом`янського районного суду м. Києва надійшов висновок експерта №СЄ-19/111-24/45648-ПЧ від 02.10.2024. Відповідно до висновку судової почеркознавчої експертизи №СЄ-19/111-24/45648-ПЧ від 02.10.2024 визначено, що : -підпис від імені [PERSON] у документі, що має назву «Загальні умови договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків від 01.07.2015» у п. 2 розділу 6: Реквізити постачальника/Клієнта, виконаний не [PERSON] , а іншою особою; -підпис від імені [PERSON] у документі, що має назву «Пропозиція про заміну договору від 01.07.2015 року, виконаний не [PERSON] , а іншою особою; -підпис від імені [PERSON] у документі, що має назву «Заява про відкриття рахунку/рахунків в Філії ПУМБ в м. Києві від 01.07.2015 року у графі Підпис клієнта [PERSON] , виконаний не [PERSON] , а іншою особою; -підпис від імені [PERSON] та рукописний запис « [PERSON] » у документі , що має назву «Анкета» від 01.07.2015» у графі ПІБ Клієнта та підпис клієнта, виконані не [PERSON] , а іншою особою. Згідно приписів ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами, зокрема, висновками експертів. Згідно вимог ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ст. 81 ЦПК України обов`язки доказування і подання доказів кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до вимог ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Оцінивши висновок судового експерта за результатами проведення почеркознавчої експертизи №СЄ-19/111-24/45648-ПЧ від 02.10.2024 суд не знайшов обставин, які б викликає сумніви у його правильності чи суперечності наявним матеріалам справи. Доказів на спростування вказаного вище Висновку, сторонами також надано не було. За вказаних вище обставин, суд вважає вказаний вище Висновок судової експертизи належним доказом у даній справі. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст.5 ЦПК України). Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 264 ЦПК України визначено, що під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Частина 3 ст.129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких, згідно з п.4 ч.3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Оцінюючи наявні у справі докази в їх сукупності та приймаючи до уваги межі заявлених вимог, суд вважає, що позивачем не доведено наявності підстав для стягнення з відповідача кредитної заборгованості за кредитним договором №85019810756 від 01.07.2015, оскільки відповідачем [PERSON] не укладався такий договір, підписи останього на Загальних умовах договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків від 01.07.2015, пропозиції про заміну договору від 01.07.2015, заяві про відкриття рахунку/рахунків в Філії ПУМБ в м. Києві від 01.07.2015 та Анкеті від 01.07.2015 виконані не [PERSON] , а іншою особою. Доказів в підтвердження того, що саме відповідачем було укладено спірний кредитний договір та на підставі такого правочину отримано кредитні кошти, позивачем не надано. З огляду на викладене вище, суд вважає, що позовні вимоги Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» до [PERSON] про стягнення спірної заборгованості є необгрунтованими, а тому задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України во витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Таким чином, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням відмови у задоволенні позову, понесені позивачем судові витрати стягненню з відповідача не підлягають. Між тим, відповідачем подано до суду заяву про відшкодування понесених ним судових витрат пов"язаних з розглядом даної справи, зокрема, витрати на правничу допомогу -21000,00 грн., на оплату почеркознавчої експертизи у справі - 5 452.42 грн. та судового збору - 454.00 грн. Вирішуючи питання про наявність підстав для стягнення з позивача понесених відповідачем судових витрати та їх обґрунтованості, суд враховує наступне. Статтею 59 Конституції закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Відповідно до п.п.6, 9 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Статтею 30 Закону передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час. За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. З точки зору ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). У заяві про стягнення судових витрат представник відповідача на підтвердження розміру судових витрат привів загальну вартість послуг адвоката у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції - 21 000, 00 грн. та надав відповідні квитанції про сплату відповідачем таких витрат. При визначені розміру судових витрат, які підлягають відшкодуванню на користь відповідача, суд також виходить з наступного. Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду в додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц вказує на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. В свою чергу, в постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2020 року у справі № 509/5043/17 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Разом з цим, у постанові від 28 грудня 2020 року в справі №640/18402/19 Верховний Суд зазначив, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. З урахуванням викладеного та оцінюючи наявні матеріали справи, з позивача на користь відповідача підлягає стягненню понесена ним та документально підтверджена сума витрат на правову допомогу, яку суд вважає обгрунтованою у розмірі 21 000,00 грн. Крім того, з позивача на користь відповідача підлягають стягнення понесені витрати по спраті судового збору у розмірі 454,00 грн.та по оплаті судової експертизи у розмірі 5 452,42 грн.

Outcome: approved