Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-15 00:00:00

У липні 2024 року до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська надійшла позовна заява, в якій позивачі просять суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням розташованим за адресою: [ADDRESS] . Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивачі посилались на те, що [PERSON] є головним квартиронаймачем квартири [ADDRESS] , в якій також рахуються зареєстрованими її донька [PERSON] та син [PERSON] , а також онук [PERSON] . У вказаному будинку, у 1988 році, розпочався капітальний ремонт, у зв`язку з чим [PERSON] та членів її родини було відселено до квартири [ADDRESS] . З огляду на те, що відповідач не проживає, як у квартирі [ADDRESS] так і в квартирі [ADDRESS] , до якого відбувається заселення, позивачі вважали за необхідне звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 18.07.2024, відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання. Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 30.10.2024, за клопотанням позивачів викликано свідків та закрито підготовче провадження у справі і призначено її до розгляду по суті у судовому засіданні. У судове засідання, призначене на 16.01.2025, позивачі не з`явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, не заперечували проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач належним чином викликався до суду, однак у судове засідання не з`явився, причини неявки до суду не повідомив, письмових заяв чи клопотань не надав. Правом на подання відзиву на позов не скористався. Через це суд, спираючись на норми ст. 247, 280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку, за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалив заочне рішення. Дослідивши матеріали позовної заяви та докази у справі, суд дійшов наступного висновку. Так, судом встановлено, що відповідно до копії ордера №167 від 15.04.1975, [PERSON] надано право на вселення у квартиру [ADDRESS] . Відповідно до копії рішення Виконавчого комітету Бабушкінської районної ради народних депутатів м.Дніпропетровська від 13.05.1988 №225, поставлено на комплексний капітальний ремонт у 1988 році будинок [ADDRESS] . Зобов`язано уповноважену особу здійснити відселення мешканців на час капітального ремонту вказаного будинку. Згідно копії посвідчення на тимчасове відселення від 27.06.1983, [PERSON] надано право на тимчасове відселення в квартиру [ADDRESS] . Відповідно до копії списку мешканців, які підлягають тимчасовому відселенню на час комплексного капітального ремонту будинку [ADDRESS] , відселенню підлягали: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно копії листа директора Департаменту житлового господарства ДМР Файфер С. від 29.02.2024, розселення мешканців, які були відселені на підставі рішення №225 від 13.05.1988, розпочалось. Відповідно до копії довідки №165 наданої 08.04.2024 фахівцем КП «Жилсервіс-5» ДМР [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , без реєстрації мешкають: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно копії довідки №5230 від 26.06.2024, за адресою: [ADDRESS] , рахуються зареєстрованими: [PERSON] (наймач), [PERSON] (донька), [PERSON] (онук), [PERSON] (син). Відповідно акту обстеження домогосподарства за адресою: [ADDRESS] , посвідченого директором КП «ЖИЛСЕРВІС-5» ДМР [PERSON] , [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] з 17.02.2021. Згідно копії довідки про звільнення серії ДНП №06258, [PERSON] 07.11.2019 звільнений з Державної установи «Солонянська виправна колонія (№21)» та прямує до місця проживання: [ADDRESS] . Відповідно до копії листа начальника ВП №7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області Галушко В. від 17.06.2024, в ході проведення розшукових заходів було встановлено, що [PERSON] проживає у Німеччині. У судовому засіданні, 19.12.2024, допитані у якості свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , пояснили, що [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] та не проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.1-3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст.107 ЖК України, у разі\~вибуття наймача\~та членів\~його сім`ї\~на постійне\~проживання до\~іншого населеного\~пункту або\~в інше\~жиле приміщення\~в тому\~ж населеному\~пункті договір\~найму жилого\~приміщення вважається\~розірваним з\~дня вибуття.\~Якщо з\~жилого приміщення\~вибуває не\~вся сім`я,\~то договір\~найму жилого\~приміщення не\~розривається,\~а член\~сім`ї,\~який вибув,\~втрачає право\~користування цим\~жилим приміщенням\~з дня\~вибуття. Тобто, з аналізу вказаних норм вбачається, що у разі якщо нерухоме майно не належить позивачу на праві власності, з вимогою про визнання особи такою, що втратила право користування може звертатись наймач такого нерухомого майна, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються на рівні з наймачем усіма правами і несуть обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Відповідно висновку до якого дійшла колегія суддів ВС/КЦС у постанові від 10.02.2021 прийнятій за результатами розгляду справи №522/5654/17, на стороні позивача можуть виступати власник житлового приміщення, наймач, члени його сім`ї, в тому числі ті, за якими зберігається право на користування житлом як за тимчасово відсутніми, або ті, що отримали броню. Особи, які користуються жилою площею тимчасово, тобто не мають самостійного права на нього, не мають права на пред`явлення такого позову. Як зазначено у статті 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як з підстав і в порядку, які передбачено законом. Стаття 71 ЖК України встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім"ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як роз`яснено у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК України), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та правил ст. 89 ЦПК України щодо оцінки доказів. Таким чином, ключовою обставиною, встановлення якої є необхідним для правильного вирішення цього спору, є наявність чи відсутність поважних причин відсутності відповідача у жилому приміщенні понад строки, встановлені ст.71 ЖК України. Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Оскільки наявні в матеріалах справи докази свідчать про те, що позивачів наділено правом на звернення до суду з даним позовом та підтверджують не проживання [PERSON] за місцем реєстрації, а також за місцем тимчасового відселення понад шість місяців, заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. Ухвалюючи дане рішення судом враховано, що за час знаходження справи у суді, відповідачем не надано доказів які б спростовували твердження позивачів, а також не вчинено жодних дій які б свідчили про наявність в останнього інтересу щодо виниклого спору. Виходячи з приписів\~ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачів підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605,60 грн. на рахунок кожного. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved