Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-26 00:00:00

У листопаді 2023 року [PERSON] звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 7500 гривень 00 копійок щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону до досягнення дитиною повноліття; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 7500 гривень 00 копійок щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що 16.11.2023 року рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області (справа №183/11224/23) розірвано шлюб між позивачем та відповідачем зареєстрований 10 вересня 2011 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 1067. Від шлюбу сторони мають двох дітей: - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . З березня 2022 року позивач та відповідач проживають окремо, не підтримують сімейні відносини, не ведуть сумісне господарство. Спільні діти проживають разом із позивачем в Німеччині. Місце реєстрації Позивача та спільних дітей за адресою [ADDRESS] . Відповідач працює, проте має мінливий дохід так як основний дохід є не офіційним. Відповідач працює інструктором практичних занять в ПП «АВТОШКОЛА КОВАЛЕНКО», його прибуток сягає до 60 тис. грн. на місяць. Також, відповідач має додатковий дохід з перепродажу автомобілів. Додатково, відповідач з 19.07.2023 року став власником ТОВ «РАЗОМ КОНСТРАКШІН» є керівником товариства, а також відповідачем було збільшено статутний капітал товариства з 65 тис. грн. на 5 млн. грн., змінено вид діяльності з торгівлі на будівництво житлових і нежитлових будівель. Враховуючи, що відповідач збільшив статутний капітал до 5 млн. грн. для ведення діяльності та розвитку товариства, то відповідач має достатньо грошових коштів за для того щоб сплачувати аліменти на утримання спільних дітей та забезпечувати їм достатній рівень життя. Добровільно Відповідач приймати участь у вихованні спільних дітей та їх утриманні не бажає, грошові кошти на забезпечення дітей не надає. За останні декілька років відповідач грошових коштів на утримання дітей не надавав, хоча підтримує спілкування з дітьми засобами телефонного зв`язку, коли Позивач приїжджає з дітьми в Україну, то Відповідач з ними проводить час разом. Тобто, Позивач зі своєї сторони не чинить жодних перешкод щодо їх спілкування. Відповідач зі своєї сторони підтримав рішення щодо переїзду дітей в іншу країну, проте допомагати фінансово не бажає. На протязі останнього року позивачка неодноразово вела перемовини з відповідачем щодо добровільного вирішення питання про сплату аліментів, проте відповідач відмовляється і навіть зазначає, що тільки через суд. Відповідач надавав згоду на виплату аліментів у розмірі 1500 грн. на дитину, проте дана сума є навіть меншою за 50 % прожиткового мінімуму на дитину і не на дадуть можливості забезпечити навіть чверть витрат на дітей, але навіть при цьому Відповідач так і не сплачував аліменти у розмірі погоджених з його сторони хоча б 1500 грн. Саме Позивач повністю забезпечує усі потреби спільних дітей, вони знаходяться на повному її утриманні. Діти навчаються у школі, відвідують позашкільні платні гуртки, святкують дні народження, подорожують. Позивач зі своєї сторони забезпечує повністю соціальний та психологічний розвиток дітей, всебічно займаючись їх розвитком. При цьому також і забезпечує необхідними життєвими речами такі як одяг, засоби гігієни, канцтовари, книжки, іграшки, продукти харчування та кишенькові кошти. Приблизні витрати на доньку щомісяця складають 19 577,50 грн. Приблизні витрати на сина щомісяця складають 18 546,40 грн. Також, необхідно зазначити, що діти проживають в Німеччині та рівень цін значно відрізняється від України. У повсякденному життя Позивач намагається забезпечити повний необхідний та достатній рівень життя дітей для їх гармонійного розвитку. Не погодившись з позовними вимогами, відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого вважає, що заявлена позивачкою сума аліментів є завеликою на непомірною для відповідача, а тому заперечує проти задоволення позову, оскільки він необґрунтований. Законом встановлений мінімальний розмір аліментів на дітей в твердій грошовій сумі на рівні мінімального гарантованого розміру аліментів для дітей від 6 до 18 років, встановленому діючим законодавством України (не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку), що становить у 2025 року 1598,00 гривень на кожну дитину, а разом 3196 гривень щомісячно до досягнення ними повноліття (з урахуванням статей 180, 181, 182 Сімейного кодексу України). Відповідач просить суд задовольнити позов частково в частині стягнення з нього аліментів в твердій грошовій сумі по 2500 грн. на кожну дитину, що разом становить 5000 грн. Ця сума є більшою від мінімальної суми, встановленої Законом, і при цьому це максимальна можлива сума, яку відповідач наразі має можливість сплачувати, оскільки він не має постійного заробітку. Так, відповідач наразі не має доходу, живе за рахунок мінливих випадкових заробітків та заощаджень, в тому числі за рахунок коштів від продажу автомобіля у 2021 році. Окрім того, відповідач не має власного житла, але зобов`язаний забезпечити достатній рівень побутових умов для вагітної дружини і дитини, яка ось-ось народиться. На утриманні відповідача наразі перебуває вагітна дружина [PERSON] (на 9 місяці вагітності), з якою вони одружені з 02 лютого 2024 року Відповідач орендує квартиру, тож у нього є щомісячні грошові зобов`язання по оплаті оренди і комунальних послуг. Вказані обставини мають істотне значення при визначенні розміру аліментів, а тому просить суд врахувати це при винесенні рішення. Відсутність доходу Відповідача підтверджується довідкою ДПС від 23.12.2024 № 0462-24-05955 «Відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 23.12.2024». Згідно даних Відомостей у відповідача відсутні доходи останній дохід був у січні 2021 року від продажу автомобіля. Щодо участі Відповідача в товаристві з обмеженою відповідальністю «РАЗОМ КОНСТРАКШІН», зазначає наступне. Дане підприємство неприбуткове, і Відповідач в ньому, будучи єдиним засновником, виконував функції директора без отримання заробітної плати. Щодо витрат на дітей, про які зазначено в позовній заяві вказує, що вказані позивачкою витрати не слід приймати до уваги при прийняті рішення, оскільки вони не підтверджені жодним доказом. Окрім того, позовна вимога заявлена щодо стягнення щомісячних аліментів на дітей, а не про додаткові витрати. Тож, викладені в позові витрати на дітей є необґрунтованими та непідтвердженими. Також зазначає, що Відповідач приймає участь в грошовому забезпеченні та вихованні дітей, а тому твердження позивачки про те, що Відповідач не сплачує аліменти з 2022 року безпідставні. Відповідач регулярно приймає участь у матеріальному забезпеченні дітей, періодично по своїй можливості відправляє грошові кошти на утримання дітей на кредитні картки, які вказує йому позивачка. За той період, що діти з позивачкою проживають в Німеччині, він приймає участь в їхньому житті, допомагає в придбанні речей та в оплаті їх потреб. У квітні 2023 року Відповідач повністю забезпечив їх приїзд на 2 тижні до України придбав квитки на потяг, оплатив проживання в готелі в Карпатах у с. Славському, оплатив їх харчування та розваги. У липні-серпні 2024 року діти приїздили в Україну без матері. Півтори місяці діти жили в Дніпрі разом з відповідачем. За цей час проживання у батька вони відвідали стоматолога і провели лікування зубів за рахунок відповідача, а також сину [PERSON] придбали комп`ютер, який йому необхідний для навчання. В судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, раніше представником надано до суду заяву, в якій просила розглянути справу без їх участі. Крім того, зазначає, що відповідач працює, проте неофіційно, податки не сплачує, тому у позивача не має можливості встановити суму його доходів. Відповідач має достатньо витрат на оренду житла, хоча має достатньо витрат на оренду житла, хоча має житло за місцем реєстрації разом із батьками. Враховуючи, що відповідач має можливість здійснювати витрати та має достатній дохід для забезпечення своїх потреб. Враховуючи норми СК України, просить суд врахувати, щоб розмір на одну дитину був не менше ніж 100% прожиткового мінімуму на одну дитину. Просить суд задовольнити позовні вимоги, витрати будуть поданні протягом 5 днів. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, раніше надав до суду заяву відповідно до якої просить розгляд справи здійснити без його участі, вказав, що підтримує викладену у відзиві позицію. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 року, визначено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) абоінші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.10 ст.7 СК України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Положеннями статті 51 Конституції України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. У відповідності до ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно вимогам ч. 1-3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України). При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 191 Сімейного кодексу України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Виплачуються аліменти до повноліття дитини. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина перша статті 89 ЦПК України). Визначаючи розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача, суд оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання кожної дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 3500,00 грн щомісячно, починаючи з 04 листопада 2024 року і до досягнення дітьми повноліття. При цьому, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням вищевказаного, суд вважає необхідним допустити до негайного виконання рішення про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в межах суми платежу за один місяць. Крім того, в порядку ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача повинно бути стягнено в дохід держави судовий збір по справі в сумі 1073 грн. 60 коп. (ч. ч. 1-2 ст. 4, ст. 6 Закону України «Про судовий збір» в редакції на момент звернення до суду з даним позовом), оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного та

Outcome: partial