Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів, додаткових витрат та коштів на утримання дружини. Посилається на те, що з відповідачем перебували у шлюбі, який рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 22 лютого 2024 року було розірвано. За час перебування у шлюбі у сторін народилась одна дитина - син [PERSON] , [INFO] . Після припинення фактичних шлюбних відносин позивачка з сином проживає окремо, самостійно утримую та виховує його. Тобто всі обов`язки щодо піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, забезпечення необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікування виконує вона самостійно. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, не бере участі у його вихованні та утриманні. Син [PERSON] , [INFO] , знаходиться на «Д» обліку у сімейного лікаря, невролога через ЗМР та потребує постійних витрат на лікування, що підтверджується медичною документацією. Всі витрати по лікуванню дитини несе позичка, відповідач жодної участі у цих витратах . У зв`язку із складним матеріальним становищем, неможливістю працювати повний робочий день\~ через здійснення постійного догляду за дитиною [PERSON] потребує матеріальної допомоги також на своє утримання від відповідача. Просить суд ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 5 000 (п`ять тисячі) гривень щомісяця, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Стягувати з [PERSON] , [INFO] , додаткові витрати пов`язані з лікуванням дитини [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000 (три тисячі) гривень щомісяця, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, а також стягувати з [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання дружини [PERSON] у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень, щомісяця до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , шестирічного віку. 25.07.2024 року в порядку, передбаченому ЦПК України, представником відповідача адвокатом Плешинець М.В., який діє на підставі ордеру на надання правничої допомоги, подано відзив до суду. Просить позов задовольнити частково та стягувати з відповідач аліменти на утримання дитини у розмірі 2000 грн. щомісячно, а в задоволенні решти вимог просить відмовити. Вказує на те що, відповідач любить свого сина та від часу його народження турбується про нього, а тому отримання позовної заяви про стягнення аліментів для нього стало несподіванкою. На даний час [PERSON] немає стабільних доходів та постійної роботи. Позивачка зазначає про те, що син має вади фізичного або психологічного розвитку та потребував витрат на лікування. Однак витрати на лікування не підтвердженні належними доказами. Крім того зазначає, що з дня припинення відносин між сторонами, позивачка перешкоджає зустрічам відповідача з сином. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася. У позовній заяві міститься клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить\~ їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Адвокат Плешинець М.В., який діє на підставі ордеру на надання правничої допомоги подав заяву про розгляд справи у їх відсутності, при прийнятті рішення просять врахувати поданий відзив на позовну заяву. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою учасників справи, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті, без проведення фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 09.09.2019 року, який рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 22.02.2024 року розірвано (а.с.7-9). Від даного шлюбу в сторін народилася одна дитина - син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 21.08.2020 року (а.с. 6). Згідно довідки №18 КНП «Хустського центру ПМСД» від 28.06.2024 року [PERSON] , знаходиться на «Д» обліку у сімейного лікаря, невролога через ЗМР та потребує заняття з логопедом та психологом (а.с.12). До матеріалів справи долучено медичну документацію «Історія розвитку дитини» №31 за різний період від народження дитини і по даний час, яка свідчить про наявність відповідних медичних діагнозів, лікування, рекомендації. Так, положеннями ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХII), держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Згідно з вимогами частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до вимог частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Положеннями частини третьої статті 12 та частин першої статті 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 78ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Частиною 6 ст. 81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Надані ж позивачкою копії медичних документів «Історії розвитку дитини» щодо інформації про показання не містять доказів у постійних витратах на лікування, потребу заняття з логопедом та психологом та не є належним доказом на підтвердження дійсної необхідності проведення дитині такого лікування. Крім того, надані позивачем копії медичних довідок є нечитабельними.\~ Згідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Пленум Верховного Суду України у п. 17постанови від 15 травня 2006 року за №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» він неповинен перевищувати50 відсотків заробітної плати цієї особи. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів на утримання однієї малолітньої дитини суд враховує майновий стан позивачки, яка ніде не працює, сама проживає з дитиною у батьківському будинку та сама веде догляд за нею, стан здоров`я дитини, яка хворіє, встановлений законом мінімальний розмір аліментів на одну дитину, а також майновий стан відповідача. Разом з цим, суд враховує, що відповідач має працездатний вік, а тому, суд вважає, що вимоги позивачки щодо стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини слід задовольнити частково і стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] в твердій грошовій сумі у розмірі 2500 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05 липня 2024 року, і до його повноліття, а в решті позовних вимог в цій частині відмовити. Згідно до статті 79 СК України, аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Згідно ч.1 ст.80 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 81 СК України, перелік видів доходів, які враховуються при визначення розміру аліментів на одного з подружжя, затверджується Кабінетом Міністрів України (Постанова КМУ від 26 лютого 1993 року № 146). Згідно ст. 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Відповідно до ч. 3 ст. 84 СК України дружина,з якою проживає дитина, яка має вади фізичного або психологічного розвитку, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною шести років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині - матері незалежно від цієї обставини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком малолітнього сина, який проживає разом з матір`ю [PERSON] , позивачка у зв`язку з складним матеріальним становищем, неможливістю працювати через здійснення постійного догляду за дитиною, а тому потребує матеріальної допомоги від відповідача, що у свою чергу, є його обов`язком відповідно до вимог ст. 84 СК України. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України, визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд дійшов висновку, що відповідачем [PERSON] не підтверджено належними та допустимими доказами, що він не має можливості надавати матеріальну допомогу на утримання позивачки [PERSON] до досягнення дитиною шестирічного віку. Будь-які дані про незадовільний стан здоров`я самого відповідача в матеріалах справи відсутні, як відсутні і дані про наявність у платника аліментів інших утриманців, наявності стягнення по будь-яким іншим виконавчим документам. За таких обставин, суд вважає, що відповідач має змогу сплачувати кошти на утримання позивачки [PERSON] , з якою проживає малолітня дитина. При визначенні розміру аліментів на утримання позивачки, в межах заявлених позовних вимог, суд враховує майновий стан сторін, працездатний вік відповідача, відсутність у відповідача постійного місця праці, стан здоров`я відповідача, його можливість надавати матеріальну допомогу дружині. А тому суд вважає, що вимоги позивачки [PERSON] в частині стягнення аліментів на її утримання слід задовольнити частково і стягувати з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1500 гривень щомісячно, і до досягнення малолітнім сином [PERSON] , [INFO] , шестирічного віку. Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на відповідача. Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та дружини за один місяць.

Outcome: partial