Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-22 00:00:00

У червні 2024 року ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» звернулось до Подільського районного суду м. Києва із вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування заявлених вимоги зазначає, що 25.09.2019 між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) уклали угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. За умовами угоди, мета кредиту - для особистих потреб, сума кредитної лінії 200 000 грн, процента ставка - 26% річних, тип процентної ставки фіксований, обов`язковий мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 5% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн. 20.09.2021 між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» було укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором. Таким чином, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло статусу кредитора за кредитним договором від 25.09.2019, укладеного між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем. Відповідач належним чином не виконує зобов`язань за кредитним договором, внаслідок чого станом на 20.09.2021 за останнім обліковується заборгованість в розмірі 46 063 грн 98 коп. Таким чином, позивач звертається до суду із позовною заявою про стягнення з відповідача наявної заборгованості за кредитним договором, а також судових витрат. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 30.08.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 14.11.2024 від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. В обгрунтування своїх заперечень представник відповідача зазначає, що платіжне доручення не є доказом сплати коштів за договором факторингу, оскільки є лише вимогою для перерахування коштів з рахунку однієї особи на рахунок іншої особи, але не підтверджує факт цієї операції. Якщо на рахунку особи, яка виписала платіжне доручення немає необхідної суми, то дане доручення не буде виконане. Крім того, всі документи, що надані до позову не є копіями і не є оригіналами, оскільки правила засвідчення копій документів передбачає не лише проставлення відбитку печатки, але ще дати підпису, ПІП особи, що завіряє ці документи і печатки організації яка їх завіряє. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. З матеріалів справи судом встановлено, що 25.09.2019 між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) уклали угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. За умовами угоди, мета кредиту - для особистих потреб, сума кредитної лінії 200 000 грн, процента ставка - 26% річних, тип процентної ставки фіксований, обов`язковий мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 5% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн. АТ «Альфа банк» прийняв пропозицію відповідача на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк». Тобто відповідач погодився на приєднання до публічної пропозиції, підтвердив акцептування публічної пропозиції на укладення зазначеного договору, погодився з усіма умовами обраної програми кредитування в редакції, що діяла на час його підписання. 20.09.2021 між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» було укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором. Таким чином, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло статусу кредитора за кредитним договором від 25.09.2019, укладеного між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем. Відповідно до п. 2.1 Договору факторингу № 3, в порядку та на умовах, визначених цим договором, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату; клієнт відступає, а фактор набуває належне клієнтові право вимоги до боржників, за договорами, перелік яких наведено в Додатку № 1-1 до договору. У п. 2.3 вказаного Договору факторингу сторони погодили, що право вимоги вважається відступленим Фактору з дати оплати Фактором Ціни Прав Вимоги відповідно до п 4.2 цього Договору. В дату здійснення оплати Фактором ціни прав вимоги відповідно до п 4.2 цього Договору Сторони підписують Акт приймання-передачі Реєстру Боржників, за формою встановленою в Додатку № 2 до цього Договору. В матеріалах справи наявне платіжне доручення № 559 від 20.09.2021 з якого вбачається, що ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» сплатило АТ «Альфа-Банк» грошові кошти за відступлення права грошової вимоги згідно договору факторингу № 3 від 20.09.2021 (а. с. 15). Згідно ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Отже, всі права, які належали АТ «Альфа-Банк» стосовно відповідача за кредитним договором від 25.09.2019 перейшли до ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», як нового кредитора, а тому відбулася заміна кредитора у вказаному зобов`язанні. Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором позивач виконав своєчасно і в повному обсязі, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти. Відповідач належним чином не виконує зобов`язань за кредитним договором, внаслідок чого станом на 20.09.2021 за останнім обліковується заборгованість в розмірі 46 063 грн 98 коп. Згідно з ч. 1ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. При цьому припис абз. 2 ч. 1ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір між сторонами укладений шляхом підписання відповідачем анкети-заяви позичальника, додатками до якої є Умови та Правила надання банківських послуг, Тарифи та Таблиця обчислення вартості кредиту. За нормою ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно статей 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. З урахуванням вищенаведеного, перевіривши наданий розрахунок заборгованості, суд погоджується з порядком нарахування позивачем заборгованості, яка відповідає вимогам закону та положенням кредитного договору, та вважає, що факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 46 063 грн 98 коп. знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені належними та допустимими письмовими доказами і вважаються судом доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов до таких висновків. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Стаття 133 ЦПК України визначає види судових витрат і передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У свою чергу, одним з видів витрат, пов`язаних з розглядом справи є витрати на професійну правничу допомогу, які несуть сторони судової справи (крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави). Суд зазначає, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved