Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-21 00:00:00

Позивач ТОВ "ФК "Артеміда-Ф" звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] на користь ТОВ "Фінансова компанія "Артеміда-Ф" заборгованість за договором позики №3514749 від 14 жовтня 2020 року в розмірі 19203,63 грн, витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 7000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 14 жовтня 2020 року між Товариством з обмежженою відповідальністю "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" і [PERSON] укладено в електронній формі договір позики №3514749, за умовами якого ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" надало [PERSON] грошові кошти у розмірі 5500 грн. Водночас [PERSON] зобов`язався повернути позику не пізніше 13 листопада 2020 року, а також сплатити проценти за акційною процентною ставкою 1,60% у день і за базовою процентною ставкою 2,70% у день, проте своїх зобов`язань не виконав. За договором факторингу №016-010421 від 01 квітня 2021 року ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" відступило право вимоги за договором позики Товариству з обмеженою відповідальністю "Сіроко Фінанс", яке, у свою чергу, за договором факторингу №20210622/1 від 22 червня 2021 року відступило це право позивачу. [PERSON] не виконав свої зобов`язання за договором позики, у зв`язку з чим станом на 02 грудня 2024 року виникла заборгованість у розмірі 19203 грн 63 коп., яка складається з 5500,00 грн залишок заборгованості за тілом кредиту, 10560,65 грн процентів за користування позикою, 616,27 грн. штрафні санкції згідно ч.2 ст.625 ЦК України (3% річних) нараховані за період 14.11.2020 по 23.02.2022 року; 2526,71 грн інфляційного збільшення (нараховані за період з 14.11.2020 року по 23.02.2022 року). Покликаючись на вищевикладене позивач ТОВ "ФК "Артеміда-Ф" просив суд задовольнити позов. Відповідно до вимог ч.5 ст.279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. 23 грудня 2024 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просив застосувати строки позовної давності, які пропустив позивач, звернувшись до суду 03 грудня 2024 року, тобто з пропуском чотирирічного терміну після настання кінцевого терміну погашення позики - 13 листопада 2020 року. 31 грудня 2024 року від представника позивача ТОВ "ФК "Артеміда-Ф" - адвоката Бачинського О.М. надійшла відповідь на відзив. Представник позивача просив відхилити доводи відповідача про застосування строків позовної давності та врахувати положення пункту 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України, відповідно до яких у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України, продовжуються на строк його дії. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Як вбачається з договору позики №3515749, 14 жовтня 2020 року відповідач [PERSON] (позичальник) уклав із TOB "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" (позикодавець) договір позики, який вчинено із використанням електронного підпису відповідача, відповідно до якого Товариство надало відповідачу кошти в сумі 5500 грн на банківський картковий рахунок, а відповідач зобов`язався повернути отриманий кредит в строк, визначений умовами договору, а саме до 13 листопада 2020 року, на визначені договором реквізити позикодавця, зі сплатою відсотків - 0,64% (процентна ставка (базова/день) та 2,70% (процентна ставка/день) на прострочену позику. Пунктом 1 вказаного договору визначено, що за цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Договір укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачем договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором від 14.11.2020 року, який було відправлено на електронну пошту відповідача [INFO] , зазначений відповідачем, що підтверджується довідкою про ідентифікацію та відповідає ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію". Даний договір позики містить персональні дані відповідача, зокрема, його прізвище, ім`я, по батькові, дату народження, паспортні дані, номер картки платника податків, номер банківського рахунку, на який перераховуватимуться грошові кошти , а також адресу, номер телефону та адресу електронної пошти відповідача. Із паспорта споживчого кредиту, який підписаний сторонами вбачається, що TOB "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" надається кредит в розмірі 5500 грн строком на 30 днів, процентна ставка становить 1,60% вдень, орієнтовна річна процентна ставка становить 584,00%. Орієнтована загальна вартість кредиту становить 8140,00 грн. Процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту становить 2,7% в день з першого дня понадстрокового користування позикою. З довідки директора ТОВ «Фінансова компанія Фінекспрес» №06/12-2023-9 від 06.12.2023 року вбачається, що ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес», яке діє на підставі витягу з реєстру платіжної інфраструктури з інформацією про ліцензію на надання фінансових платіжних послуг від 27.04.2023 №21/764-рк, відповідно до умов договору №23-01-18/5 від 23.01.2018, укладеного між компанією та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», 14.10.2020 року було здійснено успішний переказ суми 5500 грн, на картку № [NUMBER] із зазначенням номеру платежу. Згідно розрахунку заборгованості станом на 02 12 2024 року, за договором позики №3514749 від 14.10.2020 року рахується заборгованість за [PERSON] в розмірі 19203 грн 63 коп., яка складається з 5500,00 грн залишок заборгованості за тілом кредиту, 10560,65 грн процентів за користування позикою, 616,27 грн. штрафні санкції згідно ч.2 ст.625 ЦК України (3% річних) нараховані за період 14.11.2020 по 23.02.2022 року; 2526,71 грн інфляційного збільшення (нараховані за період з 14.11.2020 року по 23.02.2022 року). 01 квітня 2021 року ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ТОВ "Сіроко Фінанс" уклали Договір факторингу №016-010421, яке в свою чергу відступило право вимоги за кредитним договором укладеним з [PERSON] , Товариству з обмеженою відповідальністю "ФК "Артеміда-Ф" на підставі договору факторингу №20231130/1 від 30 листопада 2023 року . Згідно договору факторингу №016-010421 від 01 квітня 2021 р., та у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТОВ "Сіроко Фінанс" набуло статусу Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», в тому числі і до [PERSON] в сумі 16060 грн. (порядковий номер 322 згідно реєстру прав вимоги №016-010421 від 30.04.2021 року). TOB "ФК "Артеміда-Ф" направило повідомлення [PERSON] про відступлення права вимоги за договором позики №3514749, із зазначенням суми боргу про сплату заборгованості за договором позики в добровільному порядку. Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне. Відповідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК України). Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч. 1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд дійшов висновку про укладання вищевказаного договору позики між відповідачем та ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" у відповідності з вимогами чинного законодавства. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів повернення відповідачем отриманих в позику коштів зі сплатою відсотків за користування кредитом, в межах визначеного сторонами строку кредитування. За наведених обставин, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь ТзОВ «ФК «Артеміда-Ф» суму заборгованості за договором позики № 3514749 від 14.10.2020 року в розмірі 19203,63грн. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У своєму позові ТзОВ «ФК «Артеміда-Ф» також просило суд стягнути з [PERSON] на свою користь нараховані за період з 14.11.2020 року по 23.02.2022 року 3 % річних в сумі 616,27 грн. та інфляційне збільшення в сумі 2526,71 грн. Як встановлено судом, кінцевий термін погашення позики відповідно до умов договору позики № 3514749 від 14.10.2020 року встановлений до 13.11.2020 року, а тому починаючи з 14.11.2020 року у відповідача виникло прострочення за взятими на себе зобов`язаннями. Нарахування індексу інфляції та три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення до 23.02.2022 року відповідає вимогам п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України. Суд вважає за необхідне зазначити, що заявлене клопотання відповідачем про відмову у задоволенні позову у зв`язку з спливом строків позовної давності не підлягає до задоволення виходячи з наступного. Як було встановлено в судовому засіданні, договором позики, зокрема п.2 передбачено дату надання позики 14.10.2020 року та дату повернення позики (останній день) 13.11.2020 року. Тобто, строк позовної давності почав перебігати з 14.11.2020 року. Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Сплив позовної давності, є підставою для відмови у позові та застосовується тільки до обґрунтованих позовних вимог. У відповідності до п.12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Крім того, у відповідності до п. 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Тобто загальна позовна давність, перебіг якої припав на період дії в Україні правового режиму воєнного стану, продовжена законодавцем на період дії такого правового режиму. Водночас продовження строків свідчить, що їх перебіг, який відбувається у період дії воєнного стану, не зараховується при обчисленні. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався у порядку, передбаченому законодавством України, та діє на даний час. Отже, оскільки з 24 лютого 2022 та на момент подання позивачем у цій справі позовної заяви (28.02.2024) про стягнення заборгованості в Україні діяв правовий режим воєнного стану, а 02 квітня 2020 набрав чинності Закон №540-IX щодо продовження строків позовної давності на час дії карантину, з огляду на встановлений Кабінетом Міністрів України карантин з 12 березня 2020, відповідно до п.п. 12, 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, позивач не пропустив позовну давність, визначену статтею 257 ЦК України. А тому суд рахує, що підстав для відмови у задоволенні позову у зв`язку з пропуском позовної давності, не має. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд враховує наступне. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України). Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18, провадження № 61-9124св20, вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Оскільки представником позивача не надано до позову документів, які підтверджують, що позивач оплатив адвокату послуги за надання правової допомоги з відміткою банку, позивачем не доведено, що він поніс витрати на оплату праці адвоката в розмірі 7000 грн., тому в цій частині суд відмовляє в позові за безпідставністю позовних вимог. За правилами ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги судом задоволені, а тому з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати в розмірі 2422,40 гривень сплаченого судового збору, що підтверджується платіжною інструкцією №425.

Outcome: partial