Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів посилаючись на те, що 01 жовтня 2016 року уклала шлюб з відповідачем, який зареєстровано у виконавчому комітеті Голубинської сільської ради Свалявського району Закарпатської області. Від перебування в шлюбі в сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що сімейне життя не складається, відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають в сім"ї, не здатен піклуватися про побудову сімейних відносин. Ведення спільного господарства та сумісне проживання припинено, вони перестали розуміти один одного, часто сперечаються та не мають спільних інтересів, втрачено почуття любові та поваги. Крім того дитина проживає з позивачем та в добровільному порядку питання про сплату аліментів на утримання дитини не вирішено. Вважає, що відповідач є молодим та працездатним, працює в одному із структурних підрозділів поліції та має можливість сплачувати кошти на утримання дитини. В звязку з вищевикладеним просить шлюб розірвати, відновити дошлюбне прізвище [PERSON] та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх доходів щомісячно та стягнути понесені судові витрати. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 серпня 2024 року справу № 306/1740/24 (провадження № 2/306/742/24) передано на розгляд судді Свалявського районного суду Вінер Е.А. (а.с.149). 27 серпня 2024 року суддею Свалявського районного суду Вінер Е.А. винесено ухвалу про відкриття провадження у справі (а.с. 16). 14 жовтня 2024 року відповідач подав до суду заяву про надання сторонам строку на примирення тривалістю три місяці (а.с.24). Ухвалою Свалявського районного суду Закарпатської області від 14 жовтня 2024 року сторонам надано строк на примирення термівном на три місяці до 14 січня 2025 року (а.с.26). 14 січня 2025 року ухвалою Свалявського районного суду Закарпатської області поновлено провадження у справі та призначено справу до розгляду на 3 січня 2025 року (а.с.28). В судове засідання позивач та її представник не з"явилися. Представник позивача подав до канцелярії суду заяву за вх.№ 7552 про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити (а.с. 22). Відповідач в судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.29), заяв про розгляд справи без його участі чи відзиву на позов від нього не надходило. У звязку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Між сторонами існують правовідносини, які повинні регулюватися главою 11 СК України, які випливають із аліментних зобов"язань батьків щодо утримання дітей і врегульовані нормами главою 15 Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 01 жовтня 2016 року, який зареєстрований виконавчим комітетом Голубинської сільської ради Свалявського району Закарпатської області, актовий запис №12, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 3). Згідно ч.3 статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 112 ч.2 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно до ч.2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи те, що сім"я розпалась і поновити її не має можливості, сторони не бажають проживати у шлюбі, суд приходить до висновку, що шлюб укладений між сторонами необхідно розірвати. Після розірвання шлюбу [PERSON] відновити дошлюбне прізвище " [PERSON] ". Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28 квітня 2017 року, виданого Свалявським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області батьком [PERSON] , [INFO] є відповідач [PERSON] (а.с. 12). Частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року передбачено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною другою статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів). Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Питання про належне утримання дитини, між сторонами в добровільному порядку не вирішено. Згідно ч. 2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи те, що позивачем заявлено вимогу про стягнення аліментів на утримання однієї дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, такий розмір стягнення аліментів передбачений чинним законодавством, а тому з відповідача небхідно стягнути аліменти на користь позивача на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 23 серпня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає за можливе допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць (ст.430 ч.1 ЦПК України). За правилами ст. 141 ЦПК України витрати пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Також стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в розмірі 1211,20 гривень, оскільки позивач на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору за звернення до суду з позовними вимогами про стягнення аліментів звільнена.

Outcome: approved