Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом у якому просила визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини, що залишилась після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . На випадок смерті [PERSON] , [INFO] залишила заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Русских С.Б., зареєстрований в реєстрі за № 1589, яким зробила на випадок своєї смерті розпорядження, що належну їй на праві особистої власності 1/2 частку квартири під [ADDRESS] , вона заповідала позивачу [PERSON] , [INFO] . Дізнавшись про існування заповіту [PERSON] звернулась до Лиманської районної державної нотаріальної контори Одеської області із заявою про прийняття спадщини, проте у оформленні спадщини за заповітом листом нотаріуса їй відмолено, у зв`язку із пропуском строку прийняття спадщини. Позивачу не було відомо про існування заповіту на її користь. Посилаючись на вищевказане, просила суд визначити їй додатковий строк в три місяці для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. У судове засідання представник позивача адвокат Поночовна Т.Ю. не з`явилась, надавши до суду заяву про залишення без розгляду вимог щодо надання додаткового строку для прийняття спадщини просила проводити судовий розгляд без її участі. В судове засідання представник Красносільської сільської ради Одеського району Одеської області не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Дослідивши докази наявні в матеріалах справи, суд враховує наступне. Судом встановлено, що [INFO] в с. Красносілка Одеського району Одеської області у віці 79 років померла [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис № 1170 та Доброславським відділом державно реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] .. За життя, 01 липня 2014 року, [PERSON] , залишила заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Русских С.Б., зареєстрований в реєстрі за № 1589, яким зробила на випадок своєї смерті розпорядження, що належну їй на праві особистої власності 1/2 частку квартири під [ADDRESS] , вона заповідала позивачу [PERSON] , [INFO] . Згідно зі статтею 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Звертаючись до суду з позовом [PERSON] як на підставу своїх порушених прав, зазначила, що строк для подання заяви про прийняття нею спадщини пропущений з поважної причини, так як вона не був обізнана про наявність заповіту, складеного на її ім`я, а тому не звернулась до нотаріуса з відповідною заявою у встановлений законом строк. У статті 1233 ЦК України зазначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. За загальним правилом, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які пов`язані, зокрема, з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Спадкове законодавство засновується на принципі переваги формального волевиявлення спадкодавця (заповіту) над положеннями закону, спадкоємці за законом спадкують тільки у випадках відсутності заповіту, визнання його недійсним, нерозподілення заповідачем усієї спадщини або неприйняття (відмови від прийняття) спадщини спадкоємцями, призначеними у заповіті (частина друга статті 1223 ЦК України). Про свободу заповіту, як фундаментальний принцип спадкового права та поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини у випадку доведеності факту необізнаності спадкоємця про існування заповіту вказано також у постановах Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі N 642/2539/18-ц, від 28 травня 2021 року у справі N 688/106/20, від 17.12.21 р. у справі № 315/368/19. Суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після померлого [PERSON] , визнавши поважною причиною пропуску встановленого законом шестимісячного строку необізнаність спадкоємця про наявність заповіту.

Outcome: approved