Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-15 00:00:00

Представник позивача адвокат Ашурова А.Р. звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила скасувати арешти з усього майна [PERSON] , спадкоємцями якої є позивач та третя особа, які було накладено на підставі постанови Прокуратури Харківської області від 01.12.1999 та постанови Прокуратури Харківської області від 22.03.2006, зареєстровані реєстратором: Перша Харківська міська державна нотаріально контора, р.№ обтяження 3033384 та р.№3033421. Позов обґрунтовано тим, що після смерті матері позивача та третьої особи - [PERSON] [INFO] відкрилася спадщина. Під час її оформлення спадкоємцями було встановлено, що Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна містить відомості про 2 арешти на нерухоме майно спадкодавиці, що перешкоджає спадкоємцям оформити свої спадкові права. Так, на підставі Постанови Прокуратури Харківської області про накладення арешту на майно від 01.12.1999 року Першою Харківською державною нотаріальною конторою до Єдиного реєстру заборон було внесено записи про обтяження невизначеного, всього майна [PERSON] . Постановою слідчого прокуратури Дзержинського району м. Харкова про припинення кримінальної справи від 01.11.2004 року кримінальне переслідування у відношенні [PERSON] припинено за відсутністю в їх діях складу злочину. Постановою про зняття арешту з майна від 22.03.2006 року було встановлено, що на даний час необхідність у накладенні арешту на майно [PERSON] відсутня, так як кримінальне переслідування щодо останньої припинено. При цьому резолютивна частина Постанов сформульована неоднозначно зняти арешт з майна [PERSON] , а саме з квартири, що розташована за адресою [ADDRESS] ; з квартири, що розташована за адресою [ADDRESS] ; з квартири, що розташована за адресою [ADDRESS] . Таким чином, 29.03.2006 року Першою Харківською міською державною нотаріальною конторою було внесено зміни до записів про арешт майна і зазначено, що об`єктом обтяження є все майно, крім квартир, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , [ADDRESS] та [ADDRESS] . Спадкоємцями також успадковане нерухоме майно у вигляді двох земельних ділянок, що розташовані у межах Катеринівської селищної ради Великобурлуцького району Харківської області. Через накладені арешти спадкоємці не можуть оформити та вільно розпоряджатися успадкованим майном. Кримінальна справа по відношенню до [PERSON] , в межах якої на майно [PERSON] накладено арешт, завершена Постановою слідчого прокуратури Дзержинського району м. Харкова від 01.11.2004 року, якою кримінальне переслідування [PERSON] припинено за відсутності в її діях складу злочину, однак не вирішено питання про зняття арешту з усього майна, що належало спадкодавиці позивача. У зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду з вказаним позовом. Представник відповідача надала до суду відзив, в якому зазначила наступне. Постановою слідчого прокуратури Дзержинського району м. Харкова від 01.11.2004 кримінальну справу № 1899204 за обвинуваченням [PERSON] та [PERSON] у скоєнні злочинів передбачених ч. 3 ст. 168, ч. 2 ст. 172 КК України, закрито в частині обвинувачення за ч. 2 ст. 172 КК України, за відсутністю в їх діях складу злочину. Відповідно до даних Книги обліку слідчих справ та протоколів про злочин прокуратури Дзержинського району м. Харкова кримінальна справа № 1899204 направлена 17.01.2004 до СВ Дзержинського РВ ГУМВС у Харківській області. Згідно відповіді ХРУП №3 ГУНП в Харківській області від 21.10.2024 кримінальна справа № 1899204 у жовтні 2006 року закінчена на підставі п. 2 ст. 6 КПК України 1960 року. Вказана кримінальна справа на зберіганні в архіві обласної прокуратури не знаходиться та до актів про вилучення для знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду не включалася. Водночас, згідно з наявними обліковими даними встановлено, що вказана кримінальна справа 05.10.2000 направлена до Харківського обласного суду. у зв`язку з тим, що кримінальна справа 05.10.2000 направлена до Харківського обласного суду, Харківська обласна прокуратура не є суб`єктом відповідальності у зазначеній справі. Представник позивача надала до суду додаткові пояснення, в яких вказала, що представником Харківської обласної прокуратури 07.11.2024 року було подано відзив на позовну заяву, у якому прокуратура зазначає, що є неналежним відповідачем. У даному відзиві представник прокуратури підтверджує, що кримінальну справу за обвинуваченням [PERSON] було закрито у 2004 році за відсутністю в її діях складу злочину. Також, підтверджує, посилаючись на відповідь ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області від 21.10.2024 року, що у жовтні 2006 року справа закінчена на підставі п. 2 ст. 6 КПК України 1960 року (за відсутністю в діянні складу злочину). При цьому представник прокуратури вказує, що кримінальну справу було передано до Харківського обласного суду 05.10.2000 року, а відтак прокуратура не є суб`єктом відповідальності у зазначеній справі. Позивач не погоджується з даним твердженням з наступних підстав: Якщо кримінальна справа за обвинуваченням [PERSON] була закінчена у 2006 році Постановою СВ Дзержинського РВ ГУМВС у Харківській області, то до суду для розгляду по суті справу у цій частині скеровано не було. При цьому Згідно Інформаційної довідки №394712734 від 12 вересня 2024 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо нерухомого майна [PERSON] на підставі постанов від 01.12.1999 року та від 22.03.2006 року накладено арешти. Особою, майно/права якої обтяжуються є [PERSON] , обтяжувачем є Прокуратура Харківської області. Відомості щодо інших осіб, в інтересах яких був накладений арешт у кримінальному провадженні відсутні. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові у справі № 725/3352/23 від 06 травня 2024 року висловився щодо пред`явлення позову про зняття арешту з майна. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів (орган фіскальної служби), банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. Таким чином, Харківська обласна прокуратура є належним відповідачем, а арешти мають бути скасовані. Представник позивача надала заяву, в якій просила розгляд справи проводити без їх участі, вимоги підтримала, просила задовольнити. Представник відповідача в судові засідання 11.11.2024 та 16.01.2025 не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про місце та час судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином. У відзиві на позов зазначила, що вони не є належим відповідачем. Третя особа надав до суду заяву, в якій просив провести розгляд без його участі, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне [INFO] у м. Харків померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 12.02.2024 (а.с.13). Після її смерті заведено спадкову справу №9/2024 за № у спадковому реєстрі №72510468, що підтверджується копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №77152853 від 30.05.2024 (а.с.14). Згідно копії листа приватного нотаріуса Харківського МНО Носової О.В. №51/02-14 від 18.09.2024 (а.с.14) до складу спадкоємців після смерті [PERSON] входять: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно копії інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №394712734 від 12.09.2024 (а.с.15) щодо [PERSON] наявні обтяження: - арешт нерухомого майна, р.№ 3033384, зареєстрований 29.03.2006 реєстратором Перша Харківська міська державна нотаріальна контора на підставі постанови Прокуратури Харківської області від 01.12.1999 на невизначене майно, все майно, крім квартир за адресою: [ADDRESS] ; [ADDRESS] та [ADDRESS] ; - арешт нерухомого майна, р.№3033421, зареєстрований 29.03.2006 реєстратором Перша Харківська міська державна нотаріальна контора на підставі постанови Прокуратури Харківської області від 22.03.2006 на невизначене майно, все майно, крім квартир за адресою: [ADDRESS] ; [ADDRESS] та [ADDRESS] . Згідно копії інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №395450450 від 18.09.2024 (а.с.16) щодо [PERSON] , за останньою зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим №6321482500:01:000:0037, площею 5.7067 га призначену для введення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Катеринівської селищної ради Куп`янського (кол. Великобурлуцького) району Харківської області та на земельну ділянку з кадастровим №6321482500:01:000:0038, площею 7.8409 га призначену для введення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Катеринівської селищної ради Куп`янського (кол. Великобурлуцького) району Харківської області. До суду надано копію постанови про накладення арешту на майно від 01.12.1999, складену старшим слідчим прокуратури Харківської області при розгляді матеріалів кримінальної справи №1899196 (а.с.17), згідно якої накладено арешт на все майно, яке належить [PERSON] , 1959 р.н. Згідно копії постанови про припинення кримінальної справи в частині обвинувачення від 01.11.2004, складеної слідчим прокуратури Дзержинського району м. Харкова при розгляді матеріалів кримінальної справи №1899204 (а.с.18-19) кримінальне переслідування стосовно [PERSON] , [PERSON] за ч.2 ст. 172 КК України (в ред. 1960) провадженням припинити за відсутністю в їх діях складу злочину. Згідно копії постанови про зняття арешту з майна від 22.03.2006, складеної заступником прокурора Дзержинського району м. Харкова при розгляді матеріалів кримінальної справи №18990204 (а.с.20), згідно якої постановлено зняти арешт з майна [PERSON] , накладений постановою від 01.12.1999, а саме з квартири за адресою: [ADDRESS] ; [ADDRESS] ; [ADDRESS] . Згідно копії листа Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова №55-106-5558вих-24 від 08.10.2024 (а.с.39) відповідно до книги обліку слідчих справ та протоколів про злочин прокуратури Дзержинського району м. Харкова кримінальна справа №1899204 направлена 17.01.2004 до СВ Дзержинського РВ ГУМВС у Харківській області. Частинами 1, 2 статті 1220 ЦК України установлено, що спадщина відкривається\~внаслідок смерті\~особи або\~оголошення її\~померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою частина третя статті 46 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1216, ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкуванням є\~перехід прав\~та обов`язків\~(спадщини)\~від фізичної\~особи,\~яка померла\~(спадкодавця),\~до інших\~осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на\~спадкування мають\~особи,\~визначені у\~заповіті. У\~разі відсутності\~заповіту,\~визнання його\~недійсним,\~неприйняття спадщини\~або відмови\~від її\~прийняття спадкоємцями\~за заповітом,\~а також\~у разі\~неохоплення заповітом\~усієї спадщини\~право на\~спадкування за\~законом одержують\~особи,\~визначені\~у\~статтях 1261-1265\~цього\~Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1222, ч.\~ч. 1, 2 ст. 1258, ч. 1 ст. 1261 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємці за\~законом\~одержують\~право\~на\~спадкування\~почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач та третя особа є спадкоємцями [PERSON] . Відповідно до\~ст.\~1218\~ЦК\~України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як встановлено судом на майно спадкодавиці накладено арешти. Відповідно до\~ч.\~ч.\~1,\~2\~ст.\~328\~ЦК України право власності\~набувається на\~підставах,\~що не\~заборонені законом,\~зокрема із\~правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Згідно із ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Якщо арешт накладений на майно особи, щодо якої за КПК України 1960 року була порушена кримінальна справа, але надалі постанову про порушення кримінальної справи за тим же процесуальним законом суд скасував, не вирішивши питання про зняття зазначеного арешту, спір про звільнення цього майна з-під арешту слід розглядати за правилами цивільного судочинства (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 766/21865/17). Відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина 1 статті 19 ЦПК). Положеннями КПК України (в ред. 1960 року) передбачалося прийняття рішення про зняття арешту з майна на стадії досудового слідства лише в межах провадження у кримінальній справі - або одночасно з винесенням постанови про її закриття (частина перша статті 214), або раніше, якщо в застосуванні відповідного заходу відпаде потреба (частина шоста статті 126). Якщо арешт майна було накладено слідчим під час досудового слідства у кримінальній справі на підставі положень КПК України1960 року і при цьому згідно з пунктом 9розділу XI «Перехідні положення» КПК України 2012 року питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом, то розгляд справи повинен відбуватися в порядку цивільного судочинства. Такий правовий висновок узгоджуються з правовою позицією ВСУ у постановах від 24.04.2019 № 2-3392/11, від 15.05.2019 року у справі № 372/2904/17-ц та від 15.05.2013 року № 6-26цс13. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Пунктом 2 ч. 1 ст. 3 ЦК України передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом. У відповідність до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Арешт на майно [PERSON] було накладено під час дії\~КПК України 1960 року за процедурою, встановленою цим нормативно-правовим актом. Водночас, способів захисту права власника або іншого володільця, порушеного внаслідок неприйняття під час закриття кримінальної справи обов`язкового процесуального рішення про скасування арешту майна, в даній ситуації кримінальний процесуальний закон 1960 року не передбачає. При розгляді таких спорів суди повинні враховувати роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що містяться в Постанові Пленуму від 03.06.2016 р. № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна». Так, відповідно до п. 2 зазначеної Постанови Пленуму вбачається, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Згідно зі ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Аналізуючи вищенаведені обставини, в даний час дія арешту на нерухоме майно порушує право власності позивача як спадкоємця, в частині вільного користування та розпорядження майном, оскільки в державному реєстрі наявні відомості про арешт нерухомого майна. Положення ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачають, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відтак, зважаючи на закриття судом кримінальної справи №1899204 на підставі\~кримінально-процесуального законодавства 1960 року, а також ураховуючи факт існування для позивача перешкод у оформлення права на спадщину, у вигляді накладеного слідчим і не знятого згодом арешту на майно спадкодавиці, є підстави для задоволення позову. Суд не погоджується з твердженням представника відповідача про те, що Харківська обласна прокуратура не є належним відповідачем по даній справі, оскільки за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України, до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок. Однак, у даному випадку накладений арешт у кримінальній справі, в якій відносно матері позивача прийнято рішення про закриття кримінального провадження за відсутністю в її діянні складу злочину (п. 2 ст. 6 КПК України в редакції 1960 року), арешт знято частково постановою від 22.03.2006 не з вини позивача або спадкодавиці, правовідносини між [PERSON] та Прокуратурою Харківської області (правонаступником якої є Харківська обласна прокуратура) припинено, але продовжує існувати арешт, а відтак наявність арешту перешкоджає порушує конвенційне право власності на мирне володіння майном. Саме Харківська обласна прокуратура є належним відповідачем, оскільки відповідачами у справі про зняття арешту є особа, в інтересах якої було накладено арешт, в даному випадку арешт було накладено Прокуратурою Харківської області, правонаступником якої є Харківська обласна прокуратура. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На підставі викладеного, суд вважає, що позивач довів наявність підстав для скасування накладеного на спадкове майно арешту.

Outcome: approved