Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-20 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у сумі 26\~841, 95 грн, а також витрати на правничу допомогу в розмірі 9\~000 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що 05 листопада 2018 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк» та [PERSON] був укладений договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/0636/82/0429706, відповідно до яких Банк надав Позичальнику грошові кошти за умовами, передбаченими Кредитним договором, а Позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 05 листопада 2022 та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 44,64%. Як зазначено, банк належним чином виконав свої зобов`язання за Кредитними договорами, надавши Позичальнику кредитні кошти, в порядку та розмірі передбаченому умовами Кредитного договору. 20 вересня 2019 року укладено договір № 114\\2-19-F, відповідно до якого АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, зокрема, за договором № 014/0636/82/0429706. Крім того, 10 січня 2023 року укладено договір № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, зокрема, за договором № 014/0636/82/0429706. Таким чином вважає, що ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до відповідача за вказаним вище договором. Оскільки, станом на сьогоднішній день заборгованість за договором відповідачкою не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у неї обліковується прострочена заборгованість у загальному розмірі 26\~841, 95 грн, з яких :\~заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) 10\~289, 86 грн коп. та\~ заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 16\~552, 09 грн. Враховуючи зазначене вище, позивач просить позов задовольнити. Ухвалою Перечинського районного суду Закарпатської області від 05 вересня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження в справі. Постановлено розгляд справи проводити без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами. 01 жовтня 2024 року представник відповідачки подала відзив на позов, у якому просила у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості відмовити повністю, посилаючись на обставини, викладені в ньому. 16 жовтня 2024 року представник позивача подав відповідь на відзив, в якому зазначив, що заборгованість нарахована відповідно до умов договору, а відтак просив позов задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів у справі, які є належними, допустимими та достатніми у своїй сукупності, суд дійшов такого висновку. Частиною 1\~ст. 13 ЦПК України\~передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом установлено, що 05 листопада 2018 року між АТ «Райфайзен банк» та [PERSON] укладено Договір про надання банківських послуг № 014/0636/82/0429706, відповідно до яких Банк надав Позичальнику грошові кошти за умовами, передбаченими Кредитним договором, а Позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 05 листопада 2022 та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 44,64%. АТ «Райфайзен банк» свої зобов`язання за кредитним договором виконало та надало [PERSON] кредит у розмірі 11 112 грн. Відповідно до п. 8.1 договору АТ «Райфайзен банк» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором споживчого кредиту або договори факторингу з будь-якою особою без окремої згоди [PERSON] 20 вересня 2019 року між АТ «Райфайзен банк» та ТОВ «Вердикт капітал» укладено договір факторингу № 114/2-19-F, відповідно до якого ТОВ «Вердикт капітал» набуло право вимоги до боржників, зокрема, за договором № 014/0636/82/0429706 від 05 листопада 2018 року, укладеним з [PERSON] 10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» був укладений договір факторингу № 10-01/2023, предметом якого є відступлення права вимоги до боржників за кредитними договорами зазначених у відповідних реєстрах, а також складено акт прийому-передачі реєстру боржників від 10 січня 2023 року. Згідно з витягом з Реєстру (боржників) від 10 січня 2023 року до вказаного договору, до позивача перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за договором, укладеним між останньою та АТ «Райфайзен банк Аваль». Відповідно до положень ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. За правилами ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 1056-1 розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно з статтею 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з частиною 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у відповідності до умов договору. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, як це закріплено вимогами ст. 525 ЦК України. Відповідно положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). За змістом ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Визначення факторингу міститься у статті 49 Закону України від 07 грудня 2000 року «Про банки і банківську діяльність», в якій зазначено, що факторинг - це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України). Відповідно до пункту 11 статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» факторинг вважається фінансовою послугою. Статтею 5 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» передбачено, що фінансові послуги надаються фінансовими установами, а також, якщо це прямо передбачено законом, фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності. Фінансові установи мають право надавати послуги з факторингу з урахуванням вимог ЦК України та цього Закону. Фінансова установа, що надає послуги з факторингу, може надавати послуги з пов`язаного з цим ведення обліку грошових вимог, надання поруки за виконання боржником свого обов`язку за грошовими вимогами постачальників товарів (послуг) та пред`явлення до сплати грошових вимог від імені постачальників товарів (послуг) або від свого імені, а також інші послуги, спрямовані на одержання коштів від боржника. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76, 77 ЦПК України). Згідно із положеннями ч. 1 ст. 81, ч. 1 ст. 82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Жодних доказів, які б спростовували факт існування вказаної заборгованості, відповідачем надано не було. Отже, [PERSON] має заборгованість за договором банківських послуг № 014/0636/82/0429706 від 05 листопада 2018 року. Право вимоги за цим договором, відповідно до договорів факторингу, набуло ТОВ «Коллект центр». З наданого позивачем розрахунку заборгованості встановлено, що [PERSON] перед позивачем має заборгованість у розмірі 28 520, 80 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 10 289, 86 грн, заборгованість за процентами у розмірі 16 552, 09 грн та пеня у розмірі 1\~678, 85 грн. При цьому, як слідує з вказаного розрахунку, з моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування відсотків. При цьому, з прохальної частини позовної заяви встановлено, що позивач просить стягнути заборгованість у загальному розмірі 26\~841,\~95\~грн. Отже, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався представник позивача, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, що містяться у справі, оцінивши їх, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Частиною 1 ст. 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до приписів ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Згідно з ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до Договору про надання правової допомоги № 01-07/2024 від 01 липня 2024 року, заявки на надання юридичної допомоги № 570 від 30 липня 2024 року та Акту № 1 про надання юридичної допомоги від 06 серпня 2024 року, вартість витрат на правову допомогу складає 9 000 грн. Оцінивши надані докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, суд уважає їх співмірним із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), часом витраченим адвокатом на виконання робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також ціною позову та значенням справи для відповідачки, а тому вважає необхідним стягнути її у зазначеному розмірі. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки вимоги позивача задоволено у повному обсязі, то з [PERSON] підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 3028 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved