Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-27 00:00:00

Позивач звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В позові [PERSON] посилається на те, що його матір [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу у них народився [PERSON] - позивач по справі. Після розірвання шлюбу батько з позивачем не спілкувався та жодного разу не бачився, життям свого сина не цікавився. [INFO] померла матір позивача та останній залишився проживати разом із бабусею, яка має похилий вік та не може самостійно утримувати онука. Представником позивача подано заяву про розгляд справи без його участі, позовну заяву підтримує в повному обсязі просить задовольнити, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату місце та час судового засідання повідомлений належним чином (поштове відправлення), заяв не надавав. Представник третьої особи подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. За таких підстав судом відповідно до положень статті 280 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суду дійшов до наступного висновку. З`ясовано, що між [PERSON] та відповідачем [PERSON] , було укладено шлюб. Від шлюбу у сторін народився [PERSON] , [INFO] , про що відділом реєстрації актів цивільного стану зроблено відповідний запис у книзі реєстру народжень №57 та видано свідоцтво про народження дитини серія [NUMBER] . 26 травня 2009 року їх шлюб було розірвано, про що відділом реєстрації актів цивільного стану зроблено відповідний запис у книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис №294 та видано свідоцтво про розірвання шлюбу серія [NUMBER] . Судом встановлено, що після розірвання шлюбу позивач залишився жити з матір`ю, відповідач припинив спілкуватися та брати участь у вихованні свого сина. Позивач зазначає, що він жодного разу не зустрічався із батьком, взагалі його не пам`ятає та не знає як він на даний час виглядає. Ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини Відповідач на даний час не надає, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дитиною взагалі, тобто не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей. Згідно відповіді Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області в ході перевірки було встановлено, що [PERSON] мешкає за адресою [ADDRESS] та пояснив, що з сином не спілкується. [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого Управлінням реєстраційних повноважень та ведення реєстру територіальної громади Краматорської міської ради. Відповідно до характеристики з 01.09.2023 позивач навчається в ВСП «Краматорський фаховий коледж промисловості, інформаційних технологій та бізнесу ДДМА», на спеціальність «Електроенергетика, елекротехніка та електромеханіка». Проживав з мамою, [PERSON] та бабусею [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Після смерті мами проживає з бабусею за тією ж адресою. Батько у житті та вихованні [PERSON] участі не приймає, не спілкується з ним. Батьківські збори не відвідує. Згідно довідки від 11.04.2024 року № 207, виданої Краматорською міською радою, [PERSON] не отримує будь які види державних виплат та компенсацій. Як вбачається з висновку від 06.11.2024 року № 01-49/2388 Орган опіки та піклування Краматорської міської ради Служба у справах дітей Краматорської міської ради вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно свого сина [PERSON] . За ст. 164 СК України мати, батько можуть бути судом позбавленні батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовки до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідним харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умови для отримання нею освіти. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини та є крайнім заходом. Згідно зі ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. За таких обставин, суд приходить до висновку, що є всі правові підстави для позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки батько свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001р. №2402-111, батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved