Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-21 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння. На підставу своїх вимог посилається на те, що 12 лютого 2003 року позивачем спільно з відповідачем [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу приміщення з аукціону, який було посвідчено приватним нотаріусом Тальнівського районного нотаріального округу Власенко Н.С., відповідно до умов якого Тальнівське районне споживче товариство на умовах, передбачених цим договором, продав та передав у власність, а [PERSON] та [PERSON] купили та прийняли у власність в рівних частках нежитлову будівлю (магазин), що знаходиться в [ADDRESS] (на даний час [ADDRESS] ). Згідно з п. 3 договору нежитлова будівля, яке є предметом цього договору, складається в цілому з однієї нежитлової будівлі літ. «А-1». загальною площею 128,7 кв.м. З витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 230551 від 26.03.2003 року вбачається, що як позивачеві так і відповідачеві на праві власності належить по частки нежитлового приміщення за адресою [ADDRESS] , загальною площею 128,7 кв.м. На даний час нежитлова будівля,\~за згодою сторін була\~розділена між співвласниками, де відповідач користується приміщеннями: 1 пл. 38,7 кв.м., 2 пл. 0,3 кв.м., 3 пл. 2,0 кв. м., 4 пл. 1,0 кв.м., 5 пл. 1,5 кв.м., 6 пл. 13,6 кв.м. в підвальному приміщенні ІІ пл. 12,8 кв.м., коридору І пл. 1,1 кв.м., загальна площа яких складає\~71 кв.м., що становить 55/100 ід. долі., а позивач користується приміщеннями: 7 пл. 3,7 кв.м, 8 пл. 28,9 кв.м., в підвальному приміщенні ІІІ пл. 12,8 кв.м., ІV\~пл. 11,2 кв.м., коридору\~ І пл. 1,1 кв.м. загальна площа яких складає 57,7 кв.м., що становить 45/100 ідеальної долі, даний факт підтверджується актом та розрахунком ідеальних часток, який був проведений КП ЧООБТІ 15.06.2016 року. На підставі вище вказаного акту від 15.06.2016 року та листа КП ЧООБТІ 15.06.2016 року № 200, рішенням виконавчого комітету\~ Тальнівської міської ради\~ від 18.08.2016 року № 136 було здійснено реєстрацію права власності на\~ ідеальну частку кожного із співвласників та видано відповідні реєстраційні документи. На даний час [PERSON] володіє 45/100 ідеальної долі, що підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 124570893 від 21.05.2018 року. Позивач, маючи намір укласти договір про поділ (виділ частки) з майна, що є у спільній частковій власності, неодноразово звертався до відповідача з відповідною пропозицією, однак, відповідач дану вимогу проігнорував, таким чином, позивач змушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали повністю та просили суд його задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали та надали суду відзив, в якому зазначають, що відсутні докази того, що позивач звертався до відповідача з пропозицією укласти договір про поділ майна (виділ частки) з майна у натурі. Відповідач також бажає припинити спільну часткову власність даного нежитлового приміщення, тим більше, що фактично власники поділили спільне майно, обладнали кожен окремий вхід і поділені приміщення функціонують окремо один від одного, тобто позивач не довів, що його права порушені. Спір між сторонами відсутній і на даний час сторони можуть вирішити його в добровільному порядку шляхом укладення договору про поділ майна. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази надані по справі, суд прийшов до висновку про те, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного: Судом встановлено, що 12 лютого 2003 року [PERSON] спільно з [PERSON] уклали з Тальнівський районним споживчим товариством договір купівлі-продажу приміщення з аукціону та придбали в рівних частках нежитлову будівлю (магазин), що знаходиться в [ADDRESS] . Даний договір було посвідчено приватним нотаріусом Тальнівського районного нотаріального округу Власенко Н.С. Згідно з п. 3 договору нежитлова будівля, яке є предметом цього договору, складається в цілому з однієї нежитлової будівлі літ. «А-1». загальною площею 128,7 кв.м. Згідно з рішенням Тальнівської міської ради №136 від 18.08.2016 встановлено поштову адресу: об?єкту нерухомості по [ADDRESS] (нежиле приміщення, магазин), який належить фізичним особам-підприємцям [PERSON] та [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 12.02.2003р. (серія ВАС N? 888891), врахувавши технічний розподіл приміщення на частки: 45/100 частки гр. [PERSON] : 7 пл. 3,7 кв., 8 пл. 28,9 кв.м у підвальному приміщенні III пл. 12,8 кв.м, IV пл. 11,2 кв.м, коридора І пл.. 1,1 кв.м: [ADDRESS] ; взяти до відому, що згідно рішення міської ради № 27/5-3(6) від 01.08.2008р. [ADDRESS] , рішення виконкому № 257 від 17.11.2004р. №112 будівлі змінений на №126. Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 230551 від 26.03.2003 року [PERSON] та [PERSON] на праві власності належить по частки нежитлового приміщення за адресою [ADDRESS] , загальною площею 128,7 кв.м. Також судом встановлено, що \~за згодою [PERSON] та [PERSON] вказана будівля була\~розділена між співвласниками і [PERSON] користується приміщеннями: 1 пл. 38,7 кв.м., 2 пл. 0,3 кв.м., 3 пл. 2,0 кв. м., 4 пл. 1,0 кв.м., 5 пл. 1,5 кв.м., 6 пл. 13,6 кв.м. в підвальному приміщенні ІІ пл. 12,8 кв.м., коридору І пл. 1,1 кв.м., загальна площа яких складає\~71 кв.м., що становить 55/100 ідеальної долі. [PERSON] відповідно користується приміщеннями: 7 пл. 3,7 кв.м, 8 пл. 28,9 кв.м., в підвальному приміщенні ІІІ пл. 12,8 кв.м., ІV\~пл. 11,2 кв.м., коридору\~ І пл. 1,1 кв.м. загальна площа яких складає 57,7 кв.м., що становить 45/100 ідеальної долі. Даний факт підтверджується актом та розрахунком ідеальних часток, який був проведений КП ЧООБТІ 15.06.2016 року. На підставі вище вказаного акту від 15.06.2016 року та листа КП ЧООБТІ 15.06.2016 року № 2000, рішенням виконавчого комітету\~ Тальнівської міської ради\~ від 18.08.2016 року № 136 було здійснено реєстрацію права власності на\~ ідеальну частку кожного із співвласників та видано відповідні реєстраційні документи. Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 124570893 від 21.05.2018 року [PERSON] володіє 45/100 ідеальної долі нежитлового приміщення за адресою [ADDRESS] . Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи №10177 від 18.07.2023 поділ магазину «Зелений світ» вбачається технічно можливим за умови відступу від ідеальних часток співвласників та надано 4 можливих варіанти поділу. \~\~Стаття 321 Цивільного кодексу України\~закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений\~статтею 41 Конституції України. Право власності є недоторканним, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у статтях\~316,\~317,\~319 ЦК України, аналіз яких свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб. Володіння та розпорядження об`єктом спільної власності (часткової чи сумісної) має свої особливості. Згідно із\~статтею 355 ЦК України\~майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно), тобто право спільної власності - це право власності кількох суб`єктів на один об`єкт. Відповідно до\~статті 356 ЦК України\~власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно з частинами першою, другою\~статті 358 ЦК України\~право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Частиною третьою\~статті 358 ЦК України\~передбачено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Згідно з частиною першою\~статті 367 ЦК України\~майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Частиною першою\~статті 364 ЦК України\~передбачено право співвласника на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. Тлумачення статей\~183,\~358,\~364,\~379,\~380,\~382 ЦК України\~дає підстави для висновку про те, що поділ будинку, що перебуває в спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений з присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася. Отже, визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року у справі № 6-12цс13, а також у постановах Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 545/3753/16-ц, від 25 вересня 2019 року у справі № 205/9065/15-ц, від 27 травня 2020 року у справі № 173/1607/15, від 11 жовтня 2021 року у справі № 607/14338/19-ц. Оскільки учасники спільної часткової власності мають право власності на майно пропорційно своїй частці у ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен виділити його співвласнику таку частину житлового будинку та нежитлових будівель, яка відповідає розміру та вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди призначенню будівлі. Схожі за змістом висновки щодо виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, викладені у постановах Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі № 205/9065/15-ц, від 27 травня 2020 року у справі № 173/1607/15-ц, від 12 березня 2020 року у справі № 127/5835/16-ц, від 22 лютого 2020 року у справі № 279/4966/16-ц, від 16 червня 2021 року у справі № 369/6871/16-ц, від 15 травня 2024 року у справі № 309/3900/16-ц. Відповідно до частин першої та другої\~статті 103 ЦПК України\~суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. У разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу. Частиною п`ятою\~статті 106 ЦПК України\~встановлено, що у висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Згідно зі\~статтею 110 ЦПК України\~висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими\~статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. Висновок експерта є одним з видів доказів і має відповідати критеріям належності і допустимості доказів. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) сформульовано висновки про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Відповідно до\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). Суд, враховуючи вказані норми матеріального права, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, перевіривши доводи сторін спору та подані ними докази, виходить з того, що висновком експерта визначена технічна можливість виділення співвласникам відокремленої частини нежитлового приміщення із найбільш наближеним до ідеальних часток кожного із співвласників, у зв`язку із чим суд приходить до висновку про можливість виділу спірного нежитлового приміщення відповідно до варіанту № 2, визначеного висновком експертизи. З урахуванням наведеного, дотримавшись розумного балансу між правами та інтересами сторін спору, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача, спрямованих на захист права користування та розпорядження своєю власністю. Негативних наслідків для відповідача за результатами поділу нежитлового приміщення в натурі судом не встановлено. Схожий висновок викладений у постанові\~Верховного Суду від\~12 червня 2024 року\~у справі № 521/4331/21 (провадження № 61-1530св24). Також суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved