Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-22 00:00:00

У провадженні суду перебувала цивільна справа № 361/10234/24 за позовом Товариства з\~обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до [PERSON] , за участю третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІ ІНВЕСТ ФІНАНС», про стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішенням суду від 09 грудня 2024 року у задоволенні позову відмовлено. Представник відповідачки адвокат Палій А.В. через систему «Електронний суд» подала заяву про ухвалення додаткового рішення, у якій просила стягнути з позивача на користь відповідачки судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3\~500 грн. Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду заяву про ухвалення додаткового рішення передано судді Бражник Н.М. Представник позивача Волянська К.Я. через систему «Електронний суд» подала заяву у якій просила відмовити повністю у задоволенні заяви представника відповідачки про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи те, що стороною відповідача не надано належного обґрунтування саме такої вартості послуг на правничу допомогу. Враховуючи, що справа № 361/10234/24 є малозначною, її розгляд відбувався у письмовому провадженні без виклику сторін, позивач ознайомлений із заявою представника відповідачки про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку, що необхідність у виклику в судове засідання сторін відсутня. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд перевіривши та дослідивши матеріали справи дійшов до наступного висновку. Пунктом 1 ч. 1 ст. 270 ЦПК України передбачено, що суд який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно з ч. 3 ст. 270 ЦПК України додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До\~витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України). Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 141 ЦПК України). Частиною 2 ст. 137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). Крім того, у рішенні ЄСПЛ «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: їх дійсність; необхідність; розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Подібний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2021 року у справі № 550/936/18. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Ці висновки узгоджуються й з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 та постанові від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18. Суд також повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18). Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. Як вбачається із матеріалів справи адвокат Палій А.В., як представник відповідачки у\~справі Дегтяр І.В., подала відзив на позовну заяву (а. с. 125 132). У відзиві зазначила, що сума понесених витрат на правову допомогу становить 3\~500 грн, остаточний розрахунок буде наданий до суду після прийняття судового рішення. Після отримання копії судового рішення про відмову у задоволенні позову Товариства з\~обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» відповідачкою, її представник подала до суду через систему «Електронний суд» заяву про ухвалення додаткового рішення до якої долучила копії: договору про надання правничої допомоги від 16 квітня 2024 року, ордеру серії АІ № 172609, акту виконаних робіт та наданих послуг від 06 січня 2025 року (консультація та написання відзиву на позовну заяву на суму 3\~500 грн), квитанції до прибуткового касового ордера від 18 жовтня 2024 року № 24 на суму 3\~500 грн. Суд відхиляє доводи представника позивача про необґрунтованість вартості послуг на правничу допомогу, як такі, що спростовуються матеріалами справи. Враховуючи, що представником відповідачки документально підтверджено понесення витрат на оплату правничої допомоги, дана справа відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України належить до справ незначної складності, розмір гонорару адвоката у 3\~500 грн, відповідає критерію розумності їх розміру з урахуванням складності цієї справи, суд дійшов висновку про задоволення заяви представника відповідачки про ухвалення додаткового рішення та відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved