Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-19 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 81 253,02 гривень та судових витрат. В обґрунтування позову вказала, що між АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК (далі АТ «ПУМБ») та [PERSON] 26.11.2018 року на підставі кредитного договору № 2001181182801 видано кредитну картку з лімітом 30 000,00 грн, який було згодом збільшено до 45 000,00 грн. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання, у зв`язку з чим, у нього виникла заборгованість, яка станом на 01.07.2024 р. становить -81 253,02 грн, з яких 39 314,27 грн - борг за кредитом та 41 938,75 грн - борг за процентами. Враховуючи викладене, позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом. Провадження по справі було відкрито у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, надано сторонам час для надання заяв по суті. Відповідачем по справі було подано відзив на позовну заяву, у якому останній вказує, що позовні вимоги позивача не визнає у повному обсязі. В обгрунтування зазначає, що позивачем надано розрахунок заборгованості, у якому вказано, що борг відповідача по тілу кредиту становить 39 314,27 грн, також зазначено, що фактичний розмір погашення тіла кредиту становить 128 895,28 грн (арифметично підрахована сума фактичного погашення тіла кредиту), таким чином відповідач сплатив позивачу заборгованість по тілу кредиту у повному обсязі. Крім того, [PERSON] вказує, що з незрозумілих причин, з 30.12.2020 року щомісячний платіж за основним боргом склав 1 248,85 грн. Останній платіж відповідача, який було відраховано з його заробітної плати та пенсії склав 11 754,68 грн, але не був врахований позивачем при розрахунку заборгованості. З розрахунку заборгованості наданого позивачем вбачається, що заборгованість відповідача за відсотками становить 41 938,75 грн., фактично сплачено відсотків на суму 34 142,02 грн. Таким чином, заборгованість зі сплати відсотків становить 7 795,73 грн, яка відповідачем не визнається, оскільки по виконавчому провадженню відкритому на підставі виконавчого напису №24015 з відповідача було стягнуто 8 539,88 грн. В подальшому даний виконавчий напис було визнано таким, що не підлягає виконанню, однак стягнуту суму у розмірі 8 539,88 грн. відповідачу повернуто не було, тому він вважає, що дана сума має бути врахована у погашення відсотків по кредитному договору, яка становить 7 795,73 грн. Представником позивача було подано відповідь на відзив, у якому остання не погоджується з викладеним у відзиві у повному обсязі. В обґрунтування вказує, що підтвердженням надання відповідачу кредиту є заява на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 2001181182801 від 26.11.2018 року та паспорт споживчого кредиту від 26.11.2018 року, які були підписані відповідачем. Відповідач погодився з запропонованими умовами кредитування, підписав заяву та фактично отримав грошові кошти. При цьому, підписавши заяву, відповідач беззастережно підтвердив, що приймає Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування (надалі ДКБО), яка розміщена на сайті pumb.ua в повному обсязі з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані в процесі обслуговування. Підписанням цієї заяви відповідач підтверджує, що ознайомлений з ДКБО та цілком згоден з ним, всі умови ДКБО йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. 26.11.2018 року між Банком та відповідачем у письмовій формі було укладено договір, згідно якого останній отримав кредит, договір укладений шляхом підписання заяви, яка містить усі суттєві умови, притаманні кредитному договору, згідно ЦК України. Крім того, відповідач підписав паспорт споживчого кредиту щодо кредитного договору, який був підписаний до моменту підписання Заяви на приєднання до ДКБО. Паспорт споживчого кредиту був наданий відповідачу на ознайомлення і підписання на виконання вимог ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування». Представник вважає, що факт отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується наданими банком матеріалами, а саме заявою, паспортом споживчого кредиту, розрахунком заборгованості, випискою з особового рахунку відповідача. В свою чергу відповідач не надав жодних доказів на спростування існуючої заборгованості за кредитним договором, та не надав власний розрахунок. Крім того, отримавши відзив відповідача, була проведена нарада, стосовно його тверджень відносно розміру кредитної заборгованості, у ході якої дійшли висновків, що розрахунок заборгованості складений з урахуванням усіх платежів, здійснених відповідачем, у тому числі тих платежів, що надійшли в рамках виконавчого провадження; арифметичні відрахування відповідача не відповідають дійсності, враховуючи тип кредитування- овердрафт, де враховуватися повинні суми, які використані відповідачем за кредитним лімітом; кредитний ліміт-це максимальна сума, яка може бути використана відповідачем, але враховуватися повинні операції, які останній здійснив по рахунку-суми коштів, які відповідач використав в рамках наданого кредитного ліміту, а не розмір кредитного ліміту. Відносно процентів, представник зазначає, що відповідач був обізнаний у тому, що грошові кошти надаються йому як кредитні і за користування такими коштами сплачуються проценти, тобто відповідач підписавши заяву з усіма договорами, погодився у тому числі і з розміром процентів. Крім того, відповідач не скористався своїм правом відмовитися від договору протягом 14 днів з дня його укладення, жодних заперечень щодо змісту договору, порядку взаємодії відповідач не висловив, що свідчить про його згоду з умовами договору. Відповідачем було подано до суду заяву про застосування строків позовної давності, яку останній мотивував тим, що кредитний договір було укладено 26.11.2018 року, позивач з позовом звернувся у вересні 2024 року. З розрахунку заборгованості вбачається, що останній платіж відповідачем було здійснено 10.09.2020 року у сумі 1 628, 00 грн., що підтверджується випискою з особового рахунку, виданою відповідачу 10.10.2024 року. У розрахунку заборгованості, який отримав [PERSON] вказано фактичне погашення тіла кредиту станом на 10.09.2020 року, в подальшому в розрахунку вказано тільки рекласифікацію заборгованості за відсотками та тілом кредиту. Відповідач вказує, що позивач мав звернутися з позовом до 10.09.2023 року, а звернувся у вересні 2024 року, тим самим пропустивши строк звернення до суду. Враховуючи викладене [PERSON] просить застосувати строк позовної давності до вимог позивача та відмовити у задоволенні позову. Представником позивача до суду було подано заперечення на заяву про застосування строків позовної давності, у якій остання не погоджується з викладеними у заяві доводами. В обгрунтування зазначає, що згідно зі ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. 02.04.2020 року набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX, відповідно до якого розділ «Прикінцеві та перехідні положення», ЦК доповнено п. 12, за змістом якого, під час дії карантину строки, визначені, зокрема, статтями 257, 258 Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабміну від 11 березня 2020 року № 211 установлено з 12 березня 2020 року на всій території України діє карантин, строк якого неодноразово продовжувався, востаннє постановою КМУ від 25.04.2023 № 383 до 30.06.2023 року. Крім того, п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, зокрема визначені ст.257 ЦК України, продовжуються на строк його дії. На дату подання позовної заяви термін дії воєнного стану було продовжено. Кредитний договір укладено 26.11.2018 року, кредитною карткою відповідач користувався і здійснював платежі до 22.02.2022 року, що відображено в розрахунку заборгованості та виписках по рахунку. Банк звернувся до суду з позовом 08.08.2024 року строки позовної давності дотримано, враховуючи вищевикладене. Представник зазначає, що посилання відповідача на рекласифікацію заборгованості з метою уникнення виконання кредитних зобов`язань є безпідставним. Доказом виконання зобов`язань з боку відповідача є банківські виписки по рахункам, квитанції, стосовно оплати заборгованості, однак таких доказів відповідачем надано не було. Рекласифікація (списання) заборгованості відповідача є процесом переведення заборгованості на інший внутрішній рахунок банку, та не є тотожним поняттю виконання позичальником кредитного зобов`язання. Таким чином заборгованість відповідача на даний час існує, обліковується як на позабалансових рахунках, так і у системі обліку прострочених кредитів. Враховуючи вищевикладене, представник позивача просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Вивчивши матеріали справи та заяви по суті, судом встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Судом встановлено, що 26.11.2018 року [PERSON] підписав заяву №2001181182801 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб у АТ «ПУМБ» (а.с.9). Також, 26.11.2018 між АТ «ПУМБ» та [PERSON] був підписаний Паспорт споживчого кредиту, інформації, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, умовами якого встановлено: тип кредиту кредитна лінія; сума, ліміт кредиту 30 000 грн; строк кредитування 12 місяців, зі спливом вказаного строку продовжується кожного разу на такий самий строк у разі відсутності заперечень будь-якої із сторін; спосіб та строк надання кредиту шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії в межах встановленого кредитного ліміту на картковому рахунку з дня прийняття рішення банком; стандартна процентна ставка річних 47,88 %; тип процентної ставки фіксована (а.с.9). Відповідно до довідки, 11.12.2019 року кредитний ліміт було збільшено до 45 000,00 грн (а.с.27). У матеріалах справи міститься копія публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (нова редакція діє з 06.04.2018 р.) (а.с.12-20). У звязку з вище вказаним, згідно з наданим Банком розрахунком та випискою (а.с.28-37), за кредитним договором у відповідача станом на 01.07.2024 р. наявна заборгованість, яка становить 81 253,02 грн, з яких 39 314,27 грн - борг за кредитом та 41 938,75 грн - борг за процентами. 02.07.2024 року позивачем було надіслано відповідачу письмову вимогу (повідомлення) про необхідність усунення порушення виконання зобов`язання, однак у встановлений строк заборгованість відповідачем погашена не була (а.с.25). Відповідач вказує, що по виконавчому провадженню №66886818, відкритому на підставі виконавчого напису №24015, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. про стягнення з [PERSON] на користь АТ ПУМБ заборгованості у розмірі 55 175, 99 грн, зі [PERSON] було стягнуто стягнуто 8 539,88 грн. В подальшому даний виконавчий напис було визнано таким, що не підлягає виконанню, однак стягнуту суму у розмірі 8 539,88 грн відповідачу повернуто не було, хоча останній неодноразово звертався з заявою про їх повернення (а.с.61-63). Відповідно до довідки наданої відділом обслуговування громадян №14 ГУ ПФУ, з пенсії [PERSON] проводиться утримання у розмірі 20 %, відповідно до постанови №66886818, яка надійшла від приватного виконавця Попляк В.В. За період з 01.01.2022 року по 31.05.2022 року з пенсії було утримано 1 899,48 грн (а.с.64). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626,628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Факт укладення кредитного договору від 26.11.2018 року за №2001181182801 підтверджується копією заяви на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 26.11.2018 року та не оспорюється відповідачем. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, борг відповідача за тілом кредиту складає 39 314, 27 грн. Однак, відповідач стверджує, що фактично виплатив суму заборгованості за тілом кредиту, оскільки арифметично підрахована ним сума фактичного погашення тіла кредиту вказаного у розрахунку становить 128 895,28 грн. За змістом п. 2.1.1 Розділу І Публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» договір визначає умови та порядок здійснення банком комплексного банківського обслуговування клієнта, регулює відносини сторін при наданні клієнту послуг банку з відкриття та обслуговування карткових рахунків, випуску карток, надання споживчого кредиту, овердрафту, кредитної лінії, використання системи інтернет-банкінг, сервісу «SMS-банкінг», послуги залучення коштів у вклад, надання у користування індивідуального банківського сейфу і персонального обслуговування. Згідно з п. 2.2.1 Розділу І Публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» договір вважається укладеним, а умови публічної пропозиції акцептованими клієнтом з моменту оформлення заяви на приєднання до договору за умови подання клієнтом документів і відомостей, необхідних для з`ясування його особи, суті діяльності та фінансового стану, перелік яких визначається відповідно до вимог чинного законодавства України, якщо інший порядок не встановлений будь-якими іншими умовами договору. Дата набрання чинності договору визначається заявою на приєднання до договору, якщо інше не передбачено умовами Договору та/або Заявою на приєднання до Договору (п. 2.2.2 Розділу І). Відповідно до п.2.2.5. Розділу І Публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» підписанням заяви на приєднання до договору, клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення договору клієнт ознайомився з повним текстом договору ( в тому числі тарифами), повністю зрозумів його зміст та погоджується з усіма умовами договору. Відповідно до ч. 4 Розділу II Умов надання кредитного ліміту, банк після прийняття від Клієнта відповідної Заяви на приєднання до Договору або при зверненні Клієнта через Дистанційні канали обслуговування, за результатом проведення аналізу, відповідно до встановлених в Банку процедур, може надавати Клієнту кредит у національній валюті України у формі Овердрафту або Кредитної лінії на умовах, передбачених цим Договором. Кредит у формі Овердрафту та Кредитної лінії є відновлюваним в межах встановленого Банком Кредитного ліміту. Як зазначає представник позивача, твердження відповідача щодо того, що ним вже погашена заборгованість за тілом кредиту та його арифметичні підрахування не відповідають дійсності, оскільки тип кредитування відповідача- овердрафт, де враховується сума, яка використана відповідачем за кредитним лімітом. Овердрафт (Розділ I ДКБО)- це короткостроковий кредит, що надається банком клієнту в межах кредитного ліміту відповідно умов договору для здійснення платіжних операцій понад залишок власних коштів клієнта на картковому рахунку. Обслуговування карткового рахунку, за яким встановлено овердрафт, здійснюється за Дебетно-кредитною схемою. Відповідно до п. 4.1.1, 4.1.4 Розділу II кредитні кошти у формі овердрафту за картковим рахунком можуть бути надані банком клієнтам-резидентам України, які акцептували публічну пропозицію Банку на укладення цього договору і обрали відповідну послугу чи пакет послуг, до наповнення якого входить послуга з надання овердрафту. Кредитні кошти у формі овердрафту надаються Банком клієнту на споживчі потреби, а також для оплати на користь Банку комісії за обслуговування Пакету послуг (в разі несплати такої комісії клієнтом за рахунок власних коштів за наявності доступного кредитного ліміту). Згідно з п. 4.1.5, 4.1.6 Розділу II при визначенні розміру кредитного ліміту згідно Умов надання та обслуговування Автоматичного овердрафту з фіксованою сумою та Автоматичного овердрафту (Додаток №2 до цього Договору), Банк керується внутрішніми нормативними документами Банку та законодавством України. Клієнту може бути встановлено лише один ліміт овердрафту на умовах надання Автоматичного овердрафту з фіксованою сумою та Автоматичного овердрафту на розсуд Банку. Розмір кредитного ліміту, встановлений Банком, повідомляється клієнту шляхом надсилання йому SMS-повідомлення на номер мобільного телефону клієнта. У разі незгоди клієнта із встановленим Банком розміру кредитного ліміту, Клієнт протягом 30 календарних днів повинен звернутися у відділення Банку, в якому була оформлена заява на приєднання до договору та особисто подати відповідну письмову заяву. У випадку, якщо клієнт протягом вказаного строку не заявив про свою незгоду з розміром встановленого банком кредитного ліміту та/або здійснив першу платіжну операцію та скористався кредитним лімітом після отримання вказаного SMS-повідомлення Банку, згода клієнта з умовами надання овердрафту вважається підтвердженою. Проценти за користування кредитними коштами нараховуються виходячи з щоденного залишку заборгованосіт за основним боргом/сумою простроченої заборгованості протягом всього строку користування кредитними коштами, починаючи з дня виникнення такої заборгованості (включно) по день фактичного повного погашення заборгованості за основним боргом/простроченої заборгованості (не включаючи цей день) виходячи з розрахунку 360 днів у році. Відповідно до п. 4.1.7 Розділу II Умов надання кредитного ліміту, заборгованість за Овердрафтом погашається за рахунок коштів, що надійшли на Картковий рахунок Клієнта, в день їх зарахування на Картковий рахунок. Клієнт зобов`язаний погасити заборгованість за Овердрафтом в повному обсязі не пізніше, ніж через 60 (шістдесят) календарних днів з дати надання Овердрафту (проведення видаткової Платіжної операції за Картковим рахунком за рахунок Кредитного ліміту). Проценти за користування кредитними коштами і комісія за користування лімітом Овердрафту протягом кожного календарного місяця повинні бути сплачені Клієнтом не пізніше 15 (п`ятнадцятого) числа місяця наступного за звітним. Згідно до п.4.1.8, 4.1.8.1 Розділу II Умов при надходженні грошових коштів на Картковий рахунок Клієнта в сумі, недостатній для погашення заборгованості за Овердрафтом в повному обсязі, вимоги Банку погашаються у наступній черговості: прострочена заборгованість за Основним боргом по Овердрафту прострочені проценти за користування Овердрафтом та прострочені проценти за користування Овердрафтом у відповідності до процедур, визначених у Банку; строкова заборгованість по по поверненню суми по Овердрафту та строкова заборгованість по процентам за користування Овердрафтом у відповідності до процедур, визначених у Банку; прострочена заборгованість по сплаті комісії за обслуговування кредитної заборгованості (за її наявності); строкова заборгованість по сплаті комісії за обслуговування кредитної заборгованості (за її наявності); неустойка за порушення зобов`язань по Овердрафту; витрати Банку, пов`язані із одержанням виконання, в тому числі, але не виключно, витрати, пов`язані із пред`явленням вимоги, зверненням стягнення, а також будь-які інші витрати (відправка листів/ повідомлень, послуги третіх осіб, тощо). Таким чином, як вбачається з заяви про приєднання до ДКБО та паспорту споживчого кредиту, які були підписані відповідачем, датою повернення кредиту є 30 число кожного місяця, протягом встановленого строку кредитування, за наявності заборгованості за кредитом на кінець звітного розрахункового періоду. Розмір платежів розраховується щомісячно і залежить від суми заборгованості за кредитом на кінець звітного розрахункового періоду. При дослідженні розрахунку заборгованості встановлено, що [PERSON] вносив кошти за кредитом не своєчасно, всупереч умовам договору та порушуючи виконання зобов`язань, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість за тілом кредиту. З розрахунку заборгованості, наданого позивачем вбачається, що заборгованість відповідача за відсотками становить 41 938,75 грн, однак відповідач вказує, що фактично сплатив відсотки у сумі 34 142,02 грн. (арифметично підрахована сума фактичного погашення відсотків). Зазначає, що по виконавчому провадженню №66886818, відкритому на підставі виконавчого напису №24015, з нього було стягнуто 8 539,88 грн. В подальшому даний виконавчий напис рішенням суду було визнано таким, що не підлягає виконанню, однак стягнуту суму у розмірі 8 539,88 грн відповідачу повернуто не було, тому він вважає, що дана сума має бути врахована у погашення відсотків по кредитному договору, яка становить 7 795,73 грн. Стосовно даного твердження відповідача, позивачем було проведено додаткову перевірку розміру кредитної заборгованості, у ході якої було встановлено, що розрахунок заборгованості складений з урахуванням усіх платежів, здійснених відповідачем, у тому числі тих платежів, що надійшли в рамках виконавчого провадження. Дослідивши матеріали цивільної справи, судом не було встановлено, що виконавче провадження №66886818, за яким з відповідача були стягнуті кошти має відношення до спірного кредитного договору, тому підстав для їх зарахування у погашення відсотків у суду немає. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідач підписавши заяву про приєднання до ДКБО та паспорт споживчого кредиту, підтвердив, що всі умови кредитування йому зрозумілі, тобто він був обізнаний, що грошові кошти надаються йому як кредитні і за користування якими сплачуються проценти. Згідно з ст. 610 ЦК України, порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відносно рекласифікації заборгованості за тілом кредиту та відсотками, на яку вказував відповідач, суд зазначає наступне. Рекласифікація заборгованості відповідача -це процес переведення заборгованості на інший внутрішній рахунок Банку, який здійснюється на виконання Положення про визначення критеріїв для списання знецінених фінансових активів банків України за рахунок оціночних резервів під очікувані кредитні збитки затвердженого постановою Правління НБУ від 13.04.2020 №49 (далі Положення). Відповідно до п.п.1,2 пункту 6 Положення Банк визначає відсутність обґрунтованих очікувань щодо відновлення фінансового активу, якщо за таким активом резерв під очікувані кредитні збитки (далі - резерв) сформовано відповідно до вимог МСФЗ 9 "Фінансові інструменти" у повній сумі його валової балансової вартості та є критерій прострочення погашення суми боргу або його частини (основної суми боргу та/або нарахованих доходів) за фінансовим активом. Пунктом 9 Положення передбачено, що Банк безпосередньо зменшує валову балансову вартість фінансового активу за рахунок резерву, якщо немає обґрунтованих очікувань щодо відновлення фінансового активу в цілому або його частини згідно з вимогами пунктів 6, 7 цього Положення.Списання є подією припинення визнання фінансового активу в бухгалтерському обліку. Банк припиняє визнання знеціненого фінансового активу в балансі, якщо списання здійснено за рахунок оціночного резерву. Списання відповідно до вимог цього Положення не є прощенням (анулюванням) боргу. Банк відповідно до внутрішніх процедур може продовжувати заходи щодо врегулювання заборгованості з метою відшкодування списаної за рахунок резерву заборгованості за фінансовим активом. Відповідно до ст.56 ЗУ Про Національний Банк України Національний банк видає нормативно-правові акти з питань, віднесених до його повноважень, які є обов`язковими для виконання банками, як юридичними особами, тому Банк на підставі Положення був зобов`язаний здійснити віднесення заборгованості відповідача до безнадійної та перенести її на рахунки позабалансового обліку відповідно до облікової політики Банку. Беручи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що перенесення заборгованості відповідача на інший внутрішній рахунок банку не є підставою для припинення вимог банку та не свідчить про звільнення відповідача від виконання його зобов`язань згідно умов кредитного договору. Що стосується вимоги відповідача про застосування строку позовної давності, суд приходить до наступного. Згідно зі статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до частини першої, п`ятої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. У частині першій статті 266 ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважаться, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга статті 264 ЦК України). Європейський суд з прав людини вказав, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав-учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, які відбулись у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. THE UNITED KINGDOM, № 22083/93, № 22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (No. 2), № 66610/09,§ 43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року). Відповідач зазначає, що позивач пропустив строк звернення до суду з даним позовом, оскільки відповідачем останній платіж по кредиту було здійснено 10.09.2020 року, тому позивач мав звернутися до суду в строк до 10.09.2023 року, а звернувся у вересні 2024 року. Однак, 02.04.2020 року набув чинності Закон України від 30.03.2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020№ 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 з подальшими змінами, з 12.03.2020 до 22.05.2020 на всій території України встановлений карантин. Дію карантину неодноразово було продовжено на всій території України, востаннє постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2023 № 383 до 30 червня 2023 року. Відповідно до Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022 № 64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-1Х введено воєнний стан на всій території України. В останній раз згідно Указу Президента України від 29.10.2024 року № 4024-1X "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" строк дії воєнного стану в Україні продовжено на 90 діб, тобто до 08.02.2025 року. Відтак, з 24.02.2022 по теперішній час в Україні діє воєнний стан. Відповідно до п.19 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. З урахуванням вказаних «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, а також того факту, що станом на день розгляду вказаної справи термін дії воєнного стану продовжений, позивачем строк звернення з вказаним позовом до суду не пропущено. Згідно із ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Як встановлено при розгляді справи, Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Як вбачається з письмових матеріалів справи, відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, в порушення умов Договору кредиту, а також вимог ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідач зобов`язання за вказаним вище договором не виконав. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення зі [PERSON] на користь АТ «ПУМБ» заборгованості за кредитним договором у розмірі 81 253,02 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422, 40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved