Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-27 00:00:00

Позивач ТОВ "Фінансова компанія "Профіт Капітал"\~звернулось до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості з [PERSON] . Свої вимоги позивач\~мотивує тим, що 27.10.2017 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № Z06.434.70269, згідно якого банк надав кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 53657 грн., позичальник зобов`язувався одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами і платою за кредитне обслуговування. Банк на виконання умов договору кредиту надав позичальнику грошові кошти у сумі 53657 грн. строком на 27.10.2020, а позичальник, відповідно, зобов`язався повернути кошти разом з іншими платежами (відповідно до «Графіку платежів») згідно з умовами цього договору. Крім того, 09.01.2018 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № Z06.19690.003538223, згідно якого банк надав кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 32852 грн., позичальник зобов`язувався одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами і платою за кредитне обслуговування. Банк на виконання умов договору кредиту надав позичальнику грошові кошти у сумі 32852 грн. строком на 09.01.2021 року, а позичальник, відповідно, зобов`язався повернути кошти разом з іншими платежами (відповідно до «Графіку платежів») згідно з умовами цього договору. Також, 29.12.2018 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № Z75.19690.004739451, згідно якого банк надав кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 34000 грн., позичальник зобов`язувався одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами і платою за кредитне обслуговування. Банк на виконання умов договору кредиту надав позичальнику грошові кошти у сумі 34000 грн. строком на 29.12.2021, а позичальник, відповідно, зобов`язався повернути кошти разом з іншими платежами (відповідно до «Графіку платежів») згідно з умовами цього договору. Своїх зобов`язань за кожним з укладених кредитних договорів позичальник належним чином не виконав,\~в\~зв`язку з чим, станом на 19.12.2023 року у [PERSON] виникла наступна заборгованість за кредитними договорами: За Договором № Z06.434.70269 від 27.10.2017 року в загальній сумі 90632, 39 грн., яка складається з : - заборгованості за основним боргом в сумі 33938, 95 грн.; - заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 24482, 94 грн.; - заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями 32210, 5 грн. За Договором № Z06.19690.003538223 від 09.01.2018 року в загальній сумі 63353, 24 грн., яка складається з : - заборгованості за основним боргом в сумі 22480, 91 грн.; - заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 16058,4 грн.; - заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями 24813, 93 грн. За Договором № Z75.19690.004739451 від 29.12.2018 року в загальній сумі 73580,35 грн., яка складається з : - заборгованості за основним боргом в сумі 27302,93 грн.; - заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 8938,62 грн.; - заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями 37338,8 грн. 19.12.2023 року між ПАТ «Ідея Банк» та ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» укладено договір факторингу № 19/12-2023.\~Відповідно до п.2.1 Договору факторингу АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК «ОПТІМА ФАКТОРИНГ», а ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах визначених Договором факторингу. Права вимоги які клієнт відступає фактору за цим Договором відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед АТ «Ідея Банк», та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день укладення цього договору. 22.12.2023 року між ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал»/Фактор було укладено договір факторингу № 22/12-2023, відповідно до умов якого ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» передав (відступив), а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» прийняв права вимоги за вищезазначеними кредитними договорами.\~Відповідно до п.2.1 Договору факторингу ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» відступає ТОВ «ФК «Профіт Капітал», а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» за плату та на умовах визначених Договором факторингу. Згідно з положенням п.2.2 цього договору, права вимоги відступається в розмірі заборгованості боржників перед ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» та визначені в друкованому реєстрі боржників, що підписується сторонами та в реєстрі боржників в електронному вигляді та надсилається разом з Актом приймання передачі реєстру боржників в електронному вигляді. Пунктом 3.2 Договору передбачена загальна сума фінансування після відступлення прав вимоги, яка становить 11776112 гривень. За таких обставин, до ТОВ «ФК «Профіт Капітал», починаючи з 22.12.2023 року, відповідно до договору факторингу №12/90, перейшло право за зазначеними вище кредитними договорами, що укладені між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] . Відповідач добровільно не сплачує кредитну заборгованість, тому позивач звернувся до суду, прохав стягнути з відповідача загальну заборгованість за кредитними договорами в загальній сумі\~227565,98 грн., суму сплаченого судового збору 3028 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 21000 грн. Відповідач подав заяву про застосування строків позовної давності, вказав що не міг своєчасно, відповідно до графіка погашення кредитної заборгованорсті, сплачувати кредит. Сторони в судове засідання не з`явилися. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши наявні в справі матеріали, письмово викладену позицію сторін, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.10.2017 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № Z06.434.70269, згідно якого банк надав кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 53657 грн. Крім того, 09.01.2018 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № Z06.19690.003538223, згідно якого банк надав кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 32852 грн. 29.12.2018 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № Z75.19690.004739451, згідно якого банк надав кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 34000 грн., позичальник зобов`язувався одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами і платою за кредитне обслуговування. Умови всіх трьох укладених кредитних договорів є тотожними. Так, відповідно до п. 1.1 кожного з вказаних вище кредитних договорів, банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби, включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за кредитне обслуговування) і комісіями згідно умов договору кредиту. Банк надає кредит у день підписання договору строком на 36 місяців (щодо кожного з кредитних укладених договорів). Датою видачі кредиту є дата списання коштів з позичкового рахунку для зарахування на банківський поточний рахунок позичальника, вказаний в п. 1.14 договору (п. 1.2. кредитного договору). Відповідно до п.п. 1.3, 1.4 кредитного договору, за користування кредитом позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку в розмірі, що визначається як змінна частина ставки, збільшена на 12, 49 % (Маржу Банку). Станом на день укладення договору змінна частина ставки, визначена за Рішенням Правління Банку, становить 9,50 %, що разом з маржою Банку складає змінювану процентну ставку в розмірі 21, 99 %.(Щодо кредитного договору № Z75.19690.004739451 від 29.12.2018 змінна частина ставки була збільшена 9,49 %., змінювана процентна ставка 0,01%) Згідно з п. 1.11 кредитного договору за обслуговування кредиту банком позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно Графіку щомісячних платежів за кредитним договором. Банк відкриває позичальнику банківський поточний рахунок у гривні в рамках послуг «БПР «Стартовий», що обслуговується на умовах договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (п. 1.14). Згідно з п. 2.1 кредитного договору, позичальник повертає кредит разом з процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості в 36 щомісячних внесках включно до 2 дня/числа кожного місяця згідно Графіку щомісячних внесків за кредитним договором. Відповідно до п. 5.2 кредитного договору, цей договір є укладеним з дня його підписання сторонами та діє протягом строку кредитування, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором. З ордеру-розпорядження №1 про видачу кредиту вбачається, що ПАТ «Ідея Банк» перерахував на рахунок відповідача № [NUMBER] , зазначений в пункті 1.14 кредитного договору, кошти в розмірі 49001,83 грн., також перераховано страховий платіж в сумі 4655.1700 (а.с. 9). 27.10.2017 року відповідачем укладено договір добровільного страхування життя позичальника ПАТ «Ідея Банк» з ТОВ «СК «УНІКА Життя» (а.с. 18). З ордеру-розпорядження №2 від 09.01.2018 року про видачу кредиту вбачається, що ПАТ «Ідея Банк» перерахував на рахунок відповідача № [NUMBER] , зазначений в пункті 1.14 кредитного договору, кошти в сумі 30001,83 грн., також перераховано страховий платіж в сумі 2850,17 грн (а.с. 31). 09.01.2018 року відповідачем укладено договір добровільного страхування життя позичальника ПАТ «Ідея Банк» з ТОВ «СК «АХА Страхування Життя» (а.с. 30). З ордеру-розпорядження № 1 від 28.12.2018 року про видачу кредиту вбачається, що ПАТ «Ідея Банк» перерахував на рахунок відповідача № [NUMBER] , зазначений в пункті 1.14 кредитного договору, кошти в сумі 29310, 34 грн., також перераховано страховий платіж в сумі 4689,66 грн (а.с. 43). 09.01.2018 року відповідачем укладено договір добровільного страхування життя позичальника ПАТ «Ідея Банк» з ПрАТ СК «ПЗУ Україна страхування життя» (а.с.41,42). Згідно довідки-розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором № Z06.434.70269 від 27.10.2017 року в загальній сумі 90632, 39 грн., яка складається станом на 19.12.2023 року з : - заборгованості за основним боргом в сумі 33938, 95 грн.; - заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 24482, 94 грн.; - заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями 32210, 5 грн.(а.с.53) Згідно довідки-розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором № Z06.19690.003538223 від 09.01.2018 року в загальній сумі 63353, 24 грн., яка складається станом на 19.12.2023 року з: - заборгованості за основним боргом в сумі 22480, 91 грн.; - заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 16058,4 грн.; - заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями 24813, 93 грн. (а.с.61) Згідно довідки-розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором № Z75.19690.004739451 від 29.12.2018 року в загальній сумі 73580,35 грн., яка складається станом на 19.12.2023 року з : - заборгованості за основним боргом в сумі 27302,93 грн.; - заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 8938,62 грн.; - заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями 37338,8 грн.(а.с.65). 19.12.2023 року між ПАТ «Ідея Банк» та ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» укладено договір факторингу № 19/12-2023.\~Відповідно до п.2.1 Договору факторингу АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК «ОПТІМА ФАКТОРИНГ», а ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах визначених Договором факторингу. Права вимоги які клієнт відступає фактору за цим Договором відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед АТ «Ідея Банк», та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день укладення цього договору. 22.12.2023 року між ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал»/Фактор було укладено договір факторингу № 22/12-2023, відповідно до умов якого ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» передав (відступив), а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» прийняв права вимоги за вищезазначеними кредитними договорами.\~Відповідно до п.2.1 Договору факторингу ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» відступає ТОВ «ФК «Профіт Капітал», а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» за плату та на умовах визначених Договором факторингу. Згідно з положенням п.2.2 цього договору, права вимоги відступається в розмірі заборгованості боржників перед ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» та визначені в друкованому реєстрі боржників, що підписується сторонами та в реєстрі боржників в електронному вигляді та надсилається разом з Актом приймання передачі реєстру боржників в електронному вигляді. Пунктом 3.2 Договору передбачена загальна сума фінансування після відступлення прав вимоги, яка становить 11776112 гривень. Згідно з платіжними інструкціями від 20.12.2023 № 45 та від 26.12.2023 позивачем проведено фінансування за договором факторингу № 19/12-2023 від 19.12.2023 року та за договором факторингу № 376 від 26.12.2023 (а.с. 83,94). Відтак, позивач, як новий кредитор, набув право вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 530 цього Кодексу якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно із ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 629 цього Кодексу договір є обов`язковим до виконання сторонами. Згідно із ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом. На підставі ст. ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зі змісту заяви відповідача про застосування вимог про строк позовної давності вбачається, що [PERSON] не оспорює укладення ним кредитних договорів з ПАТ "Ідея Банк", прохає застосувати строк позовної давності. Разом з тим, заява про застосування строку позовної давності є безпідставною з огляду на наступне. У відповідності до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). За змістом ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (ч. 5 ст. 267 ЦК України). Відповідно до п. 5.2 кожного укладеного між сторонами кредитного договору, договір є укладеним з дня його підписання сторонами та діє протягом строку кредитування (36 місяців), але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором. Верховний Суд України в постанові від 06 листопада 2013 року (справа № 6-116цс13) сформував правову позицію, згідно з якою перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається, стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов`язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики разом з нарахованими процентами, що підлягає сплаті. У постанові від 28 березня 2018 року Велика Палата Верховного Суду зазначила, якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. Тому перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України починається після невиконання 1 неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Вказане унеможливлює визначення початку перебігу позовної давності окремо для погашення всієї заборгованості за кредитним договором. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України № 392 від 20 травня 2020 року «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 з 12 березня 2020 року на всій території України встановлено карантин. Законом України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічна: гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби COVID-19 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України: метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Зазначений Закон України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ\~\~набрав чинності 02 квітня 2020 року. Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширення на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричини коронавірусом SARS-CoV-2» відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенні, території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, дію якого неодноразово продовжено. За приписами пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Так, судом встановлено, що строк кредитування за кожним кредитним договором становить 36 місяців. Враховуючи, що останнім днем звернення до суду у межах строку позовної давності був період карантину на всій території України, а під час дії карантину строки, визначені статтею 257 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину, а також враховуючи введення на території України воєнного стану з 24 лютого 2022 року, який було неодноразово продовжено та який діє й на час розгляду справи, а перебіг позовної давності, визначений ЦК України, зупиняється на строк дії такого стану, суд приходить до висновку, що позивач звернувся до суду із позовом у межах продовженого Законом строку позовної давності. Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту за кожним з кредитних договорів: № Z06.434.70269 від 27.10.2017 року в сумі 33938.95 грн.- заборгованість за тілом кредиту; № Z06.19690.003538223 від 09.01.2018 року в сумі 22480.91 грн, - заборгованість за тілом кредиту; № Z7519690.004739451 від 29.12.2018 року в сумі 27302.93 грн., - заборгованість за тілом кредиту, яка підтверджується виписками по рахунку відповідача та довідками -розрахунками заборгованості за кредитними договорами. Разом з тим, щодо правомірності вимог про стягнення заборгованості за відсотками за Договором № Z06.434.70269 від 27.10.2017 року в сумі 24482, 94 грн.; за Договором № Z06.19690.003538223 від 09.01.2018 року в сумі 16058,4 грн.; за Договором № Z75.19690.004739451 від 29.12.2018 року в сумі 8938,62 грн., суд виходить з наступного. Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів. Як було зазначено вище, перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо за кожним простроченим платежем. Разом з тим, позивач не надав розрахунку заборгованості відсотків за користування кожним кредитом. На підтвердження такої заборгованості за відсотками позивачем надано тільки довідку-розрахунок заборгованості, яка не відображає ні період, за який здійснювалось нарахування процентів, ні відсоткову ставку, ні залишкової суми кредиту, на яку згідно кожного кредитного договору мають нараховуватись відсотки. Графік погашення кредиту не є по своїй суті розрахунком заборгованості. Суд враховує, що відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи, що позивачем не надано належного розрахунку заборгованості за відсотками, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог в частині стягнення відсотків за Договором № Z06.434.70269 від 27.10.2017 року в сумі 24482, 94 грн.; за Договором № Z06.19690.003538223 від 09.01.2018 року в сумі 16058,4 грн.; за Договором № Z75.19690.004739451 від 29.12.2018 року в сумі 8938,62 грн, оскільки позивач не надав до суду належних доказів на її підтвердження, тоді як саме на позивача покладено обов`язок щодо доведення заявлених позовних вимог. Також, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями: за Договором № Z06.434.70269 від 27.10.2017 року в сумі 32210, 5 грн.; за Договором № Z06.19690.003538223 від 09.01.2018 року в сумі 24813, 93 грн.; за Договором № Z75.19690.004739451 від 29.12.2018 року в сумі 37338,8 грн., проте позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають, з огляду на таке. Відповідно до ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 183/2122/15 зробив висновок про те, що відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). У постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року № 6-1746цс16 зазначено, що встановлення банком в кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок клієнта, є незаконним. Несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 02 жовтня 2019 року по справі № 740/4328/14. Згідно із Законом України «Про захист прав споживачів» послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1). Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 6 вересня 2017 року у справі №6-2071цс16. З урахуванням вимог ст.ст. 549-552, 625, 1046, 1048, 1050 ЦК України, належить зробити висновок, що наслідками укладення договору позики є: зобов`язання позичальника повернути позикодавцеві суму грошових коштів (суму позики); одержання позикодавцем від позичальника процентів від суми позики; сплата позичальником позикодавцю інфляційних втрат за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми; сплату позичальником позикодавцю неустойки (штрафу, пені) у разі порушення боржником зобов`язання. Враховуючи те, що позивачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, суд приходить до висновку, що положення договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки банком у кредитному договорі була встановлена плата послуги (кредитне обслуговування), які повинні надаватися безоплатно, то з відповідача не підлягає стягненню заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями: за Договором № Z06.434.70269 від 27.10.2017 року в сумі 32210, 5 грн.; за Договором № Z06.19690.003538223 від 09.01.2018 року в сумі 24813, 93 грн.; за Договором № Z75.19690.004739451 від 29.12.2018 року в сумі 37338,8 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України,\~\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України\~\~інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача в разі задоволення позову. Оскільки за подачу позовної заяви позивач сплатив судовий збір у розмірі 3028 грн., а суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме на 36,8 %, то до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати по сплаті судового збору1114 гривень 30 копійок. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. За змістом ч. 1 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору (ч. 2 ст. 134 ЦПК України). З матеріалів справи вбачається, що в позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 21000 грн. (а.с. 1-4). На підтвердження витрат на правничу допомогу до позову додано договір про надання правової допомоги № 28092021-1 від 28 вересня 2021 року (а.с. 95-99), додаткову угоду № 11 від 23.05.2024 року до договору про надання\~\~правової допомоги № 28092021-1 від 28 вересня 2021 року (а.с. 100), акт № 19 прийому-передачі Реєстру боржників за договором про надання правничої допомоги № 28092021-1 від 28 вересня 2021 року (а.с. 101),\~\~акт № 1 прийому-передачі наданої правової допомоги від 12 червня 2024 року (а.с. 102). Згідно з ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення судові витрати, пов`язані із наданням позивачу правничої допомоги. При цьому, оскільки позов задоволено частково (в розмірі 36,8 %), то судові витрати на професійну правничу допомогу також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі, пропорційному до розміру задоволених позовних вимог, а саме в сумі 7728 грн.

Outcome: partial