Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-15 00:00:00

Харківська міська рада в особі представника Мироненко О. О. 02.09.2019 року поштовим засобом зв`язку звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Державний реєстратор Комунального підприємства «Постачальник послуг» Солоницівської селищної ради» Луценко Павло Геннадійович про скасування державної реєстрації прав та визнання договорів недійсними, а саме просить суд: 1) скасувати рішення Державного реєстратора Комунального підприємства «Постачальник послуг» Солоницівської селищної ради Луценка Павла Геннадійовича (індексний номер рішення 41532582 від 11.06.2018 року) про державну реєстрацію права власності (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1573005863101); 2) договір купівлі-продажу №1213 від 11.09.2018 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Чижовою Н. А., укладений між [PERSON] та [PERSON] визнати недійсним та скасувати; 3) договір купівлі-продажу №1220 від 12.09.2018 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Чижовою Н. А., укладений між [PERSON] та [PERSON] визнати недійсним та скасувати. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [PERSON] звернувся до відділу обстеження земельних ділянок Департаменту територіального контролю Харківської міської ради з заявою щодо обстеження земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] . Відділом на підставі заяви [PERSON] здійснено виїзд на місцевість за зазначеною адресою. Під час обстеження земельної ділянки було встановлено наступне: площа земельної ділянки становить 0,1000 га відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 07.12.2019 №НВ-6306877442018; земельна ділянка огороджена; на земельній ділянці знаходиться будинок літ. «А-1» та господарська споруда. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна житловий будинок літ. «А-1» загальною площею 45 кв.м., по [ADDRESS] , від 08.06.2018 на праві приватної власності раніше належав [PERSON] (номер запису про право власності: 26550618). Державна реєстрація прав за [PERSON] проведена 08.06.2018 року державним реєстратором КП «Постачальник послуг» Солоницівської селищної ради Харківської області Луценком Павлом Геннадійовичем. Підставою для державної реєстрації права власності на вказаний об`єкт нерухомості стала довідка від 25.04.2018 б/н, видана ФОП [PERSON] ; технічний паспорт від 25.04.2018 року виданий ФОП [PERSON] . В подальшому право власності на зазначений будинок було відчужено. Згідно зазначеної довідки об`єкт мав адресу: [ADDRESS] . Як об`єкт будівництва отримав адресу [ADDRESS] , не відомо. Згідно відомостей з Державного реєстру інших документів для державної реєстрації права власності не надавалось. Відповідно до Державного реєстру, в подальшому за [PERSON] було зареєстроване право власності на вищезазначений житловий будинок на підставі договорів купівлі-продажу від 11.09.2018 року №1213 та від 12.09.2018 року №1220 (по частині). Таким чином, [PERSON] здійснив відчуження спірної будівлі до [PERSON] . Державна реєстрація за наслідками купівлі-продажу першої половини житлового будинку проведена 11.09.2018 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Чижовою Наталією Анатоліївною (номер запису про право власності: 27858883). Підставою для державної реєстрації права власності став договір купівлі-продажу №1213 від 11.09.2018 року. Державна реєстрація за наслідками дарування другої половини житлового будинку проведена 12.09.2018 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Чижовою Наталією Анатоліївною (номер запису про право власності: 27877440). Підставою для державної реєстрації права власності став договір купівлі-продажу №1220 від 12.09.2018 року. Реєстраційний номер об`єкта у Державному реєстрі 1573005863101. В єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів Державної архітектурно-будівельної інспекції України, розміщеному на офіційному сайті Держархбудінспекції України, відсутня інформація щодо вищезазначеного об`єкту будівництва. Викладене вище свідчить про те, що право власності зареєстроване на не прийнятий до експлуатації об`єкт будівництва. Жодних визначених у статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», документів у першого власника спірного об`єкту [PERSON] не було. Подальше відчуження спірного об`єкту також суперечить діючому законодавству. Позивач зазначає, що у забудовника відсутній документ, що підтверджує прийняття спірного об`єкту до експлуатації, а реєстрація прав на нього проведена з порушенням вимог діючого законодавства. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 13.09.2019 року позовну заяву Харківської міської ради залишено без руху та надано строк для виправлення недоліків позовної заяви. 10.10.2019 року до суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 17.10.2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.03.2020 року апеляційну скаргу [PERSON] на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 17.10.2019 року повернуто заявнику. 21.04.2021 року від представника позивача Харківської міської ради Прядко Л.В. до суду надійшла заява про зміну предмета позову зі збільшенням позовних вимог, згідно якої позивач просить суд: 1) Скасувати державну реєстрацію права власності на житловий будинок літ. «А-1» по [ADDRESS] за [PERSON] з одночасним припиненням речових прав (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1573005863101, індексний номер рішення 41532582, запис про право власності №26550618); 2) Скасувати державну реєстрацію прав щодо виправлення розділу об`єкта нерухомого майна (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1573005863101, індексний номер рішення 41545210 від 11.06.2018); 3) Договір купівлі-продажу № 1213 від 11.09.2018 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Чижовою Н.А., укладений між [PERSON] та [PERSON] , щодо продажу 1/2 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , визнати недійсним та скасувати; 4) Договір купівлі-продажу № 1220 від 12.09.2018, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Чижовою Н.А., укладений між [PERSON] та [PERSON] , щодо продажу 1/2 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , визнати недійсним та скасувати; 5) Скасувати державну реєстрацію права власності на 1/2 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] за [PERSON] з одночасним припиненням речових прав (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1573005863101, індексний номер рішення 42941108, запис про право власності № 27858883); 6) Скасувати державну реєстрацію права власності на 1/2 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] за [PERSON] з одночасним припиненням речових прав (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1573005863101, індексний номер рішення 42960813, запис про право власності № 27877440); 7) Договір купівлі-продажу №1122 від 17.12.2019 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Клопотовим С.Д., укладений між [PERSON] та [PERSON] , щодо житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , визнати недійсним та скасувати; 8) Скасувати державну реєстрацію права власності житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] за [PERSON] з одночасним припиненням речових прав (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1573005863101, індексний номер рішення 50281487, запис про право власності № 34700315). Вимоги заяви обґрунтовує тим, що наразі виникла необхідність щодо уточнення позовних вимог Міської Ради у частині застосування належного та ефективного способу захисту у зв`язку із зміною матеріально-правового регулювання спірних реєстраційних відносин на час подання позову у 2019 році та на теперішній час. Після подання заяви приватним нотаріусом ХМНО Клопотовим С.Д. було зареєстровано відчуження спірного об`єкту нерухомого майна відповідно до договору купівлі-продажу від 17.12.2019 №1122, право власності на житловий будинок літ. «А-1» по [ADDRESS] набув [PERSON] . Таким чином, виникла необхідність про уточнення позовних вимог Міської Ради про скасування реєстрації речових прав на спірне майно за всіма набувачами, а саме: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Отже, з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). На момент виникнення спірних відносин та подання позовної заяви Міська Рада керувалася попередньою редакцію ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що з 16.01.2021 року істотно змінилася. Разом з цим, Міська Рада з метою ефективного захисту порушених прав та виконання рішення суду до попередньої редакції додає п`ять позовних вимог. Правове обґрунтування незаконності проведення реєстраційних дій та укладення в подальшому правочинів залишається незмінними. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.11.2021 року прийнято до розгляду заяву позивача Харківської міської ради про зміну предмету позову у справі №638/14113/19 за позовом Харківської міської ради до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Державний реєстратор Комунального підприємства «Постачальник послуг» Солоницівської селищної ради Луценко Павло Геннадійович про скасування державної реєстрації прав та визнання договорів недійсними. Розгляд справи постановлено здійснювати з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, згідно якої позивач просить суд: 1) Скасувати державну реєстрацію права власності на житловий будинок літ. «А-1» по [ADDRESS] за [PERSON] з одночасним припиненням речових прав (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1573005863101, індексний номер рішення 41532582, запис про право власності №26550618); 2) Скасувати державну реєстрацію прав щодо виправлення розділу об`єкта нерухомого майна (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1573005863101, індексний номер рішення 41545210 від 11.06.2018); 3) Договір купівлі-продажу № 1213 від 11.09.2018 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Чижовою Н.А., укладений між [PERSON] та [PERSON] , щодо продажу 1/2 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , визнати недійсним та скасувати; 4) Договір купівлі-продажу № 1220 від 12.09.2018, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Чижовою Н.А., укладений між [PERSON] та [PERSON] , щодо продажу 1/2 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , визнати недійсним та скасувати; 5) Скасувати державну реєстрацію права власності на 1/2 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] за [PERSON] з одночасним припиненням речових прав (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1573005863101, індексний номер рішення 42941108, запис про право власності № 27858883); 6) Скасувати державну реєстрацію права власності на 1/2 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] за [PERSON] з одночасним припиненням речових прав (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1573005863101, індексний номер рішення 42960813, запис про право власності № 27877440); 7) Договір купівлі-продажу №1122 від 17.12.2019 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Клопотовим С.Д., укладений між [PERSON] та [PERSON] , щодо житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , визнати недійсним та скасувати; 8) Скасувати державну реєстрацію права власності житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] за [PERSON] з одночасним припиненням речових прав (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1573005863101, індексний номер рішення 50281487, запис про право власності № 34700315). Залучено до участі у справі за позовом Харківської міської ради до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Державний реєстратор Комунального підприємства «Постачальник послуг» Солоницівської селищної ради Луценко Павло Геннадійович про скасування державної реєстрації прав та визнання договорів недійсними співвідповідача - [PERSON] (адреса реєстрації: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ). Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.02.2022 року заяву представника позивача Харківської міської ради Мироненко О. О. про забезпечення позову по цивільній справі за позовом Харківської міської ради до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Державний реєстратор Комунального підприємства «Постачальник послуг» Солоницівської селищної ради Луценко Павло Геннадійович про скасування державної реєстрації прав та визнання договорів недійсними задоволено. До вирішення спору по суті та набранням рішення у справі законної сили вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони відчуження на об`єкт - житлову будівлю літ. «А-1» по [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта 1573005863101). До вирішення спору по суті та набранням рішення у справі законної сили заборонено будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії (відчуження, дарування, продажу, застави та ін.) стосовно нежитлової будівлі літ. «А-1» по [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта 1573005863101). Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 12.12.2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 29.04.2024 року клопотання представника позивача Харківської міської ради Мироненка О.О. про повернення до стадії підготовчого провадження задоволено. Повернуто до стадії підготовчого провадження у цивільній справі за позовом Харківської міської ради до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Державний реєстратор Комунального підприємства «Постачальник послуг» Солоницівської селищної ради Луценко Павло Геннадійович про скасування державної реєстрації прав та визнання договорів недійсними та призначено підготовче засідання. 15.04.2024 року до суду від представника позивача Харківської міської ради Мироненка О.О. надійшла заява про зміну предмету позову, згідно прохальної частини якої просить суд: змінити предмет позову у справі №638/14113/19, додавши до окрім раніше заявлених позовних вимог нову вимогу: «зобов`язати [PERSON] , [PERSON] звільнити земельну ділянку з кадастровим №6310136300:11:001:0529, площею 1,000 га, по [ADDRESS] від житлового будинку літ. «А-1», житловою площею 19,2 кв.м., загальною площею 45,0 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1573005863101)». Вказана заява про зміну предмету позову обґрунтована тим, що судовою практикою Верховного Суду для ефективного захисту порушених прав у зв`язку зі здійсненням самочинного будівництва, разом із вимогами про скасування рішень про державну реєстрацію прав, визнання недійними договорів, необхідно заявляти вимогу щодо знесення, перебудову, звільнення земельної ділянки тощо. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 27.06.2024 року прийнято до розгляду заяву представника позивача Харківської міської ради Мироненка О.О. про зміну предмету позову у цивільній справі за позовом Харківської міської ради до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Державний реєстратор Комунального підприємства «Постачальник послуг» Солоницівської селищної ради Луценко Павло Геннадійович про скасування державної реєстрації прав та визнання договорів недійсними. Розгляд справи постановлено здійснювати з урахуванням заяви зміну предмету позову. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 17.09.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду. Від представника позивача Харківської міської ради Гусєвої А.В. до суду надано заяву з проханням розгляд справи проводити за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, причину неявки не повдіомили, про час та місце слухання справи повідомлялись належним чином, відзиву на позовну заяву, який би відповідав вимогам статті 178 ЦПК України, чи будь-яких письмових та електронних доказів (які можливо доставити до суду), висновків експертів, заяв свідків, що підтверджують заперечення проти позову, до суду не надали. Третя особа державний реєстратор Комунального підприємства «Постачальник послуг» Солоницівської селищної ради Луценко Павло Геннадійович в судове засідання не з`явився, причину неявки не повідомив, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, письмових пояснень щодо предмета спору або відзиву не подавав. У відповідності до частини 1, 3, 4 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. З цього приводу Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідачі та треті особи належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності за наявними матеріалами справи. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, оцінивши кожний доказ окремо та у їх сукупності та взаємозв`язку, дійшов до наступних висновків. Згідно частини 1 статті 15, частини 1 статті 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини 2 статті 16 ЦК України). Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] 03.04.2019 року звернувся до Департаменту територіального контролю Харківської міської ради із заявою про проведення обстеження земельної ділянки у зв`язку з приватизацією за адресою: [ADDRESS] , площею 0,1000 га. Згідно акту №555/19 від 11.04.2019 року обстеження земельної ділянки, головним спеціалістом відділу обстеження земельних ділянок Департаменту територіального контролю Харківської міської ради Посліднім М.О. 10.03.2019 року здійснено виїзд на місцевість за адресою: [ADDRESS] . На підставі договорів купівліпродажу від 11.09.2018 року №1213 та від 12.09.2018 року №1220, право власності на житловий будинок загальною площею 45 кв.м по [ADDRESS] належить [PERSON] . Під час обстеження земельної ділянки було встановлено: площа земельної ділянки становить 0,1000 га відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 07.12.2018 року №НВ-6306877442018; земельна ділянка огороджена; на земельній ділянці знаходиться будинок літ. «А-1» та господарська споруда. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, житловий будинок літ. «А-1», загальною площю 45 кв.м. по [ADDRESS] від 08.06.2018 року на праві власності належав [PERSON] (номер запису про право власності: 26550618). Реєстраційний номер об`єкта у Державному реєстрі: 1573005863101. Державна реєстрація права власності за [PERSON] проведена 08.06.2018 року державним реєстратором Комунального підприємства «Постачальник послуг» Солоницівської селищної ради Харківської області Луценком Павлом Геннадійовичем. Згідно інформаційної довідки, підставою для державної реєстрації права власності на вказаний об`єкт нерухомості було: довідка, серія та номер: б/н, виданий 25.04.2018 року, видавник: ФОП [PERSON] ; технічний паспорт: 000315, виданий 25.04.2018 року ФОП [PERSON] . В подальшому право власності на будинок було відчужено. Згідно договору купівлі-продажу від 11.09.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Чижовою Н.А. та зареєстровано в реєстрі за №1213, [PERSON] передав [PERSON] на праві приватної власності частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (номер запису про право власності: 27858883). Згідно договору купівлі-продажу від 12.09.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Чижовою Н.А. та зареєстровано в реєстрі за №1220, [PERSON] передав [PERSON] на праві приватної власності частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (номер запису про право власності: 27877440). Тобто [PERSON] здійснив відчуження спірної будівлі до [PERSON] . 17.12.2019 року державну реєстрацію права власності на зазначений будинок було проведено за наслідками договору купівлі-продажу житлового будинку №1122, виданого 17.12.2019 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Клопотовим С.Д. за [PERSON] (номер запису про право власності: 34700315). Таким чином, станом на теперішній час власником спірної будівлі є [PERSON] . Згідно довідки, виданої ФОП [PERSON] , житловий будинок мав адресу: [ADDRESS] . Позивачем у позовній заяві зазначалось, що як об`єкт будівництва отримав адресу: [ADDRESS] не відомо. Також у позові зазначено, що в єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів Державної архітектурно-будівельної інспекції України, відсутня інформація щодо визначеного об`єкту будівництва. Жодних визначених у статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» документів у першого власника [PERSON] не було. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За частиною першою статті 16 ЦК України, частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (частини перша та друга статті 319 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави (частина перша статті 373 ЦК України). Елементом особливої правової охорони землі є норма частини другої статті 14 Конституції про те, що право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону; право власності на землю гарантується Конституцією України (частина друга статті 373 ЦК України). Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення (частина четверта статті 373 ЦК України). Згідно із статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації (частина 1,2 статті 331 ЦК України). Статтею 331 ЦК України визначено, що право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об`єкта незавершеного будівництва після проведення державної реєстрації права власності на нього відповідно до закону. Згідно із частиною 1 статті 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до статті 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Правові наслідки самочинної забудови, здійсненої власником на його земельній ділянці, встановлюються статтею 376 цього Кодексу. Згідно із частиною 1-4 статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 4, частини 1, 2 статті 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації прав підлягають, зокрема, право власності. У Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення. Якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію нерухомого майна, державна реєстрація прав на таке майно проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку, крім випадків, передбачених статтею 31 цього Закону. Пунктами 2-4 частини 3 статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що державний реєстратор перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником ; під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, а також використовує відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав з Єдиним державним реєстром судових рішень. Відповідно до вимог статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: 1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва або майбутній об`єкт нерухомості, речові права на які підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; 2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів; 5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; 6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката; 7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; 9) судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості; 10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об`єкта нерухомого майна релігійній організації; 13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об`єкта нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 13-1) договору, яким встановлюється довірча власність на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, та акта приймання-передачі нерухомого майна, яке є об`єктом довірчої власності; 13-2) актів приймання-передачі нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості неплатоспроможного банку перехідному банку, що створюється відповідно до статті 42 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"; 13-3) договору про передачу страхового портфеля; 14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно. Державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі: 1) судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, що набрало законної сили, у тому числі постанови господарського суду у справі про банкрутство (неплатоспроможність) про визнання боржника банкрутом - щодо припинення всіх обтяжень прав на майно боржника (крім тих, які застосовано у кримінальному провадженні); 2) рішення державного виконавця, приватного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості; 3) визначеного законодавством документа, на якому нотаріусом вчинено напис про накладення заборони щодо відчуження нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості; 4) рішення органу місцевого самоврядування про віднесення об`єктів нерухомого майна до застарілого житлового фонду; 5) договору, укладеного в порядку, визначеному законом, яким встановлюється обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, чи його дубліката; 5-1) договору купівлі-продажу неподільного об`єкта незавершеного будівництва/майбутнього об`єкта нерухомості (перший продаж), договору про участь у фонді фінансування будівництва, на виконання яких сплачено частково ціну майбутнього об`єкта нерухомості; 5-2) заяви про первинну державну реєстрацію спеціального майнового права на всі майбутні об`єкти нерухомості, що є складовими частинами подільного об`єкта незавершеного будівництва, та обтяження речових прав на майбутні об`єкти нерухомості, включені до гарантійної частки; 5-3) заяви про зміну гарантійної частки (у тому числі у зв`язку із зміною проектної документації на будівництво); 6) закону, яким встановлено заборону користування та/або розпорядження нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості; 7) інших актів органів державної влади та посадових осіб згідно із законом. \~ \~ \~ \~Частиною 1\~статті 5\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» у\~Державному реєстрі\~прав реєструються\~речові права\~та їх\~обтяження на\~земельні ділянки,\~а також\~на об`єкти\~нерухомого майна,\~розташовані на\~земельній ділянці,\~переміщення яких\~неможливе без\~їх знецінення\~та зміни\~призначення,\~а саме:\~житлові будинки,\~будівлі,\~споруди,\~а також\~їх окремі\~частини,\~квартири,\~житлові та\~нежитлові приміщення,\~меліоративні мережі,\~складові частини\~меліоративної мережі. У Державному реєстрі прав також реєструються передбачені законом речові права та їх обтяження на об`єкти незавершеного будівництва та майбутні об`єкти нерухомості. Частиною 2 вказаної статті визначено, що якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію нерухомого майна, державна реєстрація прав на таке майно проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку, крім випадків, передбачених статтею 31 цього Закону. Статтею 31 Закону України «Про деражвну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об`єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об`єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність. Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об`єктів нерухомості є необов`язковим. Відповідно до Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року №466, будівельними роботами є роботи з нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту. Статтею 26\~Закону України\~«Про регулювання\~містобудівної діяльності»\~передбачено,\~що право\~на забудову\~земельної ділянки\~реалізується її\~власником або\~користувачем за\~умови використання\~земельної ділянки\~відповідно до\~вимог містобудівної\~документації.\~Проектування та\~будівництво об`єктів\~здійснюється власниками\~або користувачами\~земельних ділянок\~у такому\~порядку:\~1)\~отримання замовником\~або проектувальником\~вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього\~Закону,\~її експертизи; 3)\~затвердження проектної\~документації; 3-1)\~отримання права\~на виконання\~підготовчих та\~будівельних робіт\~у випадках,\~визначених цим\~Законом; 4)\~виконання підготовчих\~та будівельних\~робіт; 4-1)\~державна реєстрація\~спеціального майнового\~права на\~об`єкт незавершеного\~будівництва та\~майбутній об`єкт\~нерухомості у\~випадках,\~визначених законом; 4-2)\~проведення контрольного\~геодезичного знімання\~закінчених будівництвом\~об`єктів (крім\~об`єктів,\~що за\~класом наслідків\~(відповідальності)\~належать до\~об`єктів з\~незначними наслідками\~(СС1))\~та здійснення\~їх технічної\~інвентаризації (крім\~об`єктів,\~перелік яких\~визначається центральним\~органом виконавчої\~влади,\~що забезпечує\~формування та\~реалізує державну\~політику у\~сфері будівництва,\~архітектури,\~містобудування); 5)\~прийняття в\~експлуатацію закінчених\~будівництвом об`єктів; 6) державна реєстрація права власності на закінчений будівництвом та прийнятий в експлуатацію у випадках, визначених цим Законом, об`єкт (його складову). Порядок прийняття об`єктів будівництва до експлуатації, визначений статтею 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав проводиться в такому порядку з урахуванням особливостей, визначених цим Законом: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів та/або відомостей Державного реєстру прав, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для залишення заяви без руху, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для залишення заяви без руху, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви. Згідно із частиною 2, 4 статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Державні реєстратори зобов`язані надавати до відома заявників інформацію про перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав. Державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам. Згідно із п. 40 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабміну України від 25.12.2015р. №1127 державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та цим Порядком. Відповідно до п. 41 вищевказаного Порядку № 1127 для державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна подаються: 1) документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта; 2) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; 3) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси; 4) письмова заява або договір співвласників про розподіл часток у спільній власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, що набувається у спільну часткову власність); 5) договір про спільну діяльність або договір простого товариства (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, будівництво якого здійснювалось у результаті спільної діяльності). Документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, не вимагається у разі, коли реєстрація такого документа здійснювалася в Єдиному реєстрі документів. У такому разі державний реєстратор відповідно до наданих заявником у відповідній заяві відомостей про реєстраційний номер документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, обов`язково перевіряє наявність реєстрації такого документа в Єдиному реєстрі документів, відсутність суперечностей між заявленими правами та відомостями, що містяться в цьому Реєстрі. Документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, не вимагається у разі, коли державна реєстрація права власності проводиться на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав. У такому разі заявник в поданій заяві обов`язково зазначає відомості про кадастровий номер відповідної земельної ділянки. Таким чином, проведенню державної реєстрації прав на об`єкт нерухомого майна має передувати прийняття його до експлуатації. Виходячи з положень статті 377 Цивільного кодексу України, статті 120 Земельного кодексу України та принципу слідування юридичної долі земельної ділянки долі нерухомості, що на ній розташована, у випадку набуття права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право на земельну ділянку у набувача нерухомості виникне одночасно із виникненням права власності на розташовані на земельній ділянці об`єкти, оскільки право власності на будівлі, з усіма притаманними для власності складовими-володіння, користування, розпорядження ними, неможливе без перебування у власника будівель земельної ділянки, на якій розташовані об`єкти нерухомості, у власності або користуванні. Як вбачається з матеріалів справи на час ухвалення рішення державним реєстратором 08.06.2018, у забудовника був відсутній документ, що підтверджує прийняття об`єкту нерухомості, який розташований за адресою: [ADDRESS] до експлуатації, а реєстрація права власності за [PERSON] була проведена з порушенням, оскільки у державного реєстратора Комунального підприємства «Постачальник послуг» Солоницівської селищної ради Луценка Павла Геннадійовича відповідно до вимог статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не було жодних правових підстав для державної реєстрації. Враховуючи викладене, вимога позивача про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на нерухоме майно підлягає задоволенню, оскільки спірний об`єкт є об`єктом самочинного будівництва. Відповідач [PERSON] не надав жодного доказу правомірності набуття права власності на спірне майно. Судом не встановлено наявності у справі будь-яких первинних правовстановлюючих документів, які б підтверджували відповідне речове право відповідача [PERSON] на земельну ділянку, на якій зареєстрований будинок [ADDRESS] . Окрім цього, відповідачем не надано будь-якого доказу як спірний об`єкт отримав адресу: [ADDRESS] , оскільки згідно довідки адресою було зазначено: [ADDRESS] . За висновком Верховного суду України, викладеним у Постанові від 11.07.2018 року у справі №442/1252/16-ц, для того, щоб новостворене майно стало об`єктом цивільно-правових відносин, потрібно виконання трьох умов: завершення будівництва; прийняття до експлуатації; державна реєстрація. Частиною 1 статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені, зокрема частиною 1 статті 203 ЦК України, за якою зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до частини 3 статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Стаття 216 ЦК України передбачає загальні наслідки недійсності правочину, відповідно до яких недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю, а згідно зі статтею 236 ЦК України, правочин є недійсним з моменту його вчинення та не породжує тих юридичних наслідків, задля яких укладався, у тому числі не породжує переходу права власності до набувача. Частиною 3 статті 216 ЦК України передбачено, що загальні наслідки недійсності угоди застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2016 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про признання правочинів недійсними», судам роз`яснено, якщо судом буде встановлено, що набувач знав чи міг знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі й те, що продавець не мав права відчужувати майно, це може свідчити про недобросовісність набувача. Особа, яка не могла набути майно у власність не може вважатись такою, що мала право на відчуження такого майна. Оскільки [PERSON] не мав права на відчуження об`єкту нерухомості за адресою: [ADDRESS] , право на яке не могло бути ним набуто, тому вимоги про визнання договору купівлі-продажу №1213 від 11.09.2018 року, договору купівлі-продажу №1220 від 12.09.2018 року та договору купівлі-продажу №1122 від 17.12.2019 року, недійсними та скасування підлягають задоволенню. Відповідно до частин 1-3 статті 31-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», реєстраційні дії\~на підставі\~судових рішень\~проводяться виключно\~на підставі\~рішень,\~отриманих у\~результаті інформаційної\~взаємодії Державного\~реєстру прав\~та Єдиного\~державного реєстру\~судових рішень,\~без подання\~відповідної заяви\~заявником. Державна\~судова адміністрація\~України у\~день набрання\~законної сили\~судовим рішенням,\~яке передбачає\~набуття,\~зміну або\~припинення речових\~прав на\~нерухоме майно,\~обтяжень таких\~прав,\~внесення змін\~до записів\~Державного реєстру\~прав,\~зупинення реєстраційних\~дій,\~внесення запису\~про скасування\~державної реєстрації\~прав або\~скасування рішення\~державного реєстратора,\~забезпечує передачу\~до Державного\~реєстру прав\~примірника такого\~судового рішення. Державний реєстратор, що перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації прав, що забезпечує зберігання реєстраційних справ у паперовій формі, за місцезнаходженням відповідного майна у день надходження відповідного судового рішення формує та реєструє необхідну заяву або реєструє судове рішення про заборону вчинення дій, пов`язаних з державною реєстрацією прав, чи судове рішення про скасування відповідного судового рішення. Відповідно до пункту 51 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою КМУ від 26.10.2011 року №1141, внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав здійснюється за заявою особи, заінтересованої у внесенні/скасуванні відповідних записів, виключно у випадках, передбачених законом. У Державному реєстрі прав під час внесення записів про скасування державної реєстрації прав за допомогою програмних засобів його ведення автоматично повнолюються записи про речові права, їх обтяження, що існували до проведення державної реєстрації прав, що скасована, у разі їх наявності в Державному реєстрі прав. З метою ефективного захисту порушених прав, законодавець уточнив, що ухвалення рішень про скасування реєстрації речових прав, обов`язково має супроводжуватись одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства. У постанові Верховного Суду від 18 листопада 2020 року у справі №154/883/19-ц зазначено, що у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). \~ \~ \~ \~Враховуючи викладене, вимоги позивача про скасування реєстрації речових прав на спірне майно за всіма набувачами, а саме: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] підлягають задоволенню. Суд дійшов до висновку, що спірний житловий будинок літ. «А-1», житловою площею 19,2 кв.м, загальною площею 45,0 кв.м по [ADDRESS] є об`єктом самочинного будівництва, що розташований на земельній ділянці право власності або право користування якою у відповідачів відсутнє. У реєстрі будівельної діяльності, що містить відомості щодо документів, що надають право на виконання будівельних робіт та прийняття об`єкта в експлуатацію з травня 2011 року, інформація стосовно вказаного об`єкта відсутня. Згідно зі статями 13, 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Земля та її надра є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого право власності здійснюють органи державної влади і місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України і Законами України. З аналізу\~статті 12\~Земельного кодексу\~України до\~повноважень Харківської\~міської ради\~у галузі\~земельних відносин\~на території\~міста належить:\~розпоряджатися землями\~територіальної громади; передавати\~земельні ділянки\~комунальної власності\~у власність\~громадян та\~юридичних осіб\~відповідно до\~зазначеного Кодексу;надавати земельні ділянки у користування із земель комунальної власності відповідно до зазначеного Кодексу. На підставі частини 1 статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до положень статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (ст.126 ЗК України). На підставі статті 83 цього кодексу землі, які належать на праві власності територіальним громадам міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають, зокрема, усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності. Отже, відповідно до вимог наведеного законодавства обов`язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку, а відсутність таких документів може свідчити про самовільне зайняття земельної ділянки. Згідно із положеннями статті 152 ЗК України власник земельної\~ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до частин 1, 2, 4, 7 статті 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану. Харківською міською радою будь-яких рішень щодо надання земельної ділянки у власність або користування для будівництва, та/або експлуатації та обслуговування житлового будинку по [ADDRESS] не приймалось. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно відомості щодо реєстрації права власності або права користування вищевказаної земельної ділянки відсутні. Згідно п. 1.1. договору купівлі-продажу від 17.12.2019 № 1122 [PERSON] передав, а [PERSON] прийняв у власність житловий будинок літ. «А-1» з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . На земельній ділянці з кадастровим № 6310136300:11:001:0529 розташовано: житловий будинок літ. «А-1», загальною площею 45,0 кв.м, житловою 19,2 кв.м. Згідно п. 1.4 вказаного договору купівлі-продажу земельна ділянка на якій розташовано житловий будинок не приватизована, інформація про зареєстроване право в Державному земельному кадастрі відсутня. Верховний Суд неодноразово висловлював позицію про те, що позовні вимоги про визнання незаконними та скасування рішень про державну реєстрацію прав, визнання недійсними свідоцтва про право власності, визнання недійсними договорів, які заявлені саме у зв`язку зі здійсненням самочинного будівництва,є неефективними способами захисту, і така практика є усталеною (постанова Верховного Суду від 27 квітня 2022 року у справі №521/21538/19, від 02 червня 2021 року у справі №509/11/17, від 09 листопада 2022 року у справі №2-325/11, від 24 березня 2021 року у справі №200/2192/18, від 21 вересня 2022 року у справі №461/3490/18, від 30 вересня 2022 року у справі № 201/2471/20). Враховуючи викладене, вимога позивача про зобов`язання відповідачів звільнити земельну ділянку по [ADDRESS] від житлового будинку літ. «А-1», житловою площею 19,2 кв.м., загальною площею 45,0 кв.м. підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене, виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом письмових доказів суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Питання щодо розподілу витрат по сплаті судового збору суд вирішує на підставі статті 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved