Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-20 00:00:00

30 жовтня 2024 року ТОВ «Цикл Фінанс» в особі представника Дорошенко М.А. через систему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь товариства заборгованість: - за кредитним договором № 22032000206998 від 29.10.2019 року в сумі 47 067,65 гривень; - за кредитним договором №26200000448982 від 14.11.2019 року в сумі 11873,96 гривень; А також сплачені судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7570,00 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 29 жовтня 2019 року між Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №22032000206998, у відповідності до якого останній отримав кредитні кошти із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами зі строком кредитування до 29.10.2021. Крім того, 14 листопада 2019 року між Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 26200000448982, у відповідності до якого останній отримав кредитні кошти із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами зі строком кредитування до 12.11.2021 року. 15.12.2021 року між Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс» укладено договір факторингу № 15/12/2021, у відповідності до умов якого ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право Нового кредитора за кредитними договорами. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором № 22032000206998 від 29 жовтня 2019 року утворилась заборгованість в сумі 47 067,65 грн., та за кредитним договором №26200000448982 від 14 листопада 2019 року - у сумі 11873,96 гривень. Ухвалою судді від 05 листопада 2024 року в справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. 21 листопада 2024 року відповідач [PERSON] надав відзив на позовну заяву, в якому щодо договору №22032000206998 від 29.10.2019 року пояснив, що дійсно отримав від банку АТ «Кредит Дніпро» суму 24800,00 грн, з нарахуванням відсотків в розмірі 0,001% річних. Проте заперечує проти позовних вимог про стягнення з нього комісії в сумі 22 692,00 грн., оскільки вони не ґрунтуються на законі та прямо суперечать практиці Верховного суду. Крім того, за період кредитування відповідачем було сплачено 5 208,00 грн., що підтверджується наданим позивачем розрахунком, які було зараховано в рахунок сплати комісії, на що позивач не мав права, тому просить зарахувати сплачену суму на погашення основного боргу. Таким чином, сума заборгованості за тілом кредиту (основного боргу) становить 18 200,77 грн., проти якої відповідач не заперечує. Також просить суму інфляційних збитків та 3% річних зменшити, з урахуванням часткового погашення тіла кредиту. Суму нарахованих процентів не оспорює. Щодо договору №26200000448982 від 14.11.2019 року, відповідач не заперечує про отримання кредиту в банку АТ «Кредит Дніпро» на суму 5000,00 грн. зі сплатою відсотків в розмірі 48% річних, проте заперечує проти позовних вимог про стягнення комісії. Просить суму в розмірі 192,22 грн., що була зарахована позивачем в рахунок погашення комісії, зарахувати до сум нарахованих процентів. Проти нарахованих позивачен суми збитків від інфляції та 3% річних не заперечую. Судовий збір просить стягнути пропорційно задоволеним вимогам. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, просить зменшити заявлені до стягнення витрати до 1000 грн., що в повній мірі буде відповідати як принципам розумності та справедливості, так і ступеню складності справи. 26 листопада 2024 року представник позивача ТОВ «Цикл Фінанс» через систему «Електронний суд» надіслав відповідь на відзив, в якій зазначив, що підписавши кредитні договори та Паспорти споживчих кредитів, відповідач підтвердив, що отримав та ознайомився з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних умов кредитування. Посилаючись на Закон України «Про споживче кредитування» зазначає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Також зазначає, що у період з 15.12.2021 року (дата укладання Договору факторингу) по 30.10.2024року (дата звернення до суду) комісія не нараховувалась. Щодо нарахування 3% річних та індексу інфляції, ТОВ «Цикл Фінанс» нараховував лише з дня відступлення права вимоги до 23.02.2022року. Також просить задовольнити вимоги щодо стягнення судових витрат у вигляді судового збору та витрат на професійно-правничу допомогу. 18 грудня 2024 року відповідачем надано заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, в яких зазначає, що доводи представника відповідача щодо законності нарахування АТ «Кредит Дніпро» комісії є безпідставними, оскільки суперечить практиці Верховного Суду, якою неодноразово визнавалось, що умови кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту є нікчемними відповідно до ч.ч.1, 2 ст.11, ч.5 ст.12 ЗУ «Про споживче кредитування». Щодо позовних вимог про стягнення втрат від інфляції та 3% річних не заперечує, про що вже було викладено у відзиві, але просить зменшити розмір, з урахуванням часткового погашення суми заборгованості по тілу кредиту. У судове засідання сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, заяв про відкладення розгляду справи до суду не подано. За вказаних обставин, з урахуванням поданих сторонами заяв по суті справи, відповідно до ст. 247, ст. 279 ЦПК України суд вважає за необхідне вирішити спір за їх відсутності і розглянути справу на підставі наявних у справі матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши в сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 29.10.2019 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] було укладено кредитний договір №22032000206998, згідно умов якого [PERSON] отримав грошові кошти у тимчасове платне користування на споживчі потреби. У відповідності до п. 1.2 Договору, банк надав [PERSON] кредит на споживчі потреби у сумі 24800,00 грн. на 24 місяців (до 29.10.2021 року). Щомісячна комісія за обслуговування кредиту: з 29.10.2019 року по 28.05.2020 року - 7% від суми кредиту; з 29.05.2020 року по 28.11.2020 року - 5,5% від суми кредиту; з 29.11.2020 року по 28.05.2021 року - 4% від суми кредиту; з 29.05.2021 року по 29.10.2021 року - 2,25% від суми кредиту; процентна ставка за користування кредитом: 0,001 % річних; на прострочену заборгованість 56 % річних. Також, 14.11.2019 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] було укладено кредитний договір №26200000448982, згідно умов якого [PERSON] отримав кредитні кошти із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами зі строком кредитування до 12.11.2021 року. У відповідності п.1.2.1 Ліміт кредитної лінії на дату укладання цього договору становить -5000,00 грн. та протягом дії цього договору може бути змінений банком в порядку визначеному в УДБО, при цьому максимальний ліміт кредитної лінії не може перевищувати - 200000,00 грн. У відповідності п. 1.2.3 Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується у розмірі : на строкову заборгованість за кредитом -48,00%; на прострочену заборгованість за кредитом- 56,00% річних. Відповідно до виписки по особовому рахунку відповідача, вбачається, що АТ «Банк Кредит Дніпро» було перераховано кредитні кошти на особистий рахунок [PERSON] як це передбачено умовами Кредитних договорів. Виходячи з вищезазначеного при укладанні Кредитних договорів АТ «Банк Кредит Дніпро» виконав всі передбаченні умови договорів, а саме: ознайомив відповідача з умовами Кредитних договорів, надав в тимчасове користування кредитні кошти в зазначених розмірах. 15.12.2021 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» було укладено Договір факторингу №15/12/2021, відповідно до якого ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право Нового кредитора до відповідача за Кредитними договорами. Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь - який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно зі статтею 1080 ЦК України презюмується дійсність договору факторингу незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. Отже, саме до позивача як нового кредитора перейшло право вимоги до відповідача. Статтею 1054 ЦК передбачено, що кредит надається на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно положень ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися у встановлений зобов`язанням строк, належним чином відповідно до умов договору, вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За правилами ст.ст. 546, 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого неустойкою. Відповідно ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається нарівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже, обґрунтованими є вимоги позивача про стягнення заборгованості за основною сумою боргу, за річними відсотками, збитками від інфляції, 3% річних у відповідності до ст. 625 ЦК України. Що стосується вимоги банку про стягнення комісії у розмірі 22 692,00 грн., суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до п. 1 ст. 17 Закону України «Про захист прав споживачів» послуга це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Відповідно до ч.ч.1, 2, 3, 4 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. За положеннями ч.5 ст. 11, ч.ч.1, 2, 5, 7 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. У Постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 року №6-1746цс16 зазначено, що встановлення банком в кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок клієнта, є незаконним. Пунктом 17 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що послуга це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Позивачем нарахована заборгованість за комісією у розмірі 22 692,00 грн. у розрахунку заборгованості значиться як заборгованість по комісії. Ані у позові, ані у доданих до нього документах не зазначено про те, які саме послуги за вказану комісію надавались відповідачу та якими умовами укладеного договору ця комісія передбачена. Враховуючи викладене вище та те, що заявлена позивачем до стягнення з відповідача комісія не відповідає вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки такі послуги не є послугою у визначенні вказаного Закону, тому позовні вимоги в частині стягнення комісії у розмірі задоволенню не підлягають, оскільки така вимога не має належного обґрунтування. Також суд вважає, що розмір такої комісії, з огляду на обставини справи (зокрема розмір кредиту), вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, що в сукупності свідчить про те, що умови договору про оплату комісії є несправедливими. Таким чином, вимога про стягнення комісії у розмірі 22 692,00 грн. не підлягає задоволенню. З наданого позивачем розрахунку заборгованості, заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 22032000206998 від 29.10.2019 року складає 47 067,65 грн, яка складається: з заборгованості по тілу кредиту- 23 408,77 грн., простроченої заборгованості по відсоткам- 3,93 грн, простроченої заборгованості по комісії -22692,00 грн, збитків від інфляції- 828,27 грн., 3% річних у відповідності до ст.625 ЦК України -134,68 грн; за кредитним договором № 26200000448982 від 14.11.2019 року складає 11873,96 грн, яка складається: з заборгованості по тілу кредиту- 4984,36 грн., простроченої заборгованості по відсоткам- 4668,23 грн, простроченої заборгованості по комісії -2016,33 грн, збитків від інфляції- 176,36 грн., 3% річних у відповідності до ст.625 ЦК України -28,68 грн. Однак, враховуючи доводи відповідача про зменшення позовних вимог за кредитним договором №22032000206998 від 29.10.2019року, з огляду на сплату 5 208,00 грн., відтак, сума боргу, яка підлягає стягненню становить 18 953,36 грн., і складається з: 18 200,00 грн. (23 408,77 - 5208,00) заборгованість по тілу кредиту, 3,93 грн. простроченої заборгованість за відсотками, 643,94 грн. - збитків від інфляції, 3% річних у відповідності до ст.625 ЦК України - 104,72 грн.; за кредитним договором №26200000448982 від 14.11.2019 року сума боргу, яка підлягає стягненню, з урахуванням часткової сплати процентів становить: 9665,41 грн, яка складається з заборгованості по тілу кредиту - 4984,36 грн, простроченої заборгованості по відсоткам - 4476,01 грн. (4668,23-192,22), збитків від інфляції -176,36 грн та 3% річних -28,68 грн. За таких умов суд задовольняє позов частково і стягує з відповідача на користь позивача за кредитним договором № 22032000206998 від 29.10.2019 року заборгованість у розмірі 18 953,36 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 18 200,00грн., простроченої заборгованість за відсоткамив розмірі 3,93 грн., збитків від інфляції- в розмірі 643,94 грн., та 3% річних у розмірі - 104,72 грн. За кредитним договором № 26200000448982 від 14.11.2019 року у сумі 9665,41 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 4984,36 грн.; заборгованості за відсотками в розмірі 4476,01 грн., збитків від інфляції - 176,36 грн та 3% річних -28,68 грн. Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч. 2 ст. 137 ЦПК). На підтвердження надання правничої допомоги, представником позивача надано ордер на надання правничої (правової) допомоги, копію свідоцтва на заняття адвокатською діяльністю, рахунок-фактуру надання правничої (правової) допомоги, акт приймання-передачі наданих послуг №432, копію платіжної інструкції кредитного переказу коштів. Згідно рахунку-фактури №432 від 08.10.2024 року та акту приймання-передачі наданих послуг №432 з детальним описом робіт на підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом, вартість адвокатських послуг становить 7570,00 грн. Разом з тим, суд бере до уваги, що позовні вимоги позивача задоволені частково, а тому витрати на правничу допомогу необхідно стягнути пропорційно до задоволених позовних вимог. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Тому суд стягує частково з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати у зв`язку зі зверненням з позовом до суду, а саме судовий збір в сумі 1186,98 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 3709,30 грн., а всього 4896,28 грн. Підстав для зменшення такої суми не встановлено.

Outcome: partial