Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-22 00:00:00

Адвокат Чигрик І.А., яка діє в інтересах [PERSON] звернулася до судуд із заявою про встановлення факту батьківства, заінтересовані особи: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ), [PERSON] , [PERSON] . Заяву обґрунтовує тим, що [PERSON] народився [INFO] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22.02.2022 батьком заявника є [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] . На момент народження заявника, батьки проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, тому в свідоцтві про народження прізвище батька записано за прізвищем матері, проте ім`я та по батькові повністю співпадають з іменем, по батькові особи, яку заявник вважає своїм батьком - [PERSON] . За життя [PERSON] , який помер [INFO] , визнавав своє батьківство по відношенню до заявника, вважав його своїм рідним сином, приймав участь у його вихованні. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого виконкомом Хацьківської сільської Ради народних депутатів Черкаської області 04.11.1993, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] після смерті свого чоловіка [PERSON] , 20.07.1978 року зареєструвала шлюб із [PERSON] , у зв`язку з чим змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Реєстрація шлюбу підтверджується також відміткою на 10 сторінці паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого Соснівським РВ УМВС України в Черкаській області 11.05.2001. Таким чином, [PERSON] є матір`ю особи, яку заявник вважає своїм батьком, а саме [PERSON] , бабусею заявника та, у даному випадку зацікавленою особою. [PERSON] та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах та проживали разом без реєстрації шлюбу з 1993 року по 2001 рік. За час перебування у фактичних шлюбних відносинах у них народилось двоє дітей: [PERSON] та [PERSON] . Вказані обставини підтверджують довготривалість їхніх відносин відносин. При цьому, обидві дитини народились під час перебування [PERSON] та [PERSON] у не зареєстрованому шлюбі. У зв`язку з цим, запис про батька як [PERSON] , так і [PERSON] , у Книзі реєстрації народжень було проведено відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України, [PERSON] та [PERSON] до народження заявника, а саме з 1993 та у подальшому, зі своїми синами до 2001 року проживали в одному приміщенні, а саме у квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . На даний час за вищевказаною адресою зареєстрована та проживає [PERSON] - мати заявника. [PERSON] та [PERSON] мали спільний бюджет, спільно харчувались, піклувались один про одного, придбавали разом майно та користувались ним, виховували разом синів. У 2001 році відносини між [PERSON] та [PERSON] , притаманні подружжю закінчились та [PERSON] переїхав проживати до своєї мами - [PERSON] яка на той час проживала та проживає зараз за адресою: [ADDRESS] . Просить суд встановити факт батьківства [PERSON] , 1962 року народження, уродженця с. Хацьки Черкаського району Черкаської області, відносно його сина [PERSON] , який народився [INFO] в м. Черкаси. Встановлення факту батьківства необхідно заявнику для встановлення родинних відносин із бабусею, [PERSON] , що необхідно буде у подальшому для оформлення спадкових прав та здійснення догляду за нею, оскільки вона є особою похилого віку та у неї відсутні особи, з якими вона би мала родинні відносини. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси відкрите провадження у справі від 23.10.2024 року відкрите провадження у справі. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27.11.2024 року, яка постановлена без виходу до нарадчої кімнати, до участі у справі булло залучено [PERSON] як заінтересовану особу. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11.12.2024 року витребувано у приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Іващенко Г.М. належним чином завірену копію спадкової справи, яка заведена після смерті [PERSON] , померлого [INFO] в м. Черкаси. В судовому засіданні [PERSON] та його представник заяву підтримали, просили її задовольнити. [PERSON] заяву про встановлення факту батьківства підтримала [PERSON] в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій справу просив розглянути у його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. За змістом статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (стаття 264 ЦПК України). Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд. Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "РуїсТоріха проти Іспанії" (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29). Відповідно до ст. 315 ЦПК України судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Згідно із частинами першою, другою статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Статтею 130 СК України передбачено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу. Згідно із частиною першою статті 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Тобто, передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ) 22.02.2022 року, [PERSON] народився [INFO] . Його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Згідно листа Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) від 25.09.2024 року вбачається, що проведеною перевіркою по архіву відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) виявлено актові записи про народження №1232 від 19.12.1995 року відносно [PERSON] , [INFO] та №321 від 11.05.1999 року відносно [PERSON] , [INFO] . Згідно вищевказаних актових записів діти зареєстровані відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. Згідно ч. 2 ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з п. 7 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 - у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК. З огляду на роз`яснення пункту 9 Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК ( 1618-15 ), згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що СК України не визначає будь-яких особливостей предмету доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved