Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-22 00:00:00

Позивач через систему "Електронний суд" звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором № 465138-КС-001 про надання кредиту від 06.05.2023 року в сумі 28625,78 грн. В обґрунтування позову вказано, що 06.05.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] укладено Договір № 465138-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» 06.05.2023 року було направлено [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір № 465138-КС-001 про надання кредиту, яку вона прийняла (акцепт) щодо укладення Договору № 465138-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. В свою чергу, ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» направлено [PERSON] через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-5405, на номер телефону [NUMBER] , що зазначено позичальницею у своїй анкеті в особистому кабінеті, котрий було введено/відправлено боржником. Відповідно до п. 2.1 Договору кредиту, ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 23000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. Згідно з умовами Договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування Кредитом є фіксованою та становить 1,16052521 процентів за кожен день користування Кредитом. Пунктом 2 Кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за Кредитом нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно Графіку платежів, встановленого договором. Пунктом 3 Кредитного договору встановлено графік платежів, які повинен здійснювати позичальник для належного виконання умов договору. ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 23000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] , номер якої позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті. Однак боржник свої зобов`язання за Кредитним договором № 465138-КС-001 про надання кредиту належним чином не виконала, лише частково сплативши кошти, чим порушила свої зобов`язання, встановлені договором, та станом на 16.08.2024 року має заборгованість за Договором № 465138-КС-001 про надання кредиту, в розмірі 28625,78 грн., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 10777,88 грн.; суми прострочених платежів по процентах - 17847,90 грн.; суми прострочених платежів за комісією - 00,00 грн., яку позивач просить стягнути на свою користь з відповідачки, а також сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надавши заяву про підтримання позовних вимог в повному обсязі та розгляд справи без участі представника. Відповідачка, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилася, не повідомивши про причини неявки. Відзиву на позов від відповідачки теж не надійшло, а отже вона не скористалася своїм правом подачі відзиву у встановленим відповідно до ухвали судді про відкриття провадження строк. Згідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Судом установлено, що 06.05.2023 року між сторонами укладено Договір про надання кредиту № 465138-КС-001, відповідно до якого позивач надав відповідачці кредитні кошти в сумі 23000 грн. Відповідно до п. 2.1 Кредитного договору кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 23000 грн. на засадах строковості, поворотності, платності (надалі Кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити плату за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених цим Договором. Пунктом 2.3, п. 2.7, п. 2.11 Кредитного договору також передбачено, що кредит надається строком на 16 тижнів, термін його дії становить до 26.08.2023 року, дата видачі кредиту - 06.05.2023 року. Згідно з п.п. 2.4, 2.8, 2.9 цього договору процентна ставка за кредитом в день - 2,00000000, фіксована; орієнтовна загальна вартість наданого кредиту - 48320,00 грн., орієнтовна реальна річна процентна ставка - 12163,17 процентів. Крім того, п. 2.5 Кредитного договору передбачено комісію за надання кредиту у розмірі 3450,00 грн. Пунктом 3 Кредитного договору сторони на момент укладення договору встановили графік платежів. Права та обов`язки сторони погодили у п. 4 Кредитного договору, п. 6 вказаного договору визначено відповідальність сторін за порушення умов договору. Як вбачається з довідки ТОВ "ФК "Елаєнс" від 28.08.2024 року, ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» перерахувало 06.05.2023 року на картковий рахунок відповідачки [PERSON] № [NUMBER] , карта MASTERCARD, кредитні кошти в сумі 23000 грн. згідно кредитного договору № 465138-КС-001 від 06.05.2023 року, банк картки отримувача - ПУМБ, номер в системі FONDY: 571538178. Відповідно до розрахунку заборгованості за час користування кредитними коштами відповідачка частково здійснювала платежі на погашення кредитної заборгованості, тож станом на 17.08.2024 відповідачка має заборгованість за Договором № 465138-КС-001 про надання кредиту, в розмірі 28625,78 грн., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 10777,88 грн.; суми прострочених платежів по процентах - 17847,90 грн.; суми прострочених платежів за комісією -00,00 грн. Оскільки відповідачка в добровільному порядку не виконала своїх кредитних зобов`язань у повному обсязі, то позивач звернувся до суду з даним позовом. За правилами ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною третьою статті 203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За змістом ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до положень ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК). Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Наявні в матеріалах справи докази дають підстави вважати доведеними аргументи позивача, що відповідачкою було отримано кредитні кошти на умовах та в порядку, що зазначені у Кредитному договорі. Також судом встановлено, що відповідачка користувалася отриманими коштами та допустила порушення свого зобов`язання в частині повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом. Щодо укладення договору сторонами в електронній формі та його підписання електронним цифровим підписом, то Закон України «Про електронну комерцію» є спеціальним законодавчим актом, що регулює правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів та встановлює певні особливості щодо порядку та умов його укладення (підписання) у порівнянні із загальними правовими нормами щодо порядку укладення правочинів, визначені в чинному законодавстві України. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Саме цей спеціальний закон у сфері електронної комерції в статтях 11, 12 та 14 визначає, що: електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття (акцепт) цієї пропозиції, яка може бути надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідачку належним чином ідентифіковано в інформаційно-телекомунікаційній системі Позивача. Так, до укладення Кредитного договору, ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» 06.05.2023 року було направлено [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір № 465138-КС-001 про надання кредиту, яку вона прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору № 465138-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою, що підтверджується наданою позивачем Пропозицією укласти Договір. З даних візуальної форми послідовності дій Клієнта вбачається, що ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» направило [PERSON] через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-5405, на номер телефону [NUMBER] , зазначений позичальницею у своїй анкеті клієнта в особистому кабінеті, котрий було відправлено боржником. Відповідно до ч.4 ст.14 ЗУ «Про електронну комерцію», ідентифікація особи за допомогою електронного підпису, визначеного статтею 12 цього Закону, має здійснюватися під час кожного входу в інформаційну систему суб`єкта електронної комерції. Таким чином, суд констатує, що під час входу в інформаційно-телекомунікаційну систему кредитора, позичальник використала номер телефону [NUMBER] , визначений нею як фінансовий. Відповідачка була ознайомлена з Паспортом споживчого кредиту та підписала його одноразовим ідентифікатором, що підтверджується візуальною формою та вище вказаним Паспортом. З наведеного випливає, що кредитний договір між сторонами було укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому [PERSON] через особистий кабінет на вебсайті позивача подала заявку на отримання кредиту за умовами, які вважала зручними для себе, та підтвердила умови отримання кредиту шляхом натискання відповідної кнопки, після чого ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надіслало відповідачці за допомогою засобів зв`язку одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який відповідачка і використала для підтвердження підписання кредитного договору. Тобто, між позивачем та відповідачкою укладено договір позики у формі електронного документу з електронними підписами сторін, при цьому із запропонованими умовами відповідачка ознайомилася та погодилася з ними. Суд також враховує, що відповідачкою під час судового розгляду справи не спростовано суми заборгованості за тілом кредиту, відзиву на позов не подано, а Європейський суд з прав людини наголошує, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Так, відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989 р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain). Отже, враховуючи, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав належним чином, а відповідачка допустила порушення умов укладеного між сторонами кредитного договору, беручи до уваги дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають до задоволення. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір в розмірі 2422,40 грн. На підставі вищевикладеного і

Outcome: approved