Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-19 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог Заявники звернулися із заявою, у якій просять встановити факт належності їм свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] від 26 червня 1995 року, виданого Бердичівською квартирно-експлуатаційною частиною району. Заявлені вимоги обґрунтовують тим, що заявникам на праві спільної сумісної власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] . При видачі свідоцтва на право власності на указану квартиру, у ньому було допущено помилку у написанні прізвища [PERSON] та номеру квартири. Зазначено [PERSON] взамін вірного [PERSON] , зазначено номер квартири [ADDRESS] , взамін вірного номеру 20. У позасудовому порядку немає можливості її виправити. Указану відмінність у правовстановлюючому документі стала підставою звернення до суду з даною заявою. ІІ. Процедура та позиції сторін Ухвалою суду від 13.11.2024 заяву залишено без руху, надано заявникам строк для усунення недоліків, які були ними усунені 18.11.2024. Ухвалою суду від 19.11.2024 прийнято заяву до розгляду та відкрито окреме провадження у цивільній справі. У судове засідання заявники не з`явилися, подали клопотання про розгляд справи за їх відсутності, заявлені вимоги підтримують та просять її задовольнити. Представник виконавчого комітету Бердичівської міської ради, КП «Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, при вирішенні справи покладаються на розсуд суду. Квартирно-експлуатаційний відділ м. Житомира про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, свою позицію щодо заявлених вимог суду не повідомив. Суд розглянув справу за відсутності учасників справи, які належним чином повідомлені про день і час слухання справи, що відповідає положенням ст. ст. 128, 223 ЦПК України, з урахуванням поданих клопотань про розгляд справи за відсутності сторони, що, в свою чергу, не порушує прав та обов`язків учасників судової справи. Оскільки в судове засідання не з`явилися всі учасники провадження, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню. За загальним правилом ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ЦПК України. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. В силу п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я та по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам дано роз`яснення, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження, оцінка та мотиви суду. Судом встановлено, що Квартирно-експлуатаційна частина району 26.06.1995 видала свідоцтво про право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] гр. [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на підставі розпорядження від 19.06.1995 № 6165. Розпорядженням органу приватизації № 6165 за заявою [PERSON] , передано у приватну спільну власність квартиру за адресою: [ADDRESS] . За заявою [PERSON] 20.10.2023 КП «Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради, було виготовлено технічний паспорт на квартиру за адресою: [ADDRESS] , інвентаризаційна справа № 8947. [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягами з реєстру територіальної громади від 19.06.2024 за № № 2024/007151159, 2024/007187222. Листом від 08.08.2023 за № 1598 Квартирно-експлуатаційний відділ м. Житомира повідомив, що КЕВ м. Житомира не має підстав виправити помилку в свідоцтві про право власності на квартиру, адже відповідно до Директиви Міністерства оборони України від 18.01.2008 № Д-322/1/01 Бердичівська КЕЧ району була розформована 31.10.2008 та правонаступником визнаний КЕВ м. Житомира. Житловий фонд Міністерства оборони України в м. Бердичеві до КЕВ м. Житомир не передавався, оскільки 21.07.2007 був переданий з балансу Будинкоуправління № 1 Бердичівської КЕЧ району до комунальної власності територіальної громади м. Бердичева. Відповідно до Директиви Міністерства оборони України від 08.05.2008 № Д-322/1/06 Будинкоуправління № 1 Бердичівської КЕЧ району було ліквідовано 31.10.2008. Листом від 09.05.2024 виконавчий комітет Бердичівської міської ради Житомирської області повідомив заявників, що не має можливості виправити помилку у свідоцтві про право власності. Факт, про встановлення якого просять заявники, мають для них юридичне значення, оскільки вказаний факт пов`язаний з користування та розпорядження їх майном. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі письмових доказів, приходить до висновку, що задоволення заяви про встановлення юридичного факту не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси осіб та має для заявників юридичне значення, а тому підстав для відмови у задоволенні заяви судом не встановлено. V. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення по справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved