Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-26 00:00:00

11 грудня 2024 року позивачка звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, в якій зазначає, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 14.08.2013 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 14.08.2013 року серії [NUMBER] , актовий запис № 1408. Від шлюбу з відповідачем мають двох спільних неповнолітніх дітей - сина [PERSON] [INFO] , та дочку [PERSON] [INFO] . Спільне життя між ними не склалося, майже відразу після народження дочки, відносини поступово погіршувались, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, та ведення спільного господарства. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю. Відповідач почав нехтувати сімейними цінностями, між ними постійно виникають сварки, свідком який нерідко є діти, що також впливає на їх психічний стан. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у сім`ї, він не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватись про побудову сімейних відносин між нею та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові. Вважає, що причини які спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, і подальше спільне життя їх як подружжя та збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам, тому вона звернулася до суду з даним позовом. 25.12.2024 винесено ухвалу про відкриття спрощеного позовного провадження та призначення справи до розгляду за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін. Позивачка в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти розірвання шлюбу не заперечує, щодо стягнення з нього судових витрат, то просить відмовити. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, а тому суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Перевіривши та дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що 14.08.2013 року між позивачкою та відповідачем, було укладено шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві було зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 14 серпня 2013 року серії [NUMBER] , актовий запис № 1408. Від шлюбу з відповідачем мають двох спільних неповнолітніх дітей - сина [PERSON] [INFO] , та дочку [PERSON] [INFO] . Спільне життя між позивачкою та відповідачем не склалося, майже відразу після народження дочки, відносини поступово погіршувались, що призвело до фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин, та ведення спільного господарства. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю. Відповідач почав нехтувати сімейними цінностями, між ними постійно виникають сварки, свідком яких нерідко є діти, що також впливає на їх психічний стан. Зберегти шлюб не можливо, оскільки спільне господарство сторонами не ведеться, фактичні шлюбні відносини припинені, втрачені всі фізичні та духовні зв`язки, також сторони проживають окремо. Спору про місце проживання дитини між сторонами не має. Вважає, що причини які спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, і подальше спільне життя їх як подружжя та збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам, тому позивач звернувся до суду з даним позовом. Відповідно до статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею п`ятою Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно із частиною першою статті 24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Аналіз наведених положень свідчить про те, що як при укладенні шлюбу так і при його розірванні передбачається реалізація волі жінки та чоловіка без будь-якої дискримінації та примушування та/або утримання у шлюбних відносинах. Згідно з частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до частини другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на зміст наведених норм матеріального права та враховуючи зібрані у справі докази суд приходить до висновку, що відносини, які склалися між подружжям, вказують на те, що їх подальше спільне проживання є неможливим, а тому надання строку на примирення суд вважає недоцільним. А тому, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп.

Outcome: approved