Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-15 00:00:00

У липні 2024 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою в якій просив стягнути з [PERSON] на користь AT «ДТЕК Дніпровські електромережі» 60 000,00 грн. заборгованість за договором про розстрочення сплати заборгованості та судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що відповідач є споживачем послуг позивача з постачання електричної енергії, які надаються за адресою [ADDRESS] . 31.01.2023 року відбулося засідання комісії з розгляду актів про порушення, на якому прийнято рішення про нарахування вартості недорахованої електричної енергії в сумі 66759,16 грн. та скалдено протокол №09/23. Відповідач з виявленим порушенням погодився та звернувся до позивача із заявою про розстрочення сплати боргу. 18.04.2023 року між АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» та відповідачем був укладений договір про реструктуризацію заборгованості. Проте відповідач порушив умови зазначеного договору та не виконав його у повному обсязі. Станом на 20.06.2024 року відповідач не сплатив на користь АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» належної суми за договором, тобто порушив графік розстрочення суми заборгованості, не виконував умови договору про реструктуризацію заборгованості та порушив строки сплати заборгованості за графіком, що зумовило звернення АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» до суду із відповідним позовом. В судове засідання представник позивача не з`явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, раніше надала до суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги позивача підтримує та просить задовольнити їх в повному обсязі. Справу просила розглянути без участі представника позивача і зазначила, що не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відзиву на позов не подано. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню по наступним підставам. Судом встановлено, що відповідач є споживачем послуг позивача з постачання електричної енергії, які надаються за адресою [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] . Відносини між позивачем та відповідачем регулюються Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 року №312 зі змінами і доповненнями, внесеними постановами НКРЕКП та ст.714 ЦК України. Встановлено, що 18.04.2023 року між АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» та відповідачем укладено Договір про реструктуризацію заборгованості з вартості необлікованої електричної енергії по Акту про порушення Правил Н№113046 від 20.12.2014 року, згідно якої відповідач зобов`язався погасити суму заборгованості у розмірі 66759,16 гривень в період з 01.05.2023 року по 01.05.2024 року, поетапно згідно з Графіком погашення заборгованості, що є невід`ємною частиною цього договору. Як зазначено позивачем у позові та не спростовано відповідачем, станом на 20.06.2024 року відповідач не сплатив на користь АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» жодного платежу за договором, тобто порушив графік розстрочення суми заборгованості, не виконував умови договору про реструктуризацію заборгованості та порушив строки сплати заборгованості за графіком, у зв`язку з чим відповідач має заборгованість перед позивачем в сумі 60 000,00 гривень. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частина 2 ст.509 ЦК України передбачає, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Таким чином, зважаючи на те, що відповідач свої зобов`язання за Договором про реструктуризацію заборгованості з вартості необлікованої електричної енергії по Акту про порушення Правил роздрібного ринку електричною енергією належним чином не виконав, у добровільному порядку ухиляється від сплати заборгованості, а також заперечень щодо розрахунку, наданого позивачем до суду не надав, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за вищевказаним договором у розмірі 60 000,00 гривень. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. суд зазначає наступне. Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Отже, з аналізу статті 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката має стягуватись лише на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості. Судом встановлено, що позивачу правничу допомогу у вказаній справі надавав адвокат Біла Т.А. на підставі довіреності № 139/2024 від 07.03.2024 року. На підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу позивачем не надано суду жодного доказу, що позбавляє суд можливості підтвердити отримання позивачем послуг з надання правничої допомоги в заявленому до стягнення розмірі. Крім того, позивачем не надано актів виконаних адвокатом робіт, а також будь-яких доказів фактичного понесення позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування, відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України, є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). За таких обставин суд зазначає, що відсутність погодженого позивачем та адвокатом розрахунку витрат на правничу допомогу та підписаних між ними актів виконаних робіт, а також відсутність будь-яких доказів фактичного понесення позивачем витрат на правничу допомогу у заявленому до стягнення розмірі, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, суд вважає недоведеними належними та допустимими доказами вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн., у зв`язку з чим суд приходить до переконливого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» в цій частині. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 3028,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial