Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-16 00:00:00

01 грудня 2023 року представник позивача звернулась до суду із зазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що позивач є постачальником централізованого опалення/постачання теплової енергії населенню за адресою: [ADDRESS] , але відповідачі не здійснюють оплату за отриману теплову енергію, у зв`язку із чим виникла заборгованість за період з 01.10.2015 року по 31.10.2023 рік у розмірі 33\~287,38 грн. основного боргу, інфляційні втрати у розмірі 2\~376,07 грн., 3% річних у розмірі 1\~116,36 грн., плата за абонентське обслуговування у розмірі 167,82 грн., а всього 36947,63 грн., а також просила стягнути з відповідача витрати зі сплати судового збору в розмірі 2\~684,00 гривень. 19.01.2024 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 13.02.2024 року представник відповідача [PERSON] адвокат Терновська О.А. подала до суду відзив, в якому просила суд застосувати строки позовної давності до позовних вимог АТ «Криворізька теплоцентраль» до [PERSON] , про стягнення суми заборгованості за адресою: [ADDRESS] , за період з 01.10.2015 року по 31.10.2023 року за спожиту послугу з постачання теплової енергії (централізованого опалення) у розмірі основного боргу у розмірі 33\~287,38 грн., інфляційних втрат у розмірі 2376,07 грн., 3% річних у розмірі 1\~116,36 грн., плати за абонентське обслуговування у розмірі 167,82 грн.. На підставі застосування строків позовної давності відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. На обґрунтування наведеного, представник відповідача зазначив, що відповідачі у справі не погоджуються з позовними вимогами в повному обсязі, вважають за необхідне застосувати до позовних вимог строки позовної давності, оскільки позовні вимоги заявлені за період з 01.10.2015 року по 31.10.2023 року, тобто позивач дізнався про порушення свого права починаючи з 01.10.2015 року, але звернувся до суду лише 01.12.2023 року, тобто пропустив визначений законодавством трирічний строк позовної давності без поважних причин. 21.02.2024 року представником позивача подано до суду відповідь на відзив, в якій просив суд позов задовольнити в повному обсязі посилаючись на те, що на підставі рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради від 12 жовтня 2011 року № 343 та згідно листа Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 25.07.2013 року № 01/25-0940 щодо надання погодження на передачу теплових мереж та ТРП, Державному підприємству «Криворізька теплоцентраль» доручено прийняти функції забезпечення тепловою енергією споживачів міста у Жовтневому, Саксаганському, Довгинцівському та Інгулецькому районах міста (опалення та гаряче водопостачання), прийняти на балансовий облік об`єкти теплопостачання у зазначених районах міста в порядку, визначеному чинним законодавством України від КПТМ «Кріворіжтепломережа». 01.10.2013 року відбулася передача об`єктів теплопостачання для обслуговування споживачів централізованим опаленням від КПТМ «Криворіжтепломережа» до ДП « Криворізька теплоцентраль» . Державне підприємство «Криворізька теплоцентраль» 16.03.2017 року перетворено, шляхом правонаступництва у Публічне акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль», про що внесені дані до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. За результатами проведення державної реєстрації змін до Статуту Публічного акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль», що пов`язані зі зміною типу товариства у відповідності до Закону України «Про акціонерні товариства» від 17.09.2008 року № 514-VI, змінено найменування товариства на Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль», про що 14.05.2018 року внесені дані до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Згідно до припису ч. 2 ст. 108 ЦК України до АТ «Криворізька теплоцентраль» переходять все майно, всі права та обов`язки ПАТ «Криворізька теплоцентраль». Відповідно до ст. 16 Закону України «Про житлово комунальні послуги» надання комунальних послуг здійснюється безперервно, крім часу перерв на міжопалювальний період для мереж (систем) опалення (теплопостачання) виходячи з кліматичних умов згідно з нормативно - правовими актами. Так, надавати послуги з централізованого опалення населенню міста Кривий Ріг, зокрема і за адресою зареєстрованого місця проживання Відповідачів, [ADDRESS] , є обов`язком Позивача. На виконання вимог законодавства АТ «Криворізька теплоцентраль» надавало відповідну послугу безперервно, крім часу перерв на міжопалювальний період мешканцями будинку [ADDRESS] , у тому числі і до квартири [ADDRESS] (копії письмових актів про подачу та припинення теплоносія до будинку далі надаються). Таким чином, з врахуванням того, що від відповідачів не надходило жодних актів претензій у зв`язку з порушенням порядку надання послуг з централізованого опалення чи зміною її споживчих властивостей, дана послуга Позивачем була надана належним чином та в повному обсязі, зокрема і в період з 01.10.2013 по 31.10.2021. Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласникам) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово комунальної послуги. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. Закону України «Про житлово комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Споживач не звільняється від оплати житлово комунальних послуг, отриманих ним до укладання відповідного договору. Відповідачка [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та є власником зазначеної квартири, тобто є споживачем послуги, яку надає Позивач. Згідно із ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, а також оплачувати житлово комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Факт відсутності договору про надання житлово комунальних послуг, сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (постанова Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15). Тобто у період з 01.10.2015 року по 01.04.2020 року у Відповідача були відсутні підстави для несплати за послуги з централізованого опалення. Що стосується строків позовної давності, то представник Позивача зазначив про наступне: Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211 установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин, який був скасований 01.07.2023 року, тому враховуючи, що із зазначеним позовом Позивач звернувся до суду 20.11.2023 року, тому відповідності до п. 12 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби, строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728,786, 1293 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину, тому вважає, що трирічний строк, в даному випадку має обчислюватись з 20.11.2017 року 31.10.2023 року. В судове засідання представник позивача не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити у повному обсязі. В судове засідання відповідачі не з`явилися, відповідач [PERSON] подала до суду заяву з проханням проводити судовий розгляд у її відсутність та зазначила, що просить відмовити в задоволенні позову, з підстав наведених у відзиві. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК\~України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Так, з матеріалів справи судом встановлено, що відповідач [PERSON] з 11.04.2017 року по теперішній час зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.15); відповідач [PERSON] з 21.08.2015 року по теперішній час зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с16), та є власником зазначеної квартири (а.с.43). Квартира за вказаною адресою перебуває на обслуговуванні у Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль». Відповідно до Акту від 06.11.2017 року , 06.11.2017 року було подано теплоносій в будівлю житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , витоків теплоносія на внутрішньобудинковій системі ц/о не виявлено (а.с.44). Відповідно до Акту № 8878, 01.04.2018 року була припинена подача теплоносія в будівлю житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с.45). Відповідно до Акту від 12.11.2018 року, 12.11.2018 року було подано теплоносій в будівлю житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , витоків теплоносія на внутрішньобудинковій системі ц/о не виявлено (а.с.46). Відповідно до Акту № від 08.04.2019 року була припинена подача теплоносія в будівлю житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с.47). Відповідно до Акту від 25.10.2019 року, було подано теплоносій в будівлю житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , витоків теплоносія на внутрішньобудинковій системі ц/о не виявлено (а.с.48). Відповідно до Акту від 15.04.2020 року була припинена подача теплоносія в будівлю житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с.49). Відповідно до Акту від 30.10.2020 року, було подано теплоносій в будівлю житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , витоків теплоносія на внутрішньобудинковій системі ц/о не виявлено (а.с.50). Відповідно до Акту від 14.04.2021 року була припинена подача теплоносія в будівлю житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с.51). Відповідно до Акту від 06.11.2021 року, було подано теплоносій в будівлю житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , витоків теплоносія на внутрішньобудинковій системі ц/о не виявлено (а.с.52). Відповідно до Акту від 06.04.2022 року була припинена подача теплоносія в будівлю житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с.53). Відповідно до Акту від 05.11.2022 року, було подано теплоносій в будівлю житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , витоків теплоносія на внутрішньобудинковій системі ц/о не виявлено (а.с.54). Відповідно до Акту від 23.03.2023 року була припинена подача теплоносія в будівлю житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с.55). Відповідно до Акту від 15.11.2023 року, було подано теплоносій в будівлю житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , витоків теплоносія на внутрішньобудинковій системі ц/о не виявлено (а.с.56). Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» по специфіці своєї виробничої діяльності здійснює постачання теплової енергії для потреби опалення і гарячого водопостачання населенню, яке відповідно зі ст.\~67,\~68,\~162 Житлового Кодексу України\~зобов`язане робити оплату за отриману теплову енергію, згідно особового рахунка і встановлених тарифів. Відповідно до приписів норм\~Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,\~Закону України «Про теплопостачання», Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені Постановою КМУ України № 630 від 21.07.2005 року - між позивачем та відповідачем виникли правовідносини по наданню, з одного боку та споживанню, з іншого боку, комунальних послуг по центральному опаленню. Відповідно до\~ст.1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", індивідуальний споживач - це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Відповідно до ч.1ст.9\~Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Відповідно до ст.5\~Закону України "Про житлово-комунальні послуги"\~до житлово-комунальних послуг належать, в тому числі, послуги з постачання теплової енергії. Споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (пункт 5 частини третьої\~статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року). Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (частина перша\~статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року). Відповідно до\~ст.10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Відповідно до п.п.18, 20 Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених\~Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року за № 630, відповідач зобов`язаний оплачувати послуги не пізніше 20 числа кожного місяця. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа. Відповідно до\~ст.509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до\~статті 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частини другої\~статті 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У\~статті 625 ЦК України\~визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18). В порушення вимог закону відповідачі плату за надані послуги в повному обсязі не вносять, що привело до виникнення заборгованості. Так, згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, сума боргу по оплаті за централізоване опалення квартири за адресою: [ADDRESS] , за період з 01.10.2015 року по 31.10.2023 року становить 33\~287,38 грн. основного боргу, інфляційні втрати у розмірі 2\~376,07 грн., 3% річних у розмірі 1\~116,36 грн., плата за абонентське обслуговування у розмірі 167,82 грн., а всього 36947,63 грн. (а.с.8). Таким чином, суд вважає, що позивачем підтверджено належними та допустимим доказами факт користування відповідачем наданими позивачем послугами з централізованого опалення, підтверджено заборгованість за надані послуги. Разом з тим, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у зв`язку з пропуском позивачем позовної давності, про який письмово заявлено відповідачем, з огляду на наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі ( у даному випадку відповідач у своїй заяві просив її застосувати а.с.21-22). Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Щодо заперечень представника позивача про застосування судом строку позовної давності необхідно зазначити наступне. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу «COVID-19» визначено, що з 12 березня 2020 року до 03 квітня 2020 року на усій території України установлено карантин. У подальшому постановами Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 року № 239, від 22 квітня 2020 року № 291, від 20 травня 2020 року № 392, від 17 червня 2020 року № 500, від 22 липня 2020 року № 641 карантин продовжувався, відповідно, до 24 квітня, до 11 травня, до 22 червня, до 31 липня, до 31 серпня 2020 року на усій території України. 02 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до підпункту 3 пункту 12 розділ ХІІ «Прикінцеві положення» доповнено пунктом 3 такого змісту: «3. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені, в тому числі ст. 257 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину». 17 липня 2020 року набув чинності Закон України від 18 червня 2020 року № 731-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)». Згідно з пунктом 2 цього Закон пункт 3 розділу XII «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України(далі -ЦПК України) викладено в такій редакції: « Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином». Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4розділу X «Прикінцеві положення» Господарського процесуального кодексу України, пункту 3розділу XII «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-IX, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом. 20-денний строк з часу набрання чинності Законом України від 18 червня 2020 року № 731-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» закінчився 06 серпня 2020 року. Статтею 123 ЦПК України визначено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Отже, відповідно до наведених норм закону 20-денний строк з часу набрання чинності Законом України від 18 червня 2020 року № 731-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», закінчився 06 серпня 2020 року. Аналогічні висновки щодо перебігу процесуальних строків містяться в постановах Верховного Суду від 09 грудня 2020 року у справі № 932/3458/20 (провадження № 61-12447св20), від 16 червня 2021 року у справі № 675/1437/19 (провадження № 61-2867св21). Разом із тим, позивач не звертався до суду із клопотанням про поновлення пропущеного строку та не надав суду належні та допустимі докази того, що у нього існували об`єктивні, непереборні, істотні труднощі для звернення з позовом до суду у строк, передбачений частиною першою статті 261 ЦК України. Отже, враховуючи, що із зазначеним позовом представник Позивача звернувся до суду 01.12.2023 року, тому у задоволенні позовних вимог у частині стягнення заборгованості, яка утворилася за період з 01.10.2015 року по 30.11.2020 року, слід відмовити у зв`язку зі спливом строку позовної давності. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню у частині стягнення з відповідача заборгованості за послуги з централізованого опалення, яка утворилась за період з 01.12.2020 року по 01.12.2023 року в розмірі 15810,77 грн. - основного боргу, 624,07 грн. - інфляційних втрат, 204,91 грн. 3% річних, а також 167,82 грн. плата за абонентське обслуговування, а всього 16\~807,57 грн. При цьому суд виходив із розрахунком заборгованості, зробленим позивачем (а.с.8,10). Відповідності до вимог\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума понесених ним судових витрат по оплаті судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам ( позов задоволено на 45,5 %) у розмірі 1221,22 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial