Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] 10.04.2023 приєднався до Умов та правил надання банківських послуг АТ «Акцент-Банку» з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву згідно якої йому було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 40,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з Умовами та правилами і Тарифами, які викладені на банківському сайті складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується його особистим підписом. Всі основні умови кредитування доведені відповідачеві, про що свідчить також його підпис в паспорті споживчого кредиту за програмою «Кредитна карта». На суму фактично використаного кредитного ліміту банк нараховує відсотки. Відсотки нараховуються за кожен календарний день використання кредитного ліміту за процентними ставками, зазначеними в Тарифах, що підтверджується п.2.1.4.3.2 Умовами та правилами надання банківських послуг. АТ «Акцент Банк» свої зобов`язання за угодою та договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, відповідно до умов договору. Відповідач порушив умови договору, не надавши своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, у зв`язку з чим у позивача є право вимагати повернення всієї суми кредиту. Станом на 26.09.2024 заборгованість становить 210705, 26 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 186065, 96 грн.; заборгованості за відсотками за користування кредитом 24639, 30 грн., які просить стягнути з відповідача, а також судовий збір. 18.12.2024 року представник відповідача адвокат Зачепіло З.Я. надала відзив на позовну заяву. В обґрунтування своїх заперечень зазначає, що належного розрахунку, який би узгоджувався із матеріалами справи, умовами кредитного договору, позивач не надав, хоча в цій частині саме на ньому лежить процесуальний обов`язок доказування, а тому цей конкретний позов не може бути задоволений, оскільки він є не обґрунтованим, а позовні вимоги - недоведені. Надані позивачем виписка та розрахунок заборгованості за кредитом, підготовлені працівниками банку - є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідачів. Сама позовна заява не містить таких даних, а лише констатує наявність недоказаного розміру всієї суми непогашеного кредиту. Документами, які можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені згідно нормам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки лише первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій та складені під час здійснення господарської операції - є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій. Проте, позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту та його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, та ін.), тому не має підстав вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, а також суми відсотків, зазначені в розрахунку та довідці є правильними. Також представниця відповідача зазначає, що [PERSON] підписував лише анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання послуг «Акцент Банк», але витяг з умов та правил надання банківських послуг не підписував. Відповідно до виписки розрахунку заборгованості, відповідачем було систематично внесено оплати в рахунок погашення кредитної заборгованості, а саме відсотків на суму 1\~455\~577,97 грн., тобто відсотки значно перевищили тіло заборгованості по кредитному ліміту. Крім того, в позовній заяві зазначається, що АТ «АКЦЕНТ БАНК» нараховує відсотки за користування кредитом. Однак, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування. До такого висновку дійшов і Верховний Суд України у постанові від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15). За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, наданий банком витяг з Умов та Правил надання банківських послуг не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин. Надані позичальником Умови та Правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Тому просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, а провадження у справі закрити. 10.01.2025 року позивачем надані заперечення, в яких представник позивача зазначає, що відповідач в анкеті-заяві про приєднання до умов і правил надання банківських послуг в А-Банку підтвердив під розпис факт ознайомлення з умовами і правилами надання банківських послуг та зобов`язався в подальшому регулярно знайомитися зі змінами до них, викладеними на сайті банку. Також зазначає, що до матеріалів справи додано паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», в якому чітко зазначені всі оговорені умови кредитування, строки, процентна ставка, договір підписано за допомогою електронного підпису, який є аналогом власноручного підпису. Отже, підписавши вказану анкету-заяву, яка є складовою частиною кредитного договору та паспорт споживчого кредиту, відповідач, відповідно до статей 3, 627 ЦК України добровільно погодився на такі умови кредитного договору, взяв на себе відповідні зобов`язання. Виписка по рахунку, яка додана до заперечень, є документом первинної бухгалтерської документації, відповідно до норм ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Отже, вважає, що є всі підстави для задоволення позовних вимог банку. В судове засідання представник позивача не з`явився, в своїх запереченнях просить розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити (а.с.195) Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, представник відповідача надала заяву про розгляд справи у відсутність відповідача та представника відповідача(а.с.55) Враховуючи, що учасники справи у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Відповідно до приписів ч.1, ч.2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частина 1 статті 628 ЦК України визначає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 10.04.2023 року [PERSON] підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку (а.с.11). У вказаній заяві відповідач погодився з тим, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Відповідач ознайомився із договором про надання банківських послуг до його укладання, і згоден з його умовами, примірник вказаного договору згоден отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту www.a-bank.com.ua. Відповідач зобов`язується виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно самостійно знайомитися з їх змінами. Згідно довідки позивача, за картками [PERSON] відкрито рахунок № [NUMBER] та видано: картки № [NUMBER] та № [NUMBER] строком дії до грудня місяця 2031 року (а.с.15). Як вбачається із довідки позивача за лімітами, [PERSON] 10.04.2023 року було встановлено кредитний ліміт у розмірі 15600 грн. 00 коп., який в подальшому було збільшено, останній раз 04.01.2024 до 186100 грн. (а.с.14, 15). Згідно із ч.1, ч.2 статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ч.1 статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч.1 статті 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У переважній більшості випадків застосування, конструкції договору приєднання, його умови розробляє підприємець. Умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. За даних обставин, з огляду на зміст статей: 633,634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Позивач, обґрунтовуючи вимоги заявленого до [PERSON] позову, крім розрахунку кредитної заборгованості, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт, на Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в АТ Акцент-банк, а також на паспорт споживчого кредиту, як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять в собі підтверджень, що саме цей витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в АТ Акцент-банк розумів відповідач, та ознайомився і погодився з даним документом, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ Акцент-банк. Матеріали справи також не містять в собі належних підтверджень відносно того, що вказані документи, на момент отримання відповідачем кредитних коштів, взагалі містили умови, зокрема, і щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та, зокрема, саме у зазначених в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача не може бути належним доказом, оскільки даний доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити, і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування. Відповідно до приписів ч.4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17, провадження №14-131цс19. Дослідивши надану позивачем копію паспорта споживчого кредиту за програмою Кредитна картка, який підписано [PERSON] , суд вважає за необхідне зазначити, що зі змісту даного паспорта вбачається, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів, тощо. При цьому, анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку не містить в собі посилання на паспорт споживчого кредиту, як складову частину договору. За даних обставин, вказана інформація не може бути прийнята судом до уваги, в якості доказу на підтвердження конкретних умов кредитування. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23.05.2022 року у справі №393/126/20, провадження №61-14545сво20, викладено наступний висновок про застосування норми права: … Під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація. Правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами. Першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін. Зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину. Потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що витяг з Тарифів, а також витяг з Умов та Правил надання банківських послуг (розміщені на сайті: https://a-bank.com.ua/terms) та паспорт споживчого кредиту, які містяться у матеріалах даної цивільної справи, не можна розцінювати, як частину кредитного договору, укладеного між позивачем та відповідачем 10.04.2023, шляхом підписання анкети-заяви. Позивач не довів факту прийняття відповідачем запропонованих йому умов щодо розміру відсотків, отже, відсутні підстави вважати, що кредитор і боржник обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати відсотків за користування кредитними коштами. Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані надані позивачем грошові кошти в добровільному порядку відповідачем не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, можливим стягнути з відповідача фактично отриману суму грошових коштів без урахування відсотків. Верховний Суд у постановах: від 02.12.2020 року у справі №161/5267/20, провадження №61-14015св20; від 17.12.2020 року у справі №278/2177/15-ц, провадження № 61-22158св19, дійшов висновку, що наявна у матеріалах справи виписка по рахунку, за яким обліковуються кошти клієнта банку, в сукупності з іншими доказами, може підтверджувати заборгованість відповідача за виданим кредитом, тому суд не приймає до уваги доводи представника відповідача про те, що позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту та його часткового погашення. Як вбачається із розрахунку заборгованості за договором №б/н від 2023-04-10, укладеного між АТ "Акцент-Банк" та клієнтом [PERSON] (а.с.6-10), станом на 26.09.2024 року заборгованість відповідача за кредитом становить 186065, 96 грн., а заборгованість по відсоткам - 24639.3 грн.. Випискою по картці [PERSON] (а.с. 73-193) підтверджується фактичне використання відповідачем кредитних коштів, списання відсотків за використання кредитного ліміту, регулярне списання та погашення кредиту Розстрочка, а також внесення відповідачем коштів на поповнення карткового рахунку. При цьому, із вищевказаної виписки вбачається, що банк систематично, у вказаний у ній хронологічний період існування заборгованості відповідача за кредитом, списував із карткового рахунку відповідача відсотки за використання кредитного ліміту за рахунок кредитних коштів, а саме за рахунок наданого відповідачу банком кредитного ліміту. Відповідно до приписів ч.4 статті 263 ЦПК України, суд враховує висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 07.10.2020 року у справі №673/69/16-ц, провадження №61-15530св19, відповідно до якого суд не позбавлений можливості зробити розрахунок заборгованості, якщо не погоджується із наданим позивачем розрахунком. Незгода із наданим суду розрахунком не є підставою для відмови в позові. Як вбачається із наданої банком виписки по рахунку [PERSON] від 02.01.2025 року(а.с.73-193), станом на 26.09.2024 року загальна сума витрат відповідача склала 1\~665\~142 грн. 46 коп.(судом не враховуються ті суми витрат, які здійснювалися після 26.09.2024), тому станом на 26.09.2024 року сума витрат склала 1 693\~150,26-28007,77 =1\~665\~142,49 грн.), а сума зарахувань на погашення заборгованості залишається незмінною 1\~458\~040, 47 грн. Також з відповідача безпідставно списувалися відсотки в рахунок кредитного ліміту, в сумі 26 026 грн. 68 коп. Таким чином, за даними виписки про рух коштів по рахунку розмір заборгованості [PERSON] станом на 26.09.2024 року складає 181 075 грн. 34 коп., яка і підлягає стягненню з відповідача (1\~665\~142 грн. 49 коп. (сума витрат) - 1\~458\~040 грн. 47 коп. (сума зарахувань) - 26 026 грн. 68 коп. (сума списаних відсотків). Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial