Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-16 00:00:00

\~ \~ \~ \~ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» звернулося до Верховинського районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 7142245 від 06.10.2023 року в розмірі 68421,6 гривень, з яких сума кредиту - 17000 гривень, сума процентів за користування кредитом - 31123,6 гривень, нараховані позивачем проценти за 60 календарних днів - 20298 гривень. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 06.10.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи укладено електронний договір № 7142245 про надання споживчого кредиту. Згідно з умовами цього договору сума кредиту (загальний розмір) складає 17000 гривень (п. 1.3. кредитного договору); строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Договір підписано за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «C3372», після чого відповідач на свою платіжну карту № [NUMBER] отримав кредит в сумі 17000 гривень. У п.1.5.1 вищевказаного договору сторони передбачили нарахування процентів на наступних умовах: стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього договору. 05.11.2023 року відповідач не здійснив оплату процентів згідно графіку платежу та не повернув тіло кредиту. Позивачем нараховано проценти в межах строку договору за 60 календарних днів (27.05.2024 - 25.07.2024), які становлять 20298 гривень (17000 грн * 1,99% = 338,3 грн*60 календарних днів = 2029 гривень). Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед кредитором 27.05.2024 року між ТОВ «Авентус Україна», як клієнтом, та позивачем, як фактором, укладено договір факторингу № 27.05/24-Ф. Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача по кредитному договору перед позивачем не сплачена і складає 17000 гривень - тіло кредиту та 31123,6 гривень - нараховані проценти, нараховані позивачем проценти за 60 календарних днів 20298 гривень, всього 68421,6 гривень. Ухвалою суду від 02.10.2024 року відкрито провадження в справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, витребувано від АТ КБ «ПриватБанк» інформацію щодо підтвердження факту належності платіжної картки [NUMBER] [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), а також підтвердження факту зарахування коштів 06.10.2023 року на дану платіжну карту банком-емітентом, якої є АТ КБ «ПриватБанк» у сумі 17\~000 гривень від ТОВ «Авентус Україна» (код ЄДРПОУ 41078230). Від АТ КБ «ПриватБанк» до суду поступило повідомлення вх №5322/24 (а.с. 84), що на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] , на яку 06.10.2023 року здійснено переказ коштів на суму 17\~000 гривень, інформація про платника відсутня. У подальшому від ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» до суду поступила заява про заміну найменування позивача у цивільній справі № 938/1256/24 з ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» на ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (а.с. 161-162). Заява обгрунтована тим, що рішенням №251124/1 єдиного учасника товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» від 25.11.2024 року змінено найменування цього товариства на нове найменування - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал». Реєстраційні дії щодо зміни найменування позивача проведені державним реєстратором Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації Мельник І.В. 10.12.2024 року, що підтверджується відповідною випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань №1000681070010062201 від 10.12.2024 року. Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 155, 156 ), від представника до суду поступило клопотання про проведення судового засідання без участі представника позивача, в якому він вказав, що не заперечує щодо проведення заочного розгляду справи (а.с.95-97). Такі дії не суперечать вимогам\~ст. 211 ЦПК України, згідно якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повторно повідомлений належним чином шляхом опублікування оголошення на офіційному сайті судової влади України (а.с. 153, 167). Судова повістка на 31.10.2024 року, копія ухвали від 02.10.2024 року повернулися до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 90-94), судова повістка на 05.12.2024 року повернулася до суду з відміткою «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення» (а.с.157-160), судова повістка на 13.01.2025 року, як вбачається зі списку розсилки поштових відправлень, прямує за місцем призначення (а.с.166). Згідно з ч.1\~ ст.223\~ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. У ч. 2 ст. 247 ЦПК України закріплено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата його складання. Оскільки сторони в судове засідання, призначене на 13.01.2025 року не з`явилися, суд, з дотриманням положень ч. 6 ст. 259 ЦПК України і ч. 5 ст. 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше п`яти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання 17.01.2025 року і на виконання вимог ч. 4ст. 268 ЦПК України підписав судове рішення без його проголошення. У ч. 1 ст. 280 ЦПК України закріплено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У ст. 281 ЦПК України передбачено, що про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Враховуючи той факт, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився та не повідомив причин неявки, відзив на позов не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд постановив провести заочний розгляд цієї справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Відповідно до ч.ч.1-2ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно зі ч. 1ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (стаття 634 ЦК). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до ч.3 ст 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. У ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України"Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом встановлено, що 06.10.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] в електронному вигляді за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом підписання одноразовим ідентифікатором укладено договір №7142245 про надання споживчого кредиту (а.с. 13-17). Згідно з умовами цього договору сума наданого відповідачу кредиту складає 17 000 гривень (п. 1.3.); строк кредиту 360 днів. Відповідно до договору (п.1.5.1) сторони також погодили фіксовану процентну ставку за користування коштами кредиту, а саме: стандартну процентну ставку - 1,99 % в день від суми кредиту вказаного в п. 1.4 договору; знижену проценту ставку 1,493% (п. 1.5.2), мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби. У додатку №1 до цього договору - таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит встановлено загальну сума заборгованості за кредитом 136\~250,75 гривень, з яких 17\~000 гривень тіло кредиту, 119250,75 гривень проценти за користування кредитом, при цьому вкзано що у разі коли споживачем не будуть виконані умови договору для отримання зниженої процентної ставки, розмір платежів зазначені у графіку будуть перераховані за стандартною процентною ставкою та складатимуть 138\~788 гривень, з них 121788 гривень -проценти (а.с. 18). Таким чином, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі. З розрахунку заборгованості за договором № 7142245 від 06.10.2023 року (а.с. 22 -28) вбачається, що загальна заборгованість відповідача розрахована за період з 06.10.2023 року до 26.05.2024 року становить 48 123,60 гривень, з яких 17 000 гривень основний борг, 31 123,60 гривень проценти нараховані за стандартною ставкою (з 06.10.2023 року до 06.01.2024 року). Між ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» та ТОВ «Авентус Україна» 27.05.2024 року укладено договір факторингу № 27.05/24-Ф (а.с. 68-73), відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», як фактор, зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта - ТОВ «Авентус Україна» за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержанная яких належить клієнту. Також 04.06.2024 року між ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» та ТОВ «Авентус Україна» підписано акт приймання-передачі реєстру боржників до договору факторингу № 27.05/24-Ф від 27.05.2024 року (а.с. 73 зворот). Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №27-05/24-Ф від 27.05.2024 року (а.с.29), ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» та ТОВ «Авентус Україна» домовилися, що клієнт відступає факторові право вимоги заборгованості до боржників, у тому числі до [PERSON] за кредитним договором №7142245. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно зі ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У ст. 1049 ЦК України закріплено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У ч.1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Враховуючи вищевказане, суд вважає доведеним, що відповідач за договором №7142245 від 06.10.2023 року має заборгованість у розмірі 68\~421,60 гривень з яких 17\~000 гривень тіло кредиту, 31\~123,60 гривень проценти за користування кредитом, 20\~298 гривень проценти нараховані за 60 календарних днів в межах дії договору за період з 27.05.2024 року до 25.07.2024 року за стандартною процентною ставкою 1,99% (17000*1,99/100*60). При цьому, суд звертає увагу, що з позовними вимогами до суду звернулося ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», яке в подальшому змінило найменування на товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» без зміни ідентифікаційного коду юридичної особи 44559822 (а.с. 164). Таким чином, суд враховує, що зміна назви юридичної особи не передбачає правонаступництва, у зв`язку з відсутністю нового учасника цивільних правовідносин. Зміна назви юридичної особи не означає її реорганізації, якщо при цьому не змінюється назва особи. Організаційно правова форма залишилась такою ж (товариство з обмеженою відповідальністю), а тому суд здійснює розгляд з урахуванням зміни назви позивача і відповідна заява підлягає задоволенню. У\~ст. 265 ЦПК України\~закріплено, що в рішенні суду зазначаються розподіл судових витрат. Відповідно до ч.1. ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку зі задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору сплачена ним під час звернення до суду через систему «електронний суд» в розмірі 2\~422,40 гривень, що становить 0,8 від відповідного розміру ставки судового збору (ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір»), що підтверджується платіжною інструкцією № 2696 від 19.09.2024 року (а.с. 74). Крім того, згідно з ч. 1 ст.133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. За змістом п. 1 ч. 3 ст.133\~ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать\~витрати:на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Згідно зі ч.ч.1-6\~ст.\~137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвокатапідлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат відносяться: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послугпомічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та напідставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмірсуми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмірвитрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціноюпозову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно з наявним у матеріалах справи договору про надання правової допомоги № 26/08-2024 від 26.08.2024 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» та адвокатом Городніщева Є.О. (а.с. 39 зворот - 40) та акта прийому передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно договору №26/08-2024 від 26.08.2024 року адвокат надав, а клієнт прийняв наступну роботу/послугу: зустріч з адвокатом та надання первинної консультації та аналізу документів 1 година - 1000 гривень, аналіз практики та правових позицій Верховного Суду 1 год. - 1000 гривень, оформлення додатків до позовної заяви, підготовка та направлення адвокатського запиту 3 год. 3000 гривень, підготовка позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договром №7142245 4 год. 4000 гривень, підготовка адвоката до судових засідань 1 год. 1000 гривень, всього 10\~000 гривень (а.с.28). При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У додатковій постанові Верховного Суду від 08.09.2021 року в справі №206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Аналогічні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року в справі №826/1216/16, додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року в справі №755/9215/15-ц, постанові Верховного Суду від 02.12.2020 року в справі №742/2585/19. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Таким чином, враховуючи предмет та складність справи, час, необхідний для вчинення дій і надання послуг, а також засад розумності, справедливості та співмірності, суд приходить до висновку про стягнення на користь позивача з відповідача 5000 гривень судових витрат на професійну правничу допомогу. На підставі наведенного,

Outcome: approved