Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-19 00:00:00

20 грудня 2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Первомайської міської ради Миколаївської області про визнання угоди дійсною та визнання права власності на житловий будинок. Свої вимоги мотивує тим, що на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна № 981, посвідченому 06.08.2002 року придбав у [PERSON] , житловий будинок [ADDRESS] . Реєстрація права власності проведена Первомайським МБТІ 20 серпня 2002 року за реєстровим записом №7238. З того часу сім`я позивача проживає в цьому будинку. Позивач вказує, що [PERSON] виїхала з м. Первомайська Миколаївської області і наразі місце її проживання йому не відомо. На даний час позивач позбавлений можливості оформити договір та право власності на житловий будинок в нотаріальному порядку. Посилаючись на ці обставини, вимушений звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх майнових прав. Ухвалою судді від 23.12.2024 року позовну заяву залишено без руху в зв`язку з тим, що позивчем не було залучено у якості третьої особи Первомайську філію Універсальної Біржи "Південь". Ухвалою судді від 24.12.2024 року відкрито провадження у справі. Позивач в судове засідання не з`явилася, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити. Представник відповідачв в судове засідання не з`явився, через систему "Електронний суд" 15.01.2025 подано заяву із клопотанням про проведення судового розгляду без їхньої участі, позовні вимоги визнають. Представник третьої особи Універсальна біржа " Південь"в судове засідання не з`явився, про дату, час, місце та дату судового розгляду було повідомлено належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів з урахуванням принципів розумності, справедливості, виваженості та пропорційності, суд приходить до висновку про задоволення позову виходячи з наступного. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Судом встановлено, що 06 серпня 1999 року між [PERSON] та [PERSON] , було укладено на Універсальній біржі "Південь" договір купівлі-продажу житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Договір зареєстровано філією Універсальної Біржі "Південь" за реєстровим № 981 06.08.2002 року. [PERSON] , як покупець, сплатив продавцю належну за договором покупну ціну, а [PERSON] отримала гроші та передала будинок у його розпорядження. Тобто, була досягнута згода з усіх необхідних та суттєвих умов угоди та відбулося її виконання. Крім того, право власності на житловий будинок [ADDRESS] було зареєстровано за [PERSON] КП "Первомайське міжміське бюро технічної інвентаризації" за реєстровим № 7238, номер реєстрової книги: 11д, сторінка: 179, про що свідчить копія виписки підтвердження чинності запису щодо реєстрації права власності станом на 31.12.2012 року, видана КП "Первомайське МБТІ" від 21.10.2024 за вих. №2148/04-02-03. Згідно вказаної виписки рішенням Первомайської міської ради 47 сесії 6 скликання № 16 від 26.06.2013 року вулицю Вавілова перейменовано на вулицю Миколи Вавілова, а згідно розпорядження Миколаївської обласної державної адміністрації № 273-р від 26.07.2024 вулицю [PERSON] перейменовано на вулицю Оборонна. На момент укладення договору купівлі-продажу, сторони були членами біржі, що вказано в самому договорі. Зазначена біржова операція являла собою угоду купівлі-продажу нерухомого майна, допущену до обороту на товарній біржі. Як встановлено судом, між сторонами була досягнута згода з усіх необхідних та суттєвих умов угоди та відбулося її виконання. Отже, докази щодо виконання умов договору купівлі-продажу ніким не спростовані та свідчать про те, що позивач є добросовісним набувачем нерухомого майна. Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини. Згідно з застереженнями, що містяться в ст. 5 ЦК України\~та п. 4 Прикінцевих та Перехідних Положень ЦК України, правовий статус майна, а також права та обов`язки суб`єктів цивільних правовідносин щодо цього майна визначаються нормами матеріального права, які були чинними на час його створення або набуття. Положеннями ст. 42 ЦК УРСР 1963 року, який має застосовуватися до спірних правовідносин, дозволялося укладення цивільно-правових угод у вигляді усної та письмової форми (простої або нотаріальної). Згідно з вимогами ст. 227 ЦК УРСР 1963 року\~договір купівлі-продажу житлового будинку, повинен бути укладений у письмовій формі з обов`язковим нотаріальним посвідченням, якщо хоча б однією зі сторін є громадянин. Нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Невиконання цих вимог, тягне недійсність такої угоди із застосуванням наслідків реституції, передбачених ч. 2 ст. 48 ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 47 \~ЦК УРСР 1963 року, якщо одна із сторін повністю, або частково виконала угоду, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду визнати угоду дійсною. Відповідно до частини 1 Закону України від 10.12.1991 року №1965-ХІІ "Про товарну біржу"\~(в редакції, чинній на момент укладання спірного правочину), товарна біржа є організацією, що об`єднує юридичних і фізичних осіб, які здійснюють виробничу і комерційну діяльність, і має за мету надання послуг в укладенні біржових угод, виявлення товарних цін, попиту і пропозицій на товари, вивчення, упорядкування і полегшення товарообігу і пов`язаних з ним торговельних операцій. Згідно ст. 15 Закону України "Про товарну біржу", біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених умов, а саме: якщо вона являє собою куплю-продаж, допущений до обороту на товарній біржі, якщо її учасники - члени біржі, якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Угоди, зареєстровані на товарній біржі не підлягають нотаріальному посвідченню (ч. 2 ст. 15\~"Про товарну біржу"). Тобто, чинне на момент укладання спірного правочину законодавство, а саме ч. 2 ст. 15\~"Про товарну біржу", дозволяло укладати угоди купівлі продажу нерухомого майна за участю фізичних осіб, без нотаріального посвідчення біржового контракту. На даний час позивач позбавлений можливості нотаріального посвідчення угоди. Частиною 1 статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. \~ \~ \~ \~Як видно, при вчиненні правочину всі дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, перехід права власності, і сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, мали вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме, купівлі-продажу вищевказаного житлового будинку, правочин був реальним і вчиненим у формі дозволеній чинним законодавством України у 1999 році. Усі вимоги договору купівлі-продажу, сторонами були виконані, ніяких претензій щодо передачі майна не було, та сторонами правочину один до одного будь-які інші претензії не пред`являлися. Враховуючи вище викладене, зважаючи на те, що сторони за договором домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується договором купівлі-продажу нерухомого майна № 981 від 06 серпня 2002 року, крім того відбулося повне виконання договору, зазначене в даному конкретному випадку, виходячи з принципу розумності та справедливості, є підставою для визнання дійсним вказаного договору купівлі-продажу нерухомого майна. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`являти позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно норм п.1 ч.1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч.2 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.3 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Як зазначено в п. 1.5 Розділу 1 Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 09.06.98 №121, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 26 червня 1998 року за №399/2839, яка була чинною на час укладання відповідного договору купівлі-продажу та яка визначала порядок здійснення державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна здійснюють комунальні підприємства бюро технічної інвентаризації. Відповідно до п.9 Додатку 1 до вказаної Інструкції, - договори купівлі-продажу, міни, зареєстровані біржею, віднесено до переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна. В теперішній час у позивача виникла необхідність розпорядитися вищевказаним житловим будинком, однак Договір купівлі-продажу нерухомості від 06.08.2002 року нотаріально не посвідчений, тому відсутні правові підстави для проведення на підставі нього реєстрації речових прав. Вирішити дане питання з продавцем не має можливості, оскільки позивачу не відомо місце проживання продавця. Отже, позивач не має можливості розпоряджатися своєю нерухомістю на власний розсуд з причин, що не залежать від нього. Таким чином, суд дійшов висновку, що право власності позивача порушене і підлягає захисту відповідно до ст. 16 ЦК України, а тому позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved