Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-15 00:00:00

Відповідачі у підготовче судове засідання не явились, надали суду заяви в яких просили розглянути справу у їх відсутності, не заперечували проти задоволення позовних вимог. \~ \~ \~ \~Представник позивача на задоволенні позовних вимогах наполягала, просила розглянути справу без її участі та участі позивача, про що надала відповідну заяву. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Ухвалою суду від 14.07.2024 року було відкрито провадження по справі та призначено підготовчий розгляд на 16.12.2024 року о 09:30 годині, про що було повідомлено сторін у справі. Ухвалою суду від 16.12.2024р. було задоволено клопотання про витребування доказів. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що [INFO] померла [PERSON] . За життя їй належала 1/5 частина квартири [ADDRESS] , на підставі свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житло від 27.07.1999р. На випадок смерті [PERSON] не розпорядилась належним їй майном, заповіт не залишила. Спадкоємцями першої черги за законом після її смерті є її син відповідач [PERSON] та доньки [PERSON] та [PERSON] . Ніхто із спадкоємців у встановлений законом строк не звернувся до нотаріусу із заявами про прийняття спадщини, спадкова справа не відкривалась, про що свідчить інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 08.01.2025р. Проте на момент смерті матері позивач [PERSON] , тобто донька спадкодавця проживала разом із померлою, про що свідчить довідка Виконавчого комітету Ренійської міської ради від 17.07.2020р. № 2227, тобто прийняла спадщину відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Інші спадкоємці першої черги не вчинили жодних дій щодо прийняття спадщини. Більш того на спадщину не претендують. Пізніше, при зверненні позивача до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину на 1/5 частину квартири, їй в цьому було відмовлено з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, про що 28.08.2024р. нотаріусом було винесено вмотивовану постанову про відмову. Таким чином, позивач прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, що залишилася після померлої матері та вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на 1/5 частину квартири, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інші спадкоємці на неї не претендують. [INFO] помер [PERSON] . За життя йому належала 1/5 частина квартири [ADDRESS] , на підставі свідоцтва № 305 про право власності на житло від 27.07.1999р. На випадок смерті [PERSON] не розпорядився належним йому майном, заповіт не залишив. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті є його син відповідач [PERSON] та доньки [PERSON] та [PERSON] . Ніхто із спадкоємців у встановлений законом строк не звернувся до нотаріусу із заявами про прийняття спадщини, спадкова справа не відкривалась, про що свідчить інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 08.01.2025р. Проте на момент смерті батька позивач [PERSON] , тобто донька спадкодавця проживала разом із померлим, про що свідчить довідка Виконавчого комітету Ренійської міської ради від 17.07.2020р. № 2228, тобто прийняла спадщину відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Інші спадкоємці першої черги не вчинили жодних дій щодо прийняття спадщини. Більш того на спадщину не претендують. Пізніше, при зверненні позивача до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину на 1/5 частину квартири, їй в цьому було відмовлено з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, про що 28.08.2024р. нотаріусом було винесено вмотивовану постанову про відмову. Таким чином, позивач прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, що залишилася після померлого батька та вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на 1/5 частину квартири, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інші спадкоємці на неї не претендують. Окрім визнання права власності на спадкове майно, позивачка також просить суд визнати за нею право власності на іншу 2/5 частини квартири що належать відповідачам у справі. Так, 04.06.2024р. відповідачі будучи власниками спірної квартири (по 1/5 частини кожний), на підставі свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житло від 27.07.1999р., подарували позивачу [PERSON] належні їм частини та уклали відповідний договір. Відповідачі передали\~позивачу у\~дар вищезазначене\~нерухоме майно,\~а позивач\~його прийняв\~у дар.\~Сторони уклали\~письмовий договір\~дарування та\~домовились,\~що після\~підписання договору\~посвідчать укладений\~договір дарування\~в нотаріальному\~порядку.\~Через деякий\~час позивач\~звернулась до\~відповідача із вимогою про посвідчення договору у нотаріальному порядку, але досі договір нотаріально не посвідчений. Позивач, вважає, що вони ухиляються від нотаріального посвідчення договору та звернулась до суду із відповідним позовом для захисту своїх прав. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Щодо вимог з приводу спадкового майна, суд зазначає. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених\~частинами другою - четвертою\~статті 1273 цього Кодексу. Відповідно до ч.1ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем за законом першої черги після смерті батьків. Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. Після смерті матері та батька позивач прийняла спадщину у вигляді 2/5 частини квартири фактично, шляхом постійного проживанням із спадкодавцями на момент відкриття спадщини. Відповідачі не заперечують проти того, щоб вказане майно оформила позивач на своє ім`я. Щодо вимог про визнання права власності на інші 2/5 частини квартири, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 719 ЦК України, договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню Згідно ч. 4 ст. 722 ЦК України, прийняття обдаровуваним документів, які посвідчують право власності на річ, інших документів, які посвідчують належність дарувальникові предмета договору, або символів речі (ключів, макетів тощо) є прийняттям дарунка. Згідно норм ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.\~Однак, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно матеріалів справи, сторонами, при укладанні договору дарування була досягнута угода по всіх істотних умовах, крім того відбулось повне виконання договору, а саме відповідачі передали позивачу нерухоме майно та документи на неї, а позивач прийняла майно, фактично вступила у володіння цим майном. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи із вищенаведеного, угода (правочин) між сторонами відбулася, вона виконана в повному обсязі, нею були припиненні обов`язки відповідача щодо нерухомого майна та встановленні права на нерухомість у позивача, тому є правові підстави визнати договір дарування нерухомого майна дійсним та визнати право власності на 2/5 частини квартири за позивачем.

Outcome: approved