Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення по сплаті аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , за період з січня 2021 року по липень 2023 року в сумі 70695,04 грн. Позов обґрунтувала тим, що за виконавчим листом № 2-612 від 26.09.2011 відповідач повинен сплачувати їй аліменти на утримання малоілітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Однак, з січня 2021 року по липень 2023 року відповідач аліменти не сплачував, внаслідок чого за вказаний період виникла заборгованість по їх сплаті. У зв`язку з порушенням відповідачем обов`язку по сплаті аліментів, позивач просить стягнути з нього пеню за кожен місяць такого прострочення у загальному розмірі 70695,04 грн, розрахунок якої наведено в позовній заяві. У відзиві на позов відповідач зазначив, що в період перебування у шлюбі у сторін народився син [PERSON] , крім того сторони всиновили ще трьох дітей. Після розірвання шлюбу позивачка відмовилася від прийомних дітей і рішенням суду усиновлення нею дітей було скасовано, а син [PERSON] залишився проживати з позивачкою, на його утримання з відповідача присуджені аліменти. В період з липня 2018 по грудень 2019 він не міг вчасно сплачувати аліменти, оскільки з 2011 року він є багатодітним батьком і виховує трьох дітей, яких він усиновив та яких він утримує самостійно, оскільки друга його дружина дітей не усиновила. Одноособове утримання трьох дітей не дало можливості виплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] , і певний період часу позивач не висловлювала претензій щодо несплати аліментів. Після того, як усиновлені діти досягли повноліття, він зміг зібрати кошти та у 2024 році погасив заборгованість по аліментам перед позивачем, а також сплатив штраф за несвоєчасність сплати аліментів. Відповідач вважає, що на платника аліментів не можна покладати відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Зважаючи на засади справедливості, добросовісності та розумності, відповідні моральні принципи суспільства на переконання відповідача, покладання на нього санкції за несвоєчасну сплату аліментів немає підстав. Окремо відповідач звернув увагу, що заборгованість по сплаті аліментів погашена в повному обсязі і виконавче провадження закінчено. Позовні вимоги відповідач вважає необґрунтованими, просить відмовити у їх задоволенні. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила його задовольнити, пояснила, що відповідач не сплачував їй аліменти, а наявну заборгованість погасив лишу у 2024 році, тому наявні підстави для задоволення позову. Представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. Відповідач позов заперечив, пояснив, що він не мав можливості вчасно сплачувати аліменти, через утримання трьох дітей, при цьому одна дитина часто хворіє. Після розлучення з позивачкою позов на стягнення з неї аліментів на утримання дітей, яких вони усиновили вдвох, він не подавав. Відповідач визнає, що невчасно сплатив борг по аліментах, та просив врахувати обставини, які цьому заважали, такі обставини були об`єктивними, що виключає його вину. Суд, заслухавши пояснення сторін, представника позивача, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Суд установив, що відповідно до рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 28.05.2004 [PERSON] і [PERSON] визнано усиновлювачами [PERSON] , [INFO] , і записати [PERSON] і [PERSON] у свідоцтві про народження дитини батьком і матір`ю. Змінено усиновлюваному прізвище [PERSON] на [INFO] , по батькові [PERSON] - на [INFO] , місце народження дитини змінено на м.Кіровоград, дату народження залишено без змін (а.с. 39). Згідно із рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 17.02.2005 [PERSON] і [PERSON] визнано батьком та матір`ю малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , ухвалено записати [PERSON] і [PERSON] у свідоцтві про народження дитини батьком і матір`ю [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Змінено прізвище, ім`я та по-батькові [PERSON] на [INFO] , [PERSON] на [INFO] . Змінено дату народження [PERSON] і [PERSON] з [INFO] на [INFO] (а.с. 40). З посвідчення № [NUMBER] із строком дії до 07.12.2020, виданого 29.09.2011 Кіровоградською районною державною адміністрацією вбачається, що [PERSON] має право на пільги, передбачені законодавством для багатодітних сімей (а.с. 78). З виписки з погосподарської книги № 305 від 07.11.2024, виданої виконавчим комітетом Великосеверинівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, згідно погосподарського обліку № 14 за 2016-2020 роки, особовий рахунок № [NUMBER] , за адресою: [ADDRESS] , проживала родина [INFO] у складі 6-и осіб: [PERSON] , дочки [INFO] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Син [PERSON] , [INFO] , та дружина [PERSON] зареєстровані, але не проживали (а.с. 82). Відповідно до медичних довідок, зокрема дитячої міської поліклініки № 1 [PERSON] , [INFO] , знаходиться на обліку у лікаря-інфекціоніста через вірусне захворювання (а.с. 79-80). Згідно із виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 8680 [PERSON] з 13 по 20.08.2018 проходила лікування в педіатричному відділенні Кіровоградської обласної дитячої лікарні (а.с. 81). З рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 09.02.2011 по справі № 2-124/2011р. вбачається, що усиновлення [PERSON] неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] та [INFO] , [INFO] скасовано. При цьому, в судовому засіданні позивач пояснила, що усиновлені діти проживають разом з відповідачем, вона не має можливості виховувати та утримувати усиновлених дітей (а.с. 41). Згідно із рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 26.09.2011 по справі № 2-612/11, опублікованого в Єдиному державному реєстрі судових рішень з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнення проводити з 18.08.2011 року до повноліття [PERSON] , тобто до [INFO] . В якості підстав позову зазначено, що допомоги на утримання сина відповідач надає не достатньо. У зареєстрованому шлюбі сторони перебували з 2000 по 2010 рік. З листа державного виконавця ВДВС Кіровоградського РУЮ № 7052/02-23/5 від 12.05.2014 вбачається, що на примусовому виконанні у зазначеному відділі ДВС перебуває виконавчий лист № 2-612 від 26.09.2011, виданий Кіровоградським районним судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина. Відповідно до матеріалів виконавчого провадження, станом на день надання відповіді, борг зі сплати аліментів сумарно перевищував суму платежів за шість місяців (а.с. 6). З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів № [NUMBER]/2 від 28.10.2021 вбачається, що за період з січня 2018 року по лютий 2020 [PERSON] має заборгованість, розмір якої станом на 20.02.2020 становить 70659,04 грн. При цьому останнім місяцем, в якому боржник повинен сплатити аліменти є лютий 2020 року. Надалі розмір щомісячних аліментів, які підлягають сплати дорівнюють нулю, натомість зафіксована заборгованість у сукупному та незмінному розмірі, з 20.02.2020 по кінець 2021 року (а.с.5, 38). З квитанцій до платіжної інструкції на перерахунок коштів вбачається здійснення платежів [PERSON] в рамках АСВП № [NUMBER], а саме: 13, 14, 17, 18, 19, та 20 червня 2024 по 4950 грн, а також 21.06.2024 - 18760 грн. Крім того, 28.06.2024 [PERSON] у виконавчому провадженні № [NUMBER] сплатив 54113 грн (а.с. 45-48). Відповідно до постанови від 08.07.2024 старшого державного виконавця Кропивницького відділу ДВС у Кропивницькому районі Кіровоградської області виконавче провадження № [NUMBER] щодо стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] закінчено. Заборгованість по аліментах станом на 20.02.2020 відсутня (а.с. 42). У відповідності до ч.4 ст.195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Отже, стягнення пені, передбаченої абз.1 ч. 1 ст. 196 СК, можливе лише у разі наявності двох умов: виникнення заборгованості та вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. Згідно ст.551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства, якими згідно ст.4 ЦК України можуть бути закони та підзаконні нормативні акти. Відповідно до ч.1 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, а частиною 3 даної статті визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч.2 ст.268 ЦК України, ст.20 СК України на позовні вимоги про стягнення неустойки (пені) за прострочення по сплаті аліментів позовна давність не поширюється. Великою Палатою Верховного Суду 25.04.2018 року у справі № 572/1762/15-ц висловлено правову позицію, згідно якої правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц зазначила, що розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і має виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Імперативними приписами ст.ст. 81, 89 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Як установив суд обов`язок по щомісячній сплаті аліментів на утримання малоілтнього сина [PERSON] відповідач мав виконувати, починаючи з вересня 2011 року по 20.02.2020 року. Після досягнення дитиною [PERSON] [INFO] повноліття, на підставі ст.180 СК України, у відповідача припинився обов`язок по сплаті аліментів на його утримання. Отже, після 20.02.2020 не могли бути нараховані суми щомісячних аліментів, які повинен був сплачувати відповідач за виконавчим листом № 2-612 від 26.09.2011. У той же час позивач у своєму розрахунку пені по аліментам зазначає, що розрахунок пені здійснено за наступні місяці несплати аліментів: у 2021 році - за січень, лютий та серпень, у 2022 році - за лютий, березень та грудень, у 2023 з лютого по липень включно. Однак, підстави нарахування щомісячних аліментів за періоди, які вказала позивач в позовній заяві суперечать підставам та порядку їх нарахування, оскільки законом не передбачено нарахування пені по сплаті аліментів за той місяць, в якому фактично не існував обов`язок по сплаті щомісячних аліментів, на які нараховується пеня. Нарахування пені за відсутності порушення грошового зобов`язання суперечить її правовій природі та призначення, як засобу стимулювання боржника до належного виконання грошового зобов`язання. Таким чином, правові підстави для задоволення позову відсутні. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами ст.ст.195, 196 СК України, ст.ст. 549, 551 ЦК України.

Outcome: dismissed