Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-28 00:00:00

10 грудня 2024 року адвокат Лукіянчин І.П., який є представником позивача [PERSON] , звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним позовом до [PERSON] , обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що [PERSON] перебуває з відповідачкою у шлюбі, зареєстрованому 31 серпня 2012 року Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 413. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Посилаючись на те, що сторони виявилися різними людьми, зі сворідними характерами, через, що постійно виникали сварки та непорозумінні, на підставі чого між ними відсутні нормальні відносини, а також, що з 2014 року подружнє життя між сторонами фактично припинено, спільного господарства вони не ведуть, проживають за різними адресами та майже не спілкуються та, що збереження сім`ї є неможливим, просив розірвати шлюб між сторонами. Учасники справи в судове засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача адвокат Лукіянчин І.П. надав до суду заяву про розгляд справи без його участі та без участі позивача, в якій, крім того, зазначив, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі та не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідачка будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому п. 2 ч. 7 ст. 128, ч. 3 ст. 131 ЦПК України, до суду не з`явилася та не повідомила про причини своєї неявки. Суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача та його представника і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. Сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 31 серпня 2012 року Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 413, що підтверджується дослідженою у судовому засіданні копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 6). Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинилися, з 2014 року подружнє життя між сторонами фактично припинено. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи викладене, суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, фактично розпався, збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної поваги і любові, та, що за зазначених обставин їх подальше сумісне життя і збереження сім`ї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідачка клопотання про зміну прізвища не заявляла, суд залишає їй прізвище, що взяте нею у зв`язку з реєстрацією шлюбу. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Також, у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача 1211 грн. 20 коп. судового збору, оплата яких підтверджується відповідною квитанцією (а.с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved