Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-19 00:00:00

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ. АТ «Банк Кредит Дніпро» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 02 жовтня 2020 року між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та [PERSON] укладено кредитний договір № 22038000417695. Банк надав\~Відповідачу грошові\~кошти на\~таких умовах.\~Сума виданого\~кредиту:\~124\~390.00\~гривень.\~Строк кредитування\~-\~60\~місяців;\~Кінцева дата\~повернення Кредиту:\~02.10.2025\~р.\~(кінцеву\~дату погашення\~заборгованості було\~змінено на\~27.09.2023\~року). Цільове призначення на споживчі потреби. Щомісячна комісія за обслуговування Кредиту: з 02.10.2020 по 01.02.2022 р. - 3 % від суми Кредиту; з 02.02.2022 по 01.05.2023 - 2,5 % від Суми Кредиту; з 02.05.2023 по 01.08.2025 р. - 1,5 % від Суми Кредиту; з 02.08.2024 по 02.10.2025 - 0,925 % від суми Кредиту.; Процентна ставка за користування Кредитом є фіксованою та нараховується у наступному розмірі: на строкову заборгованість за Кредитом - 0,001% річних, на прострочену заборгованість за Кредитом - 56 % річних. Згідно п. 1.3 Кредитного договору Банк формує Графік платежів, який викладено в розділі 4 цього Договору із зазначенням сум погашення основного боргу за Кредитом, сплати процентів за користування Кредитом, щомісячної комісії, вартості всіх супутніх послуг, реальної процентної ставки та ін. Кредит надається шляхом зарахування суми Кредиту на поточний рахунок Клієнта: [NUMBER] , відкритий у АТ «БАНК КРЕДИТ ДІШІРО». (п. 1.4.) Порядок погашення заборгованості за договором визначено розділом 2 Кредитного договору. Платежі з погашення заборгованості за Кредитом, оплати процентів за користування Кредитом та Щомісячної комісії за обслуговування Кредиту здійснюється у вигляді щомісячних ануїтетних (рівномірних) платежів Дата погашення та розмір Обов`язкового платежу визначені в Графіку платежів, який викладений в розділі 4 цього Договору, далі - Графік платежів. Згідно п. 3.4. Кредитного договору укладаючи з Банком цей Договір, Клієнт приймає на себе всі обов`язки та набуває всіх прав, передбачених УДБО (Універсальним договором банківського обслуговування). Крім того, 02.10.2020 року [PERSON] надав згоду № 1096815 на укладання Універсального договору банківського обслуговування клієнтів-фізичних осіб. Рішенням від 02.10.2020 року АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» погодив видачу позичальнику - [PERSON] надання кредиту на вищезазначених умова з максимальною сумою кредиту за заявкою - 124 390,28 гривень. Позивач вказує, що AT " Банк Кредит Дніпро " свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, однак, [PERSON] як позичальник свої обов`язки за Кредитним договором не виконував протягом тривалого проміжку часу, внаслідок чого утворилась заборгованість, загальний розмір якої станом на 23.01.2024 року становить 172298,05 грн. та складається з: залишку простроченого кредиту: 110722,38, залишку прострочених відсотків: 2.46; залишку прострочених комісій: 61573,21. У зв`язку з порушенням кредитного договору, позивач просить стягнути з [PERSON] , на користь АТ «Банк Кредит Дніпро» заборгованість у сумі 172298,05 грн. та витрати по сплаті судового збору. ІІ. ЗАЯВИ (КЛОПОТАННЯ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ. 16.09.2024 представником відповідача подано\~письмові пояснення на позов,\~в яких\~відповідач позов\~визнав частково,\~а саме,\~відповідач не\~погоджується з\~умовами договору\~щодо обов`язку\~позичальника сплатити\~комісію за\~видачу кредиту,\~вважає вказану\~умову несправедливою\~та такою,\~що суперечить\~нормам Закону\~України «Про\~споживче кредитування»,\~оскільки дії\~банку,\~які складають\~обслуговування кредиту,\~відповідають зобов`язанням\~банку про\~надання інформації\~споживачу,\~визначених статтею\~11\~Закону України\~"Про\~споживче кредитування",\~а тому\~такі послуги\~не можуть\~бути оплатними.\~Банк не\~зазначив та\~не надав\~доказів наявності,\~переліку таких\~послуг і\~погодження їх\~зі споживачем\~при укладенні\~вказаного кредитного\~договору.\~Позивачем на\~підтвердження позовних\~вимог в\~частині стягнення\~заборгованості за\~простроченою комісією,\~не було\~надано належних\~та допустимих\~доказів того,\~що відповідач\~звертався до\~банку частіше\~одного разу\~на місяць.\~Неподання стороною\~позивача належних\~і допустимих\~доказів на\~підтвердження своїх\~позовних вимог\~свідчить про\~їх недоведеність\~та необґрунтованість,\~оскільки вони\~ґрунтуються лише\~на припущеннях\~та є\~підставою для\~відмови у\~задоволенні цих\~позовних вимог.\~Відповідач вважає,\~що отримання\~кредитором комісійної\~винагороди в\~розмірі 61\~573,21\~грн.\~від суми\~кредиту є\~таким,\~що не\~відповідає принципу\~справедливості,\~добросовісності та\~розумності в\~розумінні Закону\~України «Про\~споживче кредитування»,\~оскільки договори\~про надання\~кредиту на\~споживчі цілі\~мають враховувати\~положення законодавства\~України про\~захист прав\~споживачів,\~в основі\~якого є\~Закон України\~«Про захист\~прав споживачів».\~Також,\~відповідно до\~наданого розрахунку\~заборгованості станом\~на 23.01.2024\~р.\~можна встановити,\~що Відповідачем\~здійснювались погашення\~за кредитом,\~які частково\~йшли в\~погашення комісії\~загальною сумою\~44\~780,52\~грн.\~А отже,\~вказана сума\~комісії,\~яка вже\~була сплачена\~Відповідачем в\~розмірі 44\~780,52\~грн.\~повинна бути\~зарахована в\~рахунок погашення\~тіла кредиту,\~в зв`язку\~з чим\~сума заборгованості\~повинна бути\~зменшена,\~а саме:\~44\~780,52\~грн.\~(сплачена\~сума комісії)\~+\~61\~573,21\~грн.\~(залишок\~прострочених комісій)\~=\~106\~353,73\~грн.\~У зв`язку\~з цим,\~саме на\~суму 106\~353,73\~грн.\~повинні бути\~зменшені позовні\~вимоги.\~Отже,\~з наведених\~підстав,\~просив просив\~позов задовольнити\~частково,\~стягнути фактичну\~суму простроченого\~кредиту в\~розмірі 65944,32\~грн.\~тапонесені судові витрати на правову допомогу в розмірі 8000 грн. 27.09.2024 року на адресу суду від представника позивача надійшли додаткові пояснення, відповідно до яких позивач не погоджується із запереченнями відповідача стосовно неправомірного нарахування комісій, та зазначає, що можливість і право Банку нараховувати комісії прямо передбачено Законом України «Про споживче кредитування» та нормативними актами Національного Банку України. Комісії є необхідними складовими формул, завдяки яким розраховують реальну річну процентну ставку та сукупну вартість споживчого кредиту. Ці норми чинні та не визнані неконституційними. Більше того, Відповідач, наводячи відповідні законодавчі положення в своєму відзиві, також погоджується з правомірністю нарахування Банком комісій за кредитним договором. Практика Верховного Суду також виходить з того, що сплата комісій за кредитом є цілком правомірною. Помилковим є також посилання сторони Відповідача на положення Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування. Тобто, Закон України «Про захист прав споживачів» має пряму відсильну норму на спеціальне законодавство, яким регулюються відносини споживчого кредитування Закон України «Про споживче кредитування». Це означає, що норми даного закону не тільки є спеціальними відносно законодавства про захист прав споживачів, в той же час норми Закону «Про захист прав споживачів» не мають суперечити положенням, наведеним у Законі «Про споживче кредитування». Одночасно, представник [PERSON] ототожнює стягнення комісійних коштів з платою за надання інформації про кредит та вказує на порушення Банком норм законодавства в частині встановлення платежів (комісій в кредитному договорі) за інформацію по кредиту, яка має надаватись клієнту безоплатно. Однак, при безпосередньому підписанні Кредитного договору № 22038000417695, Сторони погодили Графік платежів (розділ 4 кредитного договору), які мав здійснювати [PERSON] для погашення боргу. Серед них передбачались платежі Позичальника за розрахунково-касове обслуговування відповідно до послуг, які запитувались [PERSON] до укладення угоди. Все вищенаведене в пункті 1.4 говорить про те, що до поняття обслуговування кредиту, за яке Банк стягує щомісячні комісії, входить як здійснення ним певних дій, серед яких може бути як надання відповідної інформації за кредитом в контексті залежності від проведення тих чи інших операцій, так і інші дії, одним з видів яких є розрахунково-касове обслуговування кредитного договору. Це також підтвердженням того, що при укладенні Кредитного договору № 22038000417695, Відповідач погодився з тією умовою, що платежі з погашення комісійної заборгованості мають ним здійснюватися саме за надання Позивачем послуги з розрахунково-касового обслуговування кредиту як складової обслуговування кредиту. Крім того, вважають розрахунок заборгованості, наданий Банком до суду, складено правильно, він повністю відповідає вимогам цивільного процесуального законодавства, встановленим до доказів по справі, а також підтверджує заявлений розмір позовних вимог, укладений кредитний договір не суперечить положенням цивільного законодавства, та законодавства про споживче кредитування. Отже, з наведених підстав, просив задовольнити позов в повному обсязі, а також в задоволенні клопотання адвоката Усенка Антона Володимировича про стягнення з Позивача на користь Відповідача судових витрат за надання правової допомоги в розмірі 8 000 грн. відмовити. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, з тих тверджень, що зазначені у додаткових поясненнях та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково за обставинами, вказаними у письмових поясненнях. ІІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26.03.2024 року відкрито провадження у справі, ухвалено про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання. ІV. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН. \~ \~ \~ \~02.10.2020 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та відповідачем укладено договір кредитний договір № 22038000417695. \~ \~ \~ \~Відповідно до умов кредитного договору (п. 1.1.) Банк надає Клієнту грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування на споживчі потреби, а Клієнт зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені цим Договором, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених цим Договором розмірах і строках та виконати свої зобов`язання за даним договором в повному обсязі. \~ \~ \~ \~За цим Договором Банк надає Клієнту грошові кошти на наступних умовах: Сума кредиту: 124 390 (сто двадцять чотири тисячі триста дев`яносто) гривень; Строк кредитування - 60 місяців; Кінцева дата повернення Кредиту: 02.10.2025 р. (кінцеву дату погашення заборгованості було змінено на 27.09.2023 року); Цільове призначення: на споживчі потреби; Щомісячна комісія за обслуговування Кредиту: з 02.10.2020 по 01.02.2022 р. - 3 % від суми Кредиту; з 02.02.2022 по 01.05.2023 - 2,5 % від Суми Кредиту; з 02.05.2023 по 01.08.2025 р. - 1,5% від Суми Кредиту; з 02.08.2024 по 02.10.2025 - 0,925 % від суми Кредиту; Процентна ставка за користування Кредитом є фіксованою та нараховується у наступному розмірі: на строкову заборгованість за Кредитом - 0,001% річних, на прострочену заборгованість за Кредитом - 56 % річних. \~ \~ \~ \~Згідно п. 1.3 Кредитного договору Банк формує Графік платежів, який викладено в розділі 4 цього Договору із зазначенням сум погашення основного боргу за Кредитом, сплати процентів за користування Кредитом, щомісячної комісії, вартості всіх супутніх послуг, реальної процентної ставки та ін. \~ \~ \~ \~Кредит надається шляхом зарахування суми Кредиту на поточний рахунок Клієнта: [NUMBER] , відкритий у АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО». (п. 1.4.) Порядок погашення заборгованості за договором визначено розділом 2 Кредитного договору. \~ \~ \~ \~Крім того, 02.10.2020 року [PERSON] надав згоду № 1096815 на укладання Універсального договору банківського обслуговування клієнтів-фізичних осіб. Згідно умов заяви-згоди №1096815 підписанням цієї Заяви відповідно до ст. 642 ЦК України, клієнт акцептує публічну пропозицію АТ «Банк Кредит Дніпро» на укладання Універсального договору банківського обслуговування клієнтів фізичних осіб у АТ «Банк Кредит Дніпро» із змінами та доповненнями (надалі УДБО), яка розміщена на Офіційному сайті Банку за електронною адресою www.creditdnepr.com.ua і беззастережно приєднується до умов УДБО та в повному обсязі погоджується з тим, що може обирати будь-які послуги передбачені УДБО. \~ \~ \~ \~Рішенням від 02.10.2020 року АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» погодив видачу позичальнику - [PERSON] надання кредиту на вищезазначених умова з максимальною сумою кредиту за заявкою - 124 390,28 гривень. \~ \~ \~ \~Як вбачається з розрахунку заборгованості відповідачем [PERSON] частково здійснювались погашення за кредитом, та станом на 23.01.2024 року загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 172298,05 грн., що складається з: залишку простроченого кредиту: 110722,38 грн., залишку прострочених відсотків: 2.46 грн. ; залишку прострочених комісій: 61573,21 грн. \~ \~ \~ \~V. МОТИВИ СУДУ ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку про те, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений, при цьому умови договору повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Враховуючи, що відповідач належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за договором кредиту, укладеним між ним та позивачем, не виконав, а тому суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсотками необхідно задовольнити. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача нарахованих прострочених комісій за кредитним договором, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 12 ч. 1 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції, що діяла на час отримання кредиту відповідачем), у договорі про споживчий кредит зазначаються: 8) процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; 9) орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. У разі відсутності у кредитодавця інформації про вартість певної супровідної послуги, що надається споживачу третьою особою під час укладення договору про споживчий кредит, орієнтовна вартість такої послуги визначається відповідно до пункту 7 частини третьої статті 9 цього Закону. Усі припущення, використані для обчислення орієнтовної реальної річної процентної ставки та/або орієнтовної загальної вартості кредиту, повинні бути зазначені. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції, що діяла на час отримання кредиту відповідачем) реальна річна процентна ставка обчислюється відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України. Для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на супровідні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо). Згідно зі ст. 12 ч. 5 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції, що діяла на час отримання кредиту відповідачем) умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Таким чином, аналіз наведених вище норм законодавства, і зокрема ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», дозволяє дійти висновку, що істотною умовою договору про споживчий кредит є процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів, а також орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача. А згідно зі ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом, до яких зокрема включаються і комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, в договорі про споживчий кредит має бути зазначений порядок обчислення процентної ставки за кредитом, із зазначенням переліку витрат за споживчим кредитом. Зазначення в порядку обчислення процентної ставки комісій кредитодавця, пов`язаних з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо, засвідчує, що послуги за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо будуть надані саме Банком, в якому обсязі і якою буде їх вартість. Зазначення в договорі про споживчий кредит порядку обчислення процентної ставки із зазначенням послуг Банка, за які будуть нараховуватися комісії, дозволяє споживачу дізнатися, чи відносяться ці послуги до платних чи безоплатних. Адже відповідно до ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» є певний перелік послуг Банку, які надаються споживачу безоплатно після укладення договору. Судом встановлено, що в кредитному договорі № 22038000417695 від 02.10.2020 р., відсутні такі істотні умови договору про споживчий кредит як перелік, обсяг та вартість супровідних послуг, за надання яких нараховується комісія, сторонами не узгоджені, а, отже, складові розрахунку орієнтовної реальної річної процентної ставки є невизначеними. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Таким чином, відсутність доказів досягнення згоди між позивачем та відповідачем щодо істотних умов договору про споживчий кредит, які визначені в ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», говорить про неукладеність такого договору між сторонами в частині комісії. Оскільки, само по собі зазначення в кредитному договорі від 02.10.2020 року, на який посилався Банк, відомостей про щомісячний розмір комісій за обслуговування кредиту, не створює для відповідача обов`язку сплати таких платежів, адже перелік та обсяг послуг, за які стягується комісія, сторонами узгоджений не був. Судом встановлено, що суми комісій не узгоджені в договорі про споживчий кредит, тому не можуть бути враховані в розрахунку денної та орієнтовної річної процентної ставки. Згідно зі ст. 12 ч. 5 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції, що діяла на час отримання кредиту відповідачем) умови договору, укладеного між сторонами в цій справі, в частині зазначення розміру комісій без визначення та узгодження сторонами послуг Банку, за які стягуються ці комісії, та їх вартості, обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, та, як наслідок, є нікчемними. Відповідно до правового висновку Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладеного у постанові від 09 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15-ц (провадження № 61-8862сво18), положення кредитного договору про сплату позичальником на користь банку комісій у силу статті 228 ЦК України є нікчемними. Верховний Суд зазначив, що на позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялись і які банком фактично не надавалися. Посилання суду першої інстанції в рішенні на постанову Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 408/8040/12 (провадження № 14-145цс18); від 04 липня 2018 року у справі № 686/19162/15-ц (провадження № 14- 236цс18) є недоречним, оскільки в цих постановах надається оцінка іншим нормативним актам та правовідносинам, ніж у цій справі. Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 30 листопада 2023 року в справі № 216/7637/21, від 09 лютого 2024 року в справі № 337/3703/22, постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року в справі № 204/224/21. Як стверджував у цій справі сам Банк, 02.10.2020 р. відповідач [PERSON] отримав від нього грошові кошти в сумі 124390,28 грн. Згідно з розрахунком заборгованості та виписками по особовим рахункам, наданими позивачем, з листопада 2020 р. відповідач сплатив позивачу 44780,52 грн., які зараховані як сплата комісій (графа 3 розрахунку суми несплачених комісій). Таким чином, суд доходить до висновку, що суми комісії, сплачені відповідачем та нараховані йому Банком, мають бути вирахувані із загальної суми заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача на користь Банку, після чого загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача на користь Банку у цій справі становить 65944,32 грн. (розрахунок: 172298,05 грн. 61573,21 грн. - 44780,52 грн. = 65944,32 грн.). Таким чином суд приходить до висновку про часткове задоволення позовної заяви та стягнення з [PERSON] на користь АТ «Банк Кредит Дніпро» суму заборгованості за тілом кредиту та прострочених відсотків у сумі 65944,32 грн. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги АТ «Банк Кредит Дніпро» задоволено частково, у відповідності до вимог ч.1, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені позивачем витрати на сплату судового збору в розмірі 1159,00 грн. При вирішенні питання про відшкодування відповідачеві понесених витрат на правову допомогу в загальній сумі 8000,00 грн. суд виходить з такого. За частиною п`ятою статті 135 ЦПК України, сума забезпечення витрат на професійну правничу допомогу визначається судом з урахуванням приписів частини четвертої статті 137, частини сьомої статті 139 та частини третьої статті 141 цього Кодексу, а також їх документального обґрунтування. Відповідно до частин першої та другої статті 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Відповідно до статті 178 ЦПК, першої заявою по суті справи сторони Відповідача є Відзив на позовну заяву, на подачу якого судом встановлюється строк не менше 15 днів з моменту вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Однак, до суду Відзив на позовну заяву в справі 333/2466/24 від сторони Відповідача не подавався. Замість нього майже через 4 місяці з дня отримання відповідачем матеріалів справи були надіслані Пояснення по справі, які не є заявою по суті справи в розумінні ЦПК України. З даними ж Поясненнями були надіслані документи, які підтверджують понесені Відповідачем судові витрати. Тобто, сторона Відповідача таким чином порушила процесуальний порядок отримання компенсації, який виступає важливим критерієм при вирішенні питання розподілу судових витрат. Схожих висновків дійшов Верховний суд у Постанові від 23.12.2020 у справі № 903/664/19. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання представника відповідача про стягнення з позивача судових витрат за надання правової допомоги. На підставі викладеного,

Outcome: partial