Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-16 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідача про відшкодування завданої матеріальної шкоди, посилаючись на те, що 11.01.2024 року в м. Черкаси по вул. Лесі Українки трапилася дорожньо-транспортна пригода, під час якої відбулося зіткнення автомобіля марки «Volvo» моделі «V50», д.р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , власник авто - [PERSON] та автомобіля марки «ВАЗ» моделі «21104», д.р.н. [NUMBER] , під керуванням відповідача [PERSON] . ДТП відбулося в наслідок порушення відповідачем п. 11.3. та п. 11.4. ПДР України. Автомобіль Позивача отримав пошкодження передньої бокової частини, а саме: передні ліві двері, поріг передній лівий, центральна ліва стійка, двері задні ліві. 26.01.2024 року Соснівський районний суд м. Черкаси у справі № 712/875/24 прийняв постанову про визнання відповідача винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень. 28.02.2024 року за замовленням представника позивача судовим експертом Черкаського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Науменком В.С. підготовлений висновок експерта № СЕ-19/124-24/1136-АВ, відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Volvo» моделі «V50», д.р.н. [NUMBER] , на момент проведення експертизи, складає - 80 495,10 грн. На дату ДТП автомобіль відповідача не був застрахований. Просить стягнути з відповідача на її користь завдану матеріальну шкоду в розмірі 80 495 грн. 10 коп. та судові витрати по справі. 17 квітня 2024 року ухвалою суду було відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін та призначено судове засідання. Адвокат позивача Передерій В.Г. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Заслухавши думку адвоката, пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства. В судовому засіданні встановлено, що на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить автомобіль марки «Volvo» моделі «V50», д.р.н. [NUMBER] . 11.01.2024 року о 08 год. 03 хв. в м. Черкаси по вул. Лесі Українки, відповідач [PERSON] , керуючи автомобілем ВАЗ-21104, д.н.з. [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки на слизькій ділянці дороги, не впорався з керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв зіткнення з автомобілем марки «Volvo» моделі «V50», д.р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався в зустрічному напрямку, чим порушив п. 11.3, 11.4 ПДР України. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача отримав механічні пошкодження. Постановою Соснівського районного суду м.Черкаси від 26 січня 2024 року (справа №712/875/24) [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень. Постанова не оскаржена і набрала законної сили. Частиною 4 статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 28.02.2024 року за замовленням представника позивача судовим експертом Черкаського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Науменком В.С. підготовлений висновок експерта № СЕ-19/124-24/1136-АВ, відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Volvo» моделі «V50», д.р.н. [NUMBER] , на момент проведення експертизи, складає - 80 495,10 грн. За проведення вказаної транспортно-товарознавчої експертизи позивачем сплачено 3 634 грн. 94 коп., що підтверджується копією квитанції від 31 січня 2024 року на вказану суму. На дату ДТП автомобіль відповідача не був застрахований, що підтверджується доказом перевірки чинності полісу внутрішнього страхування ТЗ № СА1732АК в базі МТСБУ. Відповідач в судовому засіданні з розрахунками завданої матеріальної шкоди, зазначеними експертом у висновку № СЕ-19/124-24/1136-АВ, погодився. Отже, в даному випадку суд приймає наданий позивачем висновок експерта як належний доказ, оскільки жодна із сторін зазначений висновок після його складення не оспорювала та під час розгляду даної цивільної справи клопотання сторонами щодо проведення судової авто товарознавчої експертизи не заявлялося. У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. За змістом ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Пленум Верховного Суду України у постанові №6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» у пункті 2 роз`яснив, що при розгляді таких справ, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі або майну громадянина відшкодовується у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Відтак, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків, необхідним є наявність у діях відповідача повного складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності), шкідливих наслідків у вигляді заподіяння позивачу збитків, причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та завданими позивачу збитками, а також вини правопорушника. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно зі ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Таким чином, суд погоджується з вимогою позивача, що саме відповідач [PERSON] повинен відшкодувати матеріальну шкоду, завдану ним пошкодженням автомобіля, що належить позивачу. У зв`язку з цим, суд вважає, що позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди в сумі 80 495 грн. 10 коп. підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням,забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Так, позивачами були понесені витрати по оплаті вартості проведення експертного дослідження в сумі 3 634 грн. 94 коп., що підтверджується відповідною квитанцією від 31 січня 2024 року. Враховуючи те, що позовні вимоги щодо відшкодування матеріальної шкоди задоволені судом в повному обсязі, вказані витрати підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку, з тим, що позовні вимоги були задоволені, то до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 1 211 грн. 20 коп. В позовній заяві позивач зазначила відомості про понесення витрат на правничу допомогу в сумі 15 000 грн. Судом встановлено, що позивачу правничу допомогу у вказаній справі надавав адвокат Передерій Вадим Григорович, що підтверджується договором про надання правничої допомоги № 386 від 12 січня 2024 року, укладеним між адвокатом Передерій В.Г. та [PERSON] , Додатковою угодою № 1 від 12 січня 2024 року, Рахунком № 1 від 12 січня 2024 року, Детальним описом робіт із зазначенням загального розміру витрат на професійну правничу допомогу - 15 000 грн., платіжною інструкцією на суму 15 000 грн. від 12.01.2024 року. Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України). Позивач дійсно отримала правову допомогу, а тому не викликає сумнівів, що позивачем понесені витрати на правничу допомогу у справі. Але, з урахуванням складності даної справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що зазначена вартість та обсяг виконаної адвокатом роботи у розмірі 15 000 грн. є завищеними та належним чином не обґрунтованими, що суперечить принципу пропорційності розподілу судових витрат. Суд вирішуючи питання про розмір витрат на правову допомогу виходить з того, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Отже, відшкодовуються лише ті витрати, які мають розумний розмір. А тому, враховуючи фактичний обсяг наданої правничої допомоги, кількість судових засідань, з врахуванням виконаної адвокатом роботи,

Outcome: approved