Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-19 00:00:00

У вересні 2024 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про усиновлення, в якій вказував, що 30 січня 2024 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Діти проживають в родині заявника. З моменту спільного проживання (близько 4 років) в заявника з дітьми дружини склалися усталені родинні стосунки. З метою створення повноцінної родини [PERSON] бажає усиновити дітей. Посилаючись на вказані обставини та те, що він відповідає необхідним вимогам, які закон встановлює для усиновлювачів, відносно нього та дітей відсутні передбачені законом заборони або обмеження щодо усиновлення, ним створені всі умови для утримання, проживання, виховання, гармонійного розвитку дітей, біологічні батьки яких надали нотаріально посвідчені згоди на усиновлення [PERSON] . [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , а тому заявник просив про задоволення заяви. Ухвалою суду від 24 вересня 2024 року відкрито провадження у справі та справу призначено до судового розгляду. Цією ж ухвалою до участі у справі в якості заінтересованої особи залучено Вознесенський відділ ДРАЦС у Вознесенському районі. В судовому засіданні заявник [PERSON] та його представник [PERSON] заяву про усиновлення підтримали. Заінтересована особа - [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечувала. Представниця заінтересованої особи - Органу опіки та піклування Вознесенської районної військової адміністрації Артьомова О.А. в судовому засіданні проти задоволення заяви про усиновлення не заперечувала, вказуючи на те, що це буде відповідати інтересам дітей. Заінтересована особа - [PERSON] , представник заінтересованої особи - Вознесенського відділу ДРАЦС в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили. Суд вважав можливим провести розгляд справи без участі заінтересованої особи - [PERSON] , а також представника заінтересованої особи - Вознесенського відділу ДРАЦС, оскільки матеріали справи містять достатньо доказів для ухвалення рішення. Заслухавши пояснення заявника [PERSON] , його представника [PERSON] , заінтересованої особи [PERSON] , представниці заінтересованої особи - Органу опіки та піклування Вознесенської районної військової адміністрації Артьомової О.А., дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Згідно ст.ст. 20, 21 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року дитина, яка тимчасово або постійно позбавлена сімейного оточення або яка в її власних якнайкращих інтересах не може залишатися в такому оточенні, має право на особливий захист і допомогу, що надаються державою. Держави-учасниці відповідно до своїх національних законів забезпечують зміну догляду за дитиною. Такий догляд може включати, зокрема, усиновлення. Держави-учасниці, які визнають і/чи дозволяють існування системи усиновлення, забезпечують, щоб найкращі інтереси дитини враховувалися в першочерговому порядку. Згідно ч. 4 ст. 3 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 207 СК України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Згідно ч. 1 ст. 208 СК України усиновленою може бути дитина (тобто особа до досягнення вісімнадцятирічного віку). Усиновлювачем дитини може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини. Усиновлювачем може бути особа, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менш як на п`ятнадцять років (ч.ч. 1. 2 ст. 211 СК України). Переважне право на усиновлення дитини має громадянин України, який є чоловіком матері, дружиною батька дитини, яка усиновлюється (п. 2 ч. 1 ст. 213 СК України). Усиновлення дитини здійснюється за вільною згодою її батьків. Згода батьків на усиновлення дитини має бути безумовною. Письмова згода батьків на усиновлення засвідчується нотаріусом (ч.ч. 1, 2, 5 ст. 217 СК України). Для усиновлення дитини потрібна її згода, якщо вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може її висловити. Згода дитини на її усиновлення дається у формі, яка відповідає її вікові та стану здоров`я. Дитина має бути проінформована про правові наслідки усиновлення (ч.ч. 1, 2 ст. 218 СК України). На усиновлення дитини одним із подружжя потрібна письмова згода другого з подружжя, засвідчена нотаріально (ч. 1 ст. 220 СК України). Суд під час вирішення питання про усиновлення повинен врахувати обставини, що мають істотне значення, зокрема: стан здоров`я та матеріальне становище особи, яка бажає усиновити дитину, її сімейний стан та умови проживання, ставлення до виховання дитини; мотиви, на підставі яких особа бажає усиновити дитину; мотиви того, чому другий із подружжя не бажає бути усиновлювачем, якщо лише один із подружжя подав заяву про усиновлення; взаємовідповідність особи, яка бажає усиновити дитину, та дитини, а також те, як довго ця особа опікується вже дитиною; особу дитини та стан її здоров`я; ставлення дитини до особи, яка бажає її усиновити. При дотриманні всіх умов, встановлених цим Кодексом, здатності особи, яка бажає усиновити дитину, забезпечити стабільні та гармонійні умови для життя дитини суд постановляє рішення, яким оголошує цю особу усиновлювачем дитини (ч.ч. 1, 2 ст. 224 СК України). Особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання бути записаною у Книзі реєстрації народжень матір`ю, батьком дитини або повнолітньої особи. Якщо усиновлюється дитина, яка досягла семи років, то для запису усиновлювача матір`ю, батьком потрібна згода дитини, крім випадку, передбаченого частиною четвертою статті 218 цього Кодексу. Суд задовольняє таку заяву усиновлювача у рішенні про усиновлення, якщо це відповідає інтересам дитини (ст. 229 СК України). Якщо усиновлювачами є одночасно жінка та чоловік і якщо вони записуються батьками дитини, відповідно змінюються прізвище та по батькові дитини. Якщо усиновлювач записується батьком дитини, відповідно змінюється по батькові дитини. Про зміни, передбачені у цій статті, суд зазначає у рішенні про усиновлення (ч.ч. 1, 2, 4 ст. 231 СК України). На підставі рішення суду про усиновлення в актовий запис про народження дитини або повнолітньої особи, складений органами державної реєстрації актів цивільного стану України, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни і видає нове Свідоцтво про народження з урахуванням цих змін. Свідоцтво про народження, що було видане раніше, анулюється (ст. 233 СК України). Суд встановив, що 30 січня 2024 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Діти близько 4 років проживають в родині заявника. [PERSON] є дієздатною та працездатною особою, може бути усиновлювачем та відносно нього відсутні (не встановлені) обмеження, передбачені ст. 212 СК України. Також суд з пояснень учасників справи та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, встановив, що: -сім`я [PERSON] забезпечена житлом (мешкають в житловому будинку, що перебуває у власності [PERSON] , який за характеристиками, рівнем облаштування є придатним для знаходження та проживання в ньому усиновлених дітей, для проживання дітей створені усі необхідні умови (а.с. 10, 12, 14, 15, 23-24); -заявник працевлаштований та отримує щомісячний прибуток у вигляді заробітної плати (а.с. 20); -заявник ознайомлений зі станом здоров`я та особливостями характеру дітей, що усиновлюються, встановив з ними контакт, діти та заявник доброзичливо ставляться один до одного; -стан здоров`я заявника не перешкоджає йому бути усиновлювачем (а.с. 19); -заявник до кримінальної чи іншої відповідальності, яка б була перешкодою для усиновлення (а.с. 16); -заявник ознайомлений з правами, обов`язками, відповідальністю усиновлювача, наслідками усиновлення; -заявник висловив власне свідоме бажання на усиновлення; -заявник згідно п. 2 ч. 1 ст. 213 СК України має першочергове право на усиновлення; -батьки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] надали нотаріально посвідчені згоди на усиновлення заявником їх дітейи (а.с. 21, 22). В матеріалах справи також міститься висновок Органу опіки та піклування Вознесенської районної військової адміністрації від 29 липня 2024 року про доцільність усиновлення, як таке, що буде відповідати інтересам дітей (а.с. 25-27). В судовому засіданні неповнолітні [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] надали згоди на усиновлення, вважаючи заявника своїм батьком, не заперечували проти того, щоб останній був офіційно записаний їх батьком зі зміною їх прізвища та по батькові. Враховуючи вказані обставини, відносини між заявником та дітьми, здатність заявника забезпечити стабільні та гармонійні умови життя та виховання дітей, що усиновлюються, думку неповнолітніх, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки усиновлення буде відповідати їх інтересам. У відповідності зі ст.ст. 229, 231 СК України суд вважає за необхідне внести зміни в актові записи про народження дітей в частині їх прізвища, по батькові, відомостей про їх батька. На підставі викладеного,

Outcome: approved