Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту перебування на утриманні неповнолітньої дитини. Обгрунтовуючи заявлені вимоги заявник зазначив, що 21 червня 2023 року він уклав шлюб із [PERSON] , котра має дитину [PERSON] . Після народження спільної дитини, [INFO] [PERSON] , 06 серпня 2024 року згідно наказу №221 військової частини [NUMBER] , звільнилася з військової служби у запас за підпунктом "г" пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". [PERSON] , [INFO] є рідною дитиною [PERSON] , [INFO] . Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька, відомості про батька [PERSON] записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Заявник утримує доньку дружини [PERSON] , що підтверджує довідкою про доходи та копією акту про фактичне місце проживання від 16.05.2024 року та копією посвідчення багатодітної сім`ї. Метою для встановлення факту перебування на утриманні заявника падчерки [PERSON] є те, що заявник має посвідчення учасника бойових дій № [NUMBER] від 20.03.2019 року та є діючим військовослужбовцем контрактної служби Збройних Сил України і у подальшому хоче, щоб у разі його загибелі під час участі у відсічі та стримуванні збройної агресії російської федерації та/або інших держав проти України у період дії воєнного стану, щоб на його падчерку також діяли всі пільги, зазначені у ст.14 ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 року № 2011-???. 20.12.2024 року відкрито провадження у справі і призначено справу до розгляду в порядку окремого провадження з викликом заявника та заінтересованих осіб та призначено судове засідання по даній справі. Заявник в судовому засіданні заяву підтримав, просив її задовольнити, підтвердивши в судовому засіданні обставини, зазначені в заяві. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засідані підтвердила викладені обставини у заяві, зазначивши, що на даний час є військовослужбовцем, отримує доходи, її чоловік та батько також перебувають на військовій службі. [PERSON] утримує її дитину, купує все необхідне, в неї є дорогий мобільний телефон, собака, одяг. Вона зверталася до служби у справах дітей з метою оформлення документів для усиновлення чоловіком доньки [PERSON] , проте їй надали роз`яснення, що різниця у віці чоловіка та доньки не дозволяє йому бути усиновлювачем дитини. Її чоловік є учасником бойових дій, тому вони хочуть, щоб донька мала пільги у школі, а також на проїзд, проте для цього необхідно встановити факт її перебування на утриманні заявника. Представник заінтересованої особи служби в справах дітей виконавчого комітету Славутської міської ради в судовому засіданні не заперечувала проти заяви, зазначила, що представники служби намагалися зробити обстеження умов проживання заявника та неповнолітньої дитини, але доступ до житла їм не було надано, заявник взагалі на контакт не виходив. Суд, заслухавши пояснення заявника, заінтересованих осіб, дослідивши та оцінивши в сукупності докази в справі, встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] та заінтересована особа [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 21 червня 2023 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Згідно акту про фактичне проживання особи від 16.05.2024 року, виданого головою правління ОСББ "Здоров`я" [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , проживають за адресою: [ADDRESS] . Батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 15 травня 2012 року. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька, відомості про батька [PERSON] записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Згідно посвідчення, виданого управлінням соціального захисту населення Славутської міської ради Хмельницької області 26 квітня 2024 року, пред`явники цього посвідчення: мати - [PERSON] та батько - [PERSON] мають право на пільги, передбачені законодавством України для багатодітних сімей. Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб, [PERSON] отримує дохід та є військовослужбовцем, учасником бойових дій. Згідно ч. 1 ст. 121 СК України передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. В силу ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. За приписами ч. 1 ст. 14 СК України сімейні права є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі. Згідно приписів ч. 1 ст. 15 СК України сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу. В силу ч. 4 ст. 15 СК України невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін. Так, згідно ч. 6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Суд відзначає, що батьки мають рівні обов`язки щодо виховання та утримання дітей, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою або шлюб між ними розірвано, а також незалежно від того, чи проживають батько чи мати разом з дітьми або окремо від дитини, що визначено ст. 141 Сімейного кодексу України. Згідно ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Правовідносини щодо «утримання дітей» є предметом регулювання Сімейного кодексу України. Статтею ст. 51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тобто, Закон покладає виключно на батьків обов`язок щодо утримання своїх неповнолітніх дітей, які не досягли 18 років. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, або чи розірвано їх шлюб. Обов`язок по утриманню зберігається також і у випадку позбавлення батьківських прав батьків (ч. 2 ст. 166 СК України). Згідно з ч. 1 ст. 260 СК України, якщо мачуха, вітчим проживають однією сім`єю з малолітніми, неповнолітніми пасинком, падчеркою, вони мають право брати участь у їхньому вихованні. Мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу (ч. 1 ст. 268 СК України). Виходячи з аналізу вищевказаних норм, Верховний Суд у постанові від 14.12.2023 року №160/11228/23 зазначив, що заявник, перебуваючи у шлюбі з громадянкою, яка є матір`ю дітей, має право на участь у вихованні цих дітей (за умови проживання однією сім`єю). При цьому обов`язок щодо їх утримання у позивача (як вітчима) виникає за умови, якщо в останніх немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.5 ч. ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема перебування фізичної особи на утриманні. Частиною другою ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Отже, у судовому порядку встановлюються тільки такі факти, які мають юридичні наслідки і від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника і в судовому порядку можливе лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. При зверненні до суду із заявою про встановлення юридичного факту важливе значення має мета його встановлення, оскільки саме вона дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки. У постановах Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2024 року у справі №560/17953/21, від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18, від 08 листопада 2019 року у справі №161/853/19, від 27 березня 2019 року у справі №569/7589/17 викладено наступні висновки: «Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: Факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів». Звертаючись із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, [PERSON] вказав, що встановлення факту перебування на його утриманні дитини йому необхідне для того, щоб дитина дружини мала пільги, передбачені ст.14 ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та член їх сімей від 20.12.1991 № 2011-??? в разі його загибелі, оскільки він є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням № [NUMBER] від 20.03.2019 року та є діючим військовослужбовцем контрактної служби Збройних Сил України, наразі виконує бойові завдання в зоні бойових дій. Відповідно до ст. 40 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчі органи сільських, селищних, міських рад, крім повноважень, передбачених цим Законом, здійснюють й інші надані їм законом повноваження. До наведених повноважень віднесено, в тому числі, видачу довідок про те, що дитина знаходиться на утриманні одного з батьків або опікуна. Наведена послуга надається на підставі індивідуального рішення кожного органу місцевого самоврядування в межах території. Довідка видається у місячний строк безкоштовно. Її видача здійснюється виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а також центром надання адміністративних послуг. Подати заяву на її отримання заявник може особисто або через законного представника. Підставою для відмови у видачі довідки про те, що дитина знаходиться на утриманні одного з батьків або опікуна, являється невідповідність документів. Відмова у наданні такої послуги може бути оскаржена до окружного адміністративного суду. Натомість заявником не надано суду доказів на підтвердження перешкод у встановленні зазначеного факту в позасудовому порядку, а також доказів утримання ним як вітчимом неповнолітньої дитини дружини, за умови, що інші члени сім`ї, які мають обов`язок утримувати неповнолітню дитину, не можуть надавати їм належне утримання. Наразі заявник не позбавлений можливості звернутись до органу місцевого самоврядування за місцем проживання із заявою про видачу довідки про те, що [PERSON] знаходяться на утриманні заявника, додавши до цієї заяви наведені вище документи. За таких обставин, суд приходить до висновку, що заява про встановлення факту перебування на утриманні неповнолітньої дитини, є передчасною та задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed