Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-29 00:00:00

АТ «Сенс Банк» звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 500767256, у розмірі 190963,75 грн. В обґрунтування позову позивач послався на те, що 28.04.2023 між АТ «Альфа Банк» та [PERSON] було укладено угоду про надання споживчого кредиту № 500767256 (надалі - Кредитний договір). Відповідно до умов кредитного договору, Банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, що визначені Кредитним договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. Умовами Кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання позичальницею умов договору, остання зобов`язана достроково виконати всі боргові зобов`язання перед Банком протягом 30 календарних днів з дня отримання від Банку інформації. Позивач вказує, що свої зобов`язання за договором щодо надання позичальнику кредиту виконав в повному обсязі. Однак, відповідач свої зобов`язання за Кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого має заборгованість в розмірі 190963,75 грн. з яких 187764,29 грн заборгованість по тілу кредиту, 2608,29 грн - заборгованість по відсотках, 591,17 грн заборгованість по комісії. 12.08.2022 загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» було затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.11.2022. Також, свої вимоги позивачем обґрунтовано у додаткових поясненнях від 23.09.2024. Де зазначено, що долучений банком до матеріалів справи розрахунок заборгованості підтверджує розмір заборгованості за кредитним договором, адже містить детальний опис нарахованої заборгованості, дати здійснення платежів боржником, залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), а також включає суми погашеного позичальником тіла кредиту та відсотків по кожному платіжному періоду. Банком пред`явлено вимоги лише щодо стягнення тіла кредиту в розмірі та відсотків за користування кредитними коштами, що були обумовлені договором. Вимог щодо стягнення штрафів та пені позовна заява не містить, а тому підстави для застосування положень Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" у даному випадку не відсутні. Також позивач посилається на постанову Верховного Суду від 15.06.2023 року у справі N 910/8580/22, де зазначено, що лист ТПП від 28.02.2022 року є загальним офіційним документом та не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, виконання якого стало неможливим через наявність зазначених обставин. Відповідач заперечив щодо задоволення позову, подав до суду відзив від 16.07.2024. На підставу заперечень зазначив, що йому не було направлено досудової вимоги. Заперечує настання строку дострокового виконання всіх зобов`язань. Посилається на пунк 9.14. договору, де зазначено обставини форс-мажору, які спричинені війною, що автоматично продовжує строк виконання зобов`язання. Відповідач зазначає, що на дії форс-мажору також впливала неплатоспроможність у зв`язку із тривалим лікуванням. Також у запереченнях від 06.01.2025 відповідач просить задоволити позов на суму 153930,41 грн. Зазначає, що право банку вимагати дострокового виконання зобов`язань у судовому порядку виникає у разі прострочення більш ніж на один місяць терміну сплати обов`язкового платежу за кредитом та письмового попередження позичальника за 30 днів до дати дострокового виконання зобов`язань. 06.12.2024 відповідачем в рахунок погашення заборгованості перед банком внесено 35000 грн. Відповідач визнає позов на суму 153930,41 грн. На підставу розстрочення рішення суду строком на шістдесят місяців посилається на встановлення обставини рішенням Рівненського міського суду №569/16694/23 від 22.11.2023, які не припинили своє існування. Ухвалою судді від 10.06.2024 було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі. У судове засідання представник позивача не з`явився, у заяві від 30.01.2025 просив розглянути справу за його відсутності, просив позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні підтримав заперечення на позов, просив розстрочити виконання рішення суду терміном на шістдесят місяців. Заслухавши пояснення відповідача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.04.2023 між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] була підписана оферта на укладення угоди про надання споживчого кредиту № 500767256 та акцепт пропозиції на укладення угоди про надання споживчого кредиту. Відповідно до оферти відповідач запропонував АТ «Альфа-Банк» укласти з ним угоду про надання споживчого кредиту, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб. Підставою для укладення цієї угоди є Договір про банківське обслуговування фізичних осіб. Оферта містить умови споживчого кредиту: тип кредиту: кредит готівкою, сума кредиту 188930,41 грн., процентна ставка річних : 4,99%, строк кредиту 120 міс., дата повернення кредиту 28.04.2033. Кредит надається для: повернення заборгованості за кредитним договором 500748046 від 10.02.2023 в розмірі 143039,10 грн., повернення заборгованості за кредитним договором 500748653 від 13.02.2023 в розмірі 45891,31 грн. Банком виконано зобов`язання за кредитним договором, що підтверджується меморіальним ордером №1732712670 від 05.05.2023 на суму 188930,41 грн.. 01 грудня 2022 року найменування АТ «Альфа - Банк» змінено на АТ «Сенс Банк». Так, відповідно до Протоколу позачергових загальних зборів акціонерів Акціонерного товариства «Альфа-Банк» №2/2022 від 12.08.2022, вирішено змінити найменування Банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк». Пункт 1 ч.2\~ст.11 ЦК України\~встановлює, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є зокрема договори та інші правочини. Відповідно до ч.1\~ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 627 ЦК України\~передбачено, що відповідно до\~ст. 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Згідно з ч.1\~ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч. 1\~ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Як передбачено\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог\~ст.610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання (ч.2\~ст. 615 ЦК України). Частиною 1\~статті 612 ЦК України\~передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1\~ст.1049 ЦК України). Відповідно до частини 2\~статті 1048 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. За приписами ч. 1\~ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до умов кредитного договору, Банк зобов`язується надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується в поряду та на умовах, що визначені Кредитним договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. Судом встановлено, що Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі. Однак, [PERSON] не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Умовами Кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання позичальницею умов договору, останній зобов`язаний достроково виконати всі боргові зобов`язання перед Банком протягом 30 календарних днів з дня отримання від Банку інформації. Як стверджується матеріалами справи, 04.03.2024 на адресу позичальника було направлено досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань, однак, відповідачем вказану вимогу залишено без відповіді та задоволення, у зв`язку з чим, станом на 08.08.2023 у відповідача перед позивачем існує заборгованість в розмірі 190963,75 грн. , з яких 187764,29 грн. заборгованість по кредиту та 2608,29 грн. заборгованість по відсотках, 591,17 грн заборгованість по комісії. Судом встановлено, що відповідно до квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №829155 від 06.12.2024 відповідачем [PERSON] в рахунок погашення заборгованості перед банком сплачено 35000 грн., з призначенням платежу внесення готівки для сплати заборгованості за кредитним договором №500767256 від 28.04.2023. Враховуючи вищевикладене до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає сума в розмірі 155963,75 грн. (190963,75 грн. 35000 грн. = 155963,75 грн.) з урахуванням сплачених відповідачем коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Щодо заяви відповідача про розстрочення виконання судового рішення, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ч. 267ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Як роз`яснив пленум Верховного Суду України в пункті 10постанови від 26.12.2003 року №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», задоволення заяви про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо). Отже, розстрочка виконання рішення суду - це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду щодо сплати загальної суми боргу частинами. Надання розстрочки судом полягає у визначенні розміру щомісячних платежів з метою погашення всієї суми боргу, визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку сплати останнього платежу на підставі розстрочки рішення має бути виконано повністю. При розгляді заяв щодо розстрочки виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому; суми щомісячного платежу, наявність яких має бути доведена боржником. Строки такого відтермінування та сума щомісячних платежів знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку до повного виконання рішення суду. Надання розстрочки виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника. Як на підстави для розстрочення рішення суду відповідач посилається на те, що у зв`язку з початком війни в Україні відповідач тяжко захворів, тривалий час перебував на лікуванні. У зв`язку з станом здоров`я на даний час не може вчасно погашати кредит, дане підтверджується епікризами та медичними висновками. Про скрутне матеріальне становище свідчить довідка Рівненської філії обласного центру зайнятості №01-34/542 від 08.07.2024 про реєстрацію як безробітного з 20.06.2022 по 26.06.2023 і нарахування допомоги по безробіттю, довідками про отримання пенсії за період з квітня 2023 року по липень 2023 року. Відповідач має третю групу інвалідності, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальної експертної комісії. Розстрочка виконання рішення суду надасть можливість стягувачу у нетривалий проміжок часу одержати виконання від боржника рішення суду без ускладнень, які можуть виникнути у разі погіршення фінансового становища боржника, що в свою чергу може призвести до ускладнення виконання рішення або ж до неможливості його виконання. Відповідно до ч.5 ст.435 ЦПК України, розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги середньо - статистичні показники тривалості виконавчого провадження з виконання рішень суду, суд вважає, що розстрочення виконання судового рішення в межах строків, визначених ч.5ст. 435 ЦПК України, тобто на 12 місяців, сприятиме дотриманню справедливого балансу між інтересами сторін, а тому клопотання відповідача підлягає задоволенню частково. Згідно з ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а згідно п. 3 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що позов задоволено частково (81,67 %), а тому суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у вигляді судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, у розмірі 1978,37 грн, іншу частину суми сплаченого позивачем судового збору, залишити за позивачем.

Outcome: partial