Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 15.10.2022 між позичальником [PERSON] та ТОВ «Мілоан» був укладений кредитний договір №7697493, згідно з умовами якого відповідач отримав 6500 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. ТОВ «Мілоан» умов кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит, відповідач зі свого боку умови кредитного договору не виконав. Відповідно до умов кредитного договору, 15.10.2022 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» був укладений договір відступлення права вимоги №89-МЛ від 30.01.2023, де сума та розрахунок заборгованості за кредитним договором №7697493 було передано позивачу від первинного кредитора ТОВ «Мілоан». Враховуючи викладене, позивач просив суд стягнути із [PERSON] заборгованість в загальному розмірі 26 162,50грн, з яких: 6 500,00 заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту), 19 012,50грн прострочена заборгованість за сумою відсотків, 650грн прострочена заборгованість за комісією, а також сплачені позивачем судові витрати. Представник відповідача надала відзив на позов у якому позов не визнала, посилаючись на те, що розрахунки заборгованості, на які посилається позивач, не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві, а також не є належними доказами існування боргу. Позивачем не надано доказів перерахунку кредитних коштів на рахунок відповідача. Також посилалася на те, що [PERSON] з 18.03.2022 до 14.06.2023 був військовослужбовцем, що підтверджується відповідною відміткою у військовому білеті, а тому відповідно до п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» проценти за користування кредитом не нараховуються, просила відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Представник позивача надала відповідь на відзив, у якому зазначила, що підписання відповідачем договору про надання кредиту свідчить про ознайомлення його з правилами надання коштів у позику. Відповідач був у повній мірі проінформований про умови надання кредиту відповідно до вимог чинного законодавства. Доводи відповідача, що позивачем не надано доказів надання грошових коштів не заслуговують на увагу, оскільки на підтвердження факту надання відповідачу кредиту позивач надав копію платіжного доручення №84817896 від 15.10.2022, з якого вбачається, що ТОВ «Мілоан» перерахувало на ім`я відповідача на картковий рахунок № [NUMBER] , кредитні кошти в сумі 6500грн. Відповідачем не спростовано факту належності йому цього карткового рахунку. Окрім того, відповідач не звертався з приводу невиконання кредитодавцем своїх зобов`язань щодо перерахування суми кредиту на картковий рахунок. Отже, відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання по поверненню кредиту у встановлений договором строк. Оскільки відповідач був військовослужбовцем та відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» звільняється від сплати заборгованості за відсотками та комісією, тому просила позовні вимоги задовольнити у частині стягнення тіла кредиту в сумі 6500грн. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, попередньо надавши заяву про розгляд справи без її участі, просила задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з відповідача тіла кредиту в сумі 6500грн. Відповідач та представник відповідача у судове засідання не з`явилися, попередньо представник надала заяву про розгляд справи без її участі, заперечувала проти задоволення позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві, просила врахувати, що відповідач був військовозобов`язаним з 18.03.2022 по 14.06.2023 та на підставі п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» звільняється від сплати заборгованості за відсотками та комісією. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків. Встановлено, що 15.10.2022 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладений договір позики №7697493, за яким відповідачу наданий кредит в розмірі 6 500,00 грн строком на 15 днів, до 30.10.2022 (а.с.9-14). Відповідно до додатку №1 до договору про споживчий кредит №7697493 від 15.10.2022 між сторонами було погоджено графік платежів за договором (а.с.14). Згідно п. 1.5.1 договору, комісія за надання кредиту: 6 500грн, яка нараховується за ставкою 10.00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Згідно п. 1.5.2 договору, проценти за користування кредитом: 1462,50 грн, які нараховуються за ставкою 1.50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Згідно п. 1.5.3 договору, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 3.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Згідно п. 4.2 договору, у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою п.1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 Цивільного кодексу України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п. 1.6 договору. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимоги кредитодавця. Кредитний договір підписаний [PERSON] електронним підписом відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора L96361 і був надісланий на номер моб. Телефону [NUMBER] (а. с. 16). Згідно платіжного доручення №84817896 від 15.10.2022 ТОВ «Мілоан» було здійснено перерахування кредитних коштів [PERSON] в розмірі 6500 грн на підставі договору №7697493 (а.с.17). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно із п. 6 ч.1 ст. 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону). Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч.8 ст. 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, вищезазначений договір, укладений у відповідності до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» є електронним договором, та вважається таким, що за правовим наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Отже, суд не бере до уваги твердження представника відповідача про відсутність підтверджуючих документів про отримання відповідачем кредитних коштів, оскільки факт укладення договору про надання споживчого кредиту між сторонами та отримання відповідачем коштів є доведеним. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Крім того, згідно п. 1 ч. 1ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно зі ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. На підставі укладеного між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Вердикт-Капітал» договору відступлення прав вимоги №89МЛ від 30 січня 2023 року до позивача перейшло право вимоги за кредитними договорами до боржників, зазначених в реєстрі, а тому числі [PERSON] за кредитним договором №79697493 від 15.10.2022 (а.с.19-26). З виписки з особового рахунку за кредитним договором №7697493 від 15.10.2022 вбачається, що відповідач станом на 18.04.2024 має заборгованість перед ТОВ «ФК «Кредит-капітал», яка становить 26 162,50 грн., з них: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 6500 грн., прострочена заборгованість за комісіями становить 650 грн., прострочена заборгованість за відсотками становить 19012,50 грн. (а.с.19). Згідно ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Встановлено, що відповідач [PERSON] з 18.03.2022 по 14.06.2023 був військовослужбовцем, призваним на військову службу під час мобілізації, що підтверджується копією військового квитка № [NUMBER] (а.с.82). У зв`язку з наведеним, суд вважає, що відсутні підстави для нарахування будь-яких відсотків за користування кредитом. Згідно з ч. 1ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 3 ст.12, ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи, що з матеріалів справи вбачається, що відповідач свої зобов`язання перед ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», яке є правонаступником кредитора, належним чином не виконав, про що свідчить наявність заборгованості, а також те, що [PERSON] є військовослужбовцем, призваним на військову службу під час мобілізації, і на підставі Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» звільнений від сплати відсотків за користування кредитними коштами, суд вважає можливим задовольнити частково позовні вимоги, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №7697493 у розмірі 6 500 грн. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволених вимог. Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Так, позивач звернувся з позовом на загальну суму 26 162,50 грн; позов задоволений на суму 6 500 грн, тобто на 24,84 % (6500*100:26162,50=24,84%) Отже, на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме: 601,72грн (2422,40*24,84%:100=601,72). На підставі викладеного та

Outcome: partial