Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-28 00:00:00

До Березанського міського суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з відповідачем по справі [PERSON] позивач [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з 28 березня 2017 року. Позивач та відповідач мають двох дітей: дочки [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Позивач стверджує, що вона власними силами намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати дітей, а також виконувати всі інші обов`язки, покладені на неї законом та необхідні для належного утримання дітей, оскільки відповідач залишив сім`ю та проживає окремо. Діти проживають разом з позивачем [PERSON] та перебувають на її повному утриманні, що підтверджується долученими до позовної заяви документами. Позивач вказує, що відповідач про офіційне працевлаштування не повідомляє, інших утриманців у нього немає, а тому стягнення аліментів у визначеному нею розмірі не порушить його прав. Всупереч вимогам ст. 180 СК України відповідач ухиляється від виконання свого обов`язку щодо утримання власних дітей, матеріально не допомагає, участі у їх вихованні не бере та не виконує жоден із тих обов`язків, які покладені на нього законом як на батька дітей. Як зазначено у позовній заяві, на момент звернення до суду з цим позовом між сторонами не досягнуто згоди з приводу способу виконання відповідачем свого обов`язку щодо утримання дітей. Таким чином, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку, починаючи з дня звернення з даною заявою до суду та до досягнення дітьми повноліття. Допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць. Розгляд справи позивач просила проводити без її участі. Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 06.01.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] , належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, до суду не зявилася. Разом з тим у прохальній частині позовної заяви [PERSON] просила суд розгляд справи проводити без її участі, вказавши, що свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 4). Заява [PERSON] про розгляд справи відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України за відсутності позивача, датована 16.12.2024, була долучена до позовної заяви (а.с. 17). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Відповідач [PERSON] не скористався своїм процесуальним правом, передбаченим ст. 178 ЦПК України, та не подав відзив на позовну заяву. Заслухавши відповідача, дослідивши письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частиною 1 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. В силу приписів ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказами згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 11.06.2013 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Березанського міського управління юстиції у Київській області, [PERSON] народилася [INFO] , про що 11.06.2013 було складено відповідний актовий запис за № 81. Батько: [PERSON] , мати: [PERSON] (а.с. 9). Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28.03.2017, виданого Березанським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, [PERSON] народилася [INFO] , про що 28.03.2017 було зроблено відповідний актовий запис за № 42. Батько: [PERSON] , мати: [PERSON] (а.с. 10). Як вбачається з копії акту обстеження житлово-побутових умов № 1262 від 19.11.2024 за підписом депутата Березанської міської ради Радіоненка І.С., [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , зі слів вищевказаної громадянки проживає за адресою: [ADDRESS] спільно зі своїми дітьми [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Зі слів сусідів батько дітей громадянин [PERSON] взагалі не бере участі у вихованні та утриманні дітей (а.с. 12). Відповідно до копії довідки № 10-13-886 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 12.11.2024, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 11). Факт зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , підтверджується копіями Витягів з реєстру територіальної громади № 2024/013731167 від 13.11.2024, № 2024/013731224 від 13.11.2024, № 2024/013677978 від 12.11.2024 (а.с. 13-15). До позовної заяви долучено копію довідки № 67 від 12.11.2024, виданої директором Березанської гімназії № 2 А. Заброцькою [PERSON] , мамі здобувачів освіти 6-Б класу [PERSON] та 2 класу [PERSON] Березанської гімназії № 2 Березанської міської ради Київської області про те, що вона займається вихованням дітей сама (одна), без участі батька. Батько [PERSON] участі у вихованні дітей не бере, на батьківські збори не з`являється, з вчителем та адміністрацією не спілкується (а.с. 16). Статтею 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) визначено загальні засади регулювання сімейних відносин. Так, згідно з ч. 1, 7-10 ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Відносини щодо прийняття, набрання чинності, оскарження в адміністративному порядку, виконання, припинення дії адміністративних актів у сфері сімейних відносин регулюються Законом України "Про адміністративну процедуру" з урахуванням особливостей, визначених цим Кодексом. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Згідно з ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 (набула чинності для України 27.09.1991) передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 ст. 182 СК України). Відповідно до частини 5 статті 183 Сімейного кодексу України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Суд вважає, що розмір аліментів на двох дітей - 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до досягнення найстаршою дитиною повноліття є достатнім та не буде порушувати майнових прав дітей. Доказів того, що стан здоров`я та матеріальне становище відповідача не дозволяє йому сплачувати аліменти на утримання дітей у такому розмірі суду не надано. Не надано відповідачем і доказів наявності у нього на утриманні інших дітей, непрацездатних батьків тощо. Відповідно до п. 1) ч. 1ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. В силу приписів ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, і питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). За правилами ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Отже, з огляду на задоволення позову, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 гривень. На підставі статей 141, 180, 182-183, 191 Сімейного кодексу України, статті 5 Закону України "Про судовий збір",

Outcome: approved