Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-20 00:00:00

В серпні 2024 року, позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] виплачені їй на виконання умов попереднього договору оренди земельної ділянки грошові кошти в сумі 50 000,00 гривень, що складаються з суми виплачених позивачем коштів в сумі 45 000, 00 грн., штрафу в сумі 10 000,00 грн. та судовий збір у розмірі 3028,00 грн. Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що між ним та відповідачем 08.04.2016 було укладено попередній договір оренди земельної ділянки, відповідно до якого сторони зобов`язались після завершення процесу розпаювання та приватизації сільськогосподарських угідь, що перебувають в постійному користуванні ПАТ «Обухівське» відповідно до Державних актів, що знаходяться на території Першотравенської сільської ради, Нещерівської сільської ради, Обухівської міської ради, але не пізніше 30 календарних днів з моменту отримання майбутнім орендодавцем [PERSON] документа, який підтверджує виникнення права власності на земельну ділянку пай, укласти договір оренди даної земельної ділянки. До укладення основного договору позивач на виконання зобов`язання за попереднім договором оренди земельної ділянки та додаткової угоди до нього виплатив позивачу грошові кошти в сумі 10 000,00 грн. за 2016 рік, в сумі 10 000,00 грн. за 2017 рік, в сумі 15 000, 00 грн. за 2018 рік, та 15 000, 00 грн. за 2019 рік. З огляду на викладені обставини просить позов задовольнити. 24.10.2024 року ухвалою Обухівського районного суду Київської області відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Представник позивача Бондарчук Ю.В. в судове засідання не з`явився, подав заяву в якій просив проводити розгляд справи у його відсутність, щодо винесення заочного рішення не заперечив. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, повідомлялась належни чином, про що свідчить зворотнє повідомлення про отримання судової повістки, яке міститься в матеріалах справи, про причину неявки суд не повідомила, правом на подачу відзиву в установлений ухвалою суду строк не скористалась. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що 08.04.2016 року між ПрАТ «Обухівське» та [PERSON] було укладено Попередній договір оренди земельної ділянки № 335с, відповідно до якого сторони зобов`язались після завершення процесу розпаювання та приватизації сільськогосподарських угідь, що знаходяться в постійному користуванні ПАТ «Обухівське» відповідно до Державних актів, що знаходяться на території Першотравенської сільської ради, Нещерівської сільської ради, Обухівської міської ради, але не пізніше 30 календарних днів з моменту отримання майбутнім орендодавцем документа, який підтверджує виникнення права власності на земельну ділянку, укласти договір оренди даної земельної ділянки. Згідно п. 2 зазначеного договору майбутній орендар ПрАТ «Обухівське» до дати укладення основного договору зобов`язується за цим договором виплачувати майбутньому орендодавцеві щорічно до 31 грудня винагороду у розмірі 10 000 грн., з якої вираховуються податки згідно Податкового кодексу України. Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов попереднього договору позивач виплатив відповідачу грошові кошти в сумі 10 000,00 грн. за 2016 рік, в сумі 10 000,00 грн. за 2017 рік, в сумі 15 000,00 грн. за 2018 рік, та 15 000, 00 грн. за 2019 рік. Згідно п.9 Попереднього договору в разі порушення однією зі сторін обов`язків, зазначених у п. 1, 2, 4, 6 цього договору, вона сплачує іншій стороні протягом п`яти календарних днів штраф у розмірі 10 000,00 грн. 20.11.2018 року між позивачем та відповідачем було підписано Додаткову угоду про внесення змін до Попереднього договору № 335с від 08.04.2016 року, відповідно до якої п. 9 викладено новій редакції, а саме: «У разі порушення однією зі сторін обов`язків, зазначених у п. 1, 2, 4, 6 цього договору, вона сплачує іншій стороні протягом п`яти календарних днів штраф у розмірі 100 0000, 00 (сто тисяч) грн. 31.08.2020 року [PERSON] на підставі рішення Обухівського районного суду Київської області набула в порядку спадкування за законом право на земельну ділянку (пай) № [NUMBER] , площею 3,9952 га. 12.04.2021 року відповідачка звернулась до Узинської міської ради із заявою про реєстрацію права власності земельної ділянки, кадастровий номер 3223110100:06:004:005. 12.04.2021 року відповідачка [PERSON] уклала Договір оренди земельної ділянки з іншим суб`єктом господарювання, чим порушила п.15 Попереднього договору. За даними інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав за відповідачем зареєстровано 13.04.2021 року право власності на земельну ділянку площею 3,9952 га, кадастровий номер 3223110100:06:004:0045, і 13.04.2021 року право оренди цієї земельної ділянки ТОВ «Роза-Л». Частиною четвертою статті 124 Земельного кодексу України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 635 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Відповідно до ч. 2 ст. 635 Цивільного кодексу України, сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Відповідно до ч. 3 ст. 635 ЦК України зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Як вбачається з умов укладеного між сторонами попереднього договору, сторони зобов`язалися укласти договір оренди земельної ділянки не пізніше 30 календарних днів з моменту отримання відповідачем, як майбутнім орендодавцем, документа, який підтверджує виникнення права власності на земельну ділянку. До того ж, у пункті 15 попереднього договору передбачено, що після підписання цього попереднього договору майбутній орендодавець зобов`язується не укладати жодних угод з третіми особами щодо земельної ділянки, яка буде отримана у власність, до дати укладення основного договору. Таким чином, відповідачем порушені пункти 1, 4 попереднього договору щодо надання позивачу протягом п`яти днів після виникнення права власності на земельну ділянку оригіналу та копії документа, який підтверджує виникнення права власності на земельну ділянку, а також щодо укладення договору оренди земельної ділянки з позивачем. Натомість, у пункті 11 попереднього договору сторонами погоджено, що в разі порушення майбутнім орендодавцем обов`язків, зазначених у п. 1, 4, 6 цих договорів, внаслідок чого основні договори не будуть укладені, в доповнення до обов`язку згідно пункту 9 цих договорів, майбутній орендодавець повертає майбутньому орендареві отриману відповідно до пункту 2 цих договорів винагороду. Із матеріалів справи вбачається, що відповідач фактично отримав від позивача на виконання умов попереднього договору оренди та додаткової угоди грошові кошти в сумі 10 000,00 грн. за 2016 рік, в сумі 10 000,00 грн. за 2017 рік, в сумі 15 000, 00 грн. за 2018 рік, та 15 000, 00 грн. за 2019 рік. Вказані суми були отримані відповідачем у зв`язку з взяттям ним на себе зобов`язань передати позивачу в оренду земельні ділянки, право власності на які буде оформлене в майбутньому а, відтак, підлягають стягненню з нього на користь позивача згідно з умовами укладеного попереднього договору, які відповідачем не були дотримані. Оскільки внаслідок порушення відповідачем умов попереднього договору основний договір оренди земельної ділянки між сторонами не був укладений, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для повернення позивачу сплачених на користь відповідача грошових коштів у сумі 50 000, грн. Разом із цим, щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача 10 000,00 грн. неустойки суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Як установлено в пункті 9 попереднього договору (у редакції додаткової угоди), у разі порушення майбутнім орендодавцем обов`язків, зазначених у п. 1, 2, 4, 6 цього договору, він сплачує у майбутньому орендарю протягом 5 (п`яти) календарних днів штраф в розмірі 100 000, 00 грн. Однак, позивач просить суд стягнути з відповідача 10 000, 00 грн. неустойки. При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення суми неустойки є правом позивача, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача неустойку у розмірі 10 000,00 грн. Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. У ст. 13 ЦПК України зазначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, вмежах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 3028,00 грн.

Outcome: approved