Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-23 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач, орган опіки та піклування Кропивницької міської ради, звернувся в суд з позовом про відібрання малолітньої дитини від батьків, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що представниками Управління, Кропивницького районного управлінні поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, Кропивницького міського центру соціальних служб 12.09.2023 року відвідано родину за місцем проживання. На момент відвідування відповідач [PERSON] та троє невідомих осіб перебували в стані сильного алкогольного сп`яніння, поводилися агресивно. Дитина [PERSON] була вдома з ознаками хвороби. Під час бесіди повідомила, що сьогодні не їла, хворіє чотири дні, лікування не отримує, батьки її вихованням не займаються. Відповідно до акту обстеження умов проживання в помешканні перебувала дитина брудно, відсутня чиста постільна білизна, дитячій одяг та взуття брудні, розкидані по кімнаті, будинок потребує косметичного ремонту та прибирання. За результатами відвідування складено акти проведення оцінки рівня безпеки дитини. Рівень безпеки дитини оцінено за ознакою «небезпечно», що передбачає негайне відібрання дитини у батьків. Посилаючись на вказані обставини, норми чинного законодавства, просить задовольнити позов. \~ \~ \~ \~Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01.02.2024 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, відповідачам надано термін для подання відзиву на позов. Відзиви від відповідачів не надходили. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23.04.2024 року підготовче провадження у справі закрите, справа призначена до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] та її представник проти задоволення позову заперечували. Відповідач пояснила, що зробила висновки і на даний час змінила свою поведінку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений. заяв та клопотань не подавав. Ухвалою суду від 22.07.2024 року до участі в справі в якості третьої особи залучена [PERSON] . В судовому засіданні третя особа [PERSON] пояснила, що відповідач [PERSON] є її матір`ю, на даний час [PERSON] проживає у її сім`ї, відвідує матір, яка змінила свою поведінку, вона перебуває в добрих стосунках зі співмешканцем матері. Співмешканець не п`є, піклувався про [PERSON] . Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши всі обставини справи, та надані сторонами докази, суд дійшов наступних висновків. Згідно з частиною третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до частини першої, п`ятої статті 5 СК України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї; ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. В частині сьомій статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , виданого Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області 27.04.2011 року, актовий запис № 762, її батьками записані [PERSON] та [PERSON] . Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язанні виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, свої Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Згідно із ч.1 ст.152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відповідно до частини першої статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Згідно з пунктами 2-5 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Інші випадки, коли дитина може бути відібрана від батьків, про які йдеться у вищенаведеній частині першій статті 170 СК України, охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише з поведінки батьків, а й з їх особистих негативних звичок (демонстрація та заохочення у дитини розпусної поведінки). Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток. Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17.10.2018 року у справі № 402/428/16-ц, провадження № 14-327цс18. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: -по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; -по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України»). Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При ухваленні рішення про відібрання дитини від батьків може виникнути необхідність врахування низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (пункт 50 рішення ЄСПЛ від 18.12.2008 року у справі «Савіни проти України). Згідно зі статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21.12.1995 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради № 789-X11 від 27.02.1991 року, в усіх випадках щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї. Стаття 9 Конвенції про права дитини покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. З акта проведення оцінки рівня безпеки дитини від 08.04.2023 року, вбачається що за адресою: [ADDRESS] було здійснено оцінку рівня безпеки дитини, та встановлено, що дитина має наявні ознаки погіршення стану здоров`я, скаржилася на біль в грудях, кашель, нежить, слабкість, має зовнішні ознаки недогляду та занедбаності. На території будинкової території були сторонні 3 особи чоловічої статі в стані алкогольного сп`яніння. За результатами проведення оцінки рівня безпеки дитини, дійшли висновку про негайне відібрання дитини [PERSON] , [INFO] , у батьків, інших законних представників, осіб, які фактично здійснюють догляд за дитиною. З акта обстеження житлово-побутових умов проживання здобувача освіти [PERSON] , [INFO] , вбачається, що остання проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з матір`ю [PERSON] (працює на хлібзаводі) та її співмешканцем [PERSON] (пенсіонер). Родина має статус сім`ї, яка перебуває у складних життєвих обставинах. Під час перевірки в будинку було прибрано, але речі та килимові доріжки брудні. Вдома знаходилася мама і донька. Донька знаходилася в ліжку. Дитина має окреме місце для навчання, спальне місце, але на ліжку постільної білини не було. Забезпечена їжею недостатньо, одяг і взуття є, але все брудне, шкільне приладдя недостатнє. З акта обстеження умов проживання від 12.09.2023 року вбачається, що будинок за адресою: [ADDRESS] , з частковими комунальними зручностями, постільна білизна відсутня, в будинку брудно. Є окрема кімната для дитини , постільна білизна відсутня, одяг брудний, розкиданий по кімнаті. Дитина має занедбаний вигляд. Рішенням Виконавчого комітету Кропивницької міської ради від 14.09.2023 року № 789 «Про негайне відібрання дитини» вирішено відібрати дитину [PERSON] , [INFO] , від батьків [PERSON] та [PERSON] . Управлінню з питань захисту прав дітей проінформувати Кропивницьку окружну прокуратуру про прийняте рішення та звернути до суду позовну заяву від імені органу опіки та піклування про відібрання дитини [PERSON] , [INFO] , від батьків [PERSON] та [PERSON] без позбавлення їх батьківських прав. З характеристики № 244 від 14.09.2023 року вбачається, що [PERSON] має хороший фізичний розвиток та середній розумовий. По характеру учениця спокійна, врівноважена, товариська. Правила поведінки в класі знає та виконує їх, але має багато пропусків уроків, про що неодноразово проводилися бесіди з матір`ю [PERSON] . Вихованням учениці займається іноді мати, але найбільше уваги приділяє її співмешканець. На зауваження реагував тільки співмешканець матері. Вітчим часто приходив до школи, цікавився Її навчанням, хоч на батьківські збори бать чомусь не ходили. [PERSON] завжди давав їй кишенькові гроші. Фінансує сім`ю співмешканець . Він завжди працював, часто брав тимчасові підробітки, щоб забезпечити сім`ю. Спиртними напоями не зловживав. Мати, [PERSON] працювала тимчасово, більше жила утриманні співмешканця . Зі слів матері працює на хлібозаводі. До школи мати з`являлася іноді із запахом спиртного. Рідний батько [PERSON] не цікавився життям доньки, у школи не приходив жодного разу. З пояснень, наданих в судовому засіданні [PERSON] , відповідачка [PERSON] дійсно раніше зловживала спиртними напоями, однак про [PERSON] піклувалася. Наразі, відповідачка набагато менше вживає, можна сказати, що взагалі не вживає. Ставлення до свого життя змінила, як змінила і ставлення до доньки [PERSON] . [PERSON] дуже хоче до матері, спілкується з нею. Має гарні стосунки з материним співмешканцем. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що є співмешканцем [PERSON] , разом з нею з малечку виховує [PERSON] . [PERSON] ставиться до дитини, утримує всю родину. Вказав, що [PERSON] добре ставиться до доньки. Наразі спиртні напої не вживає. Він спиртне не вживає взагалі, а друзі, які приходили до нього погостювати зі спиртним, та могли вживати його у них вдома, більше не приходять, бо він їм заборонив. Ситуація, яка складалася з собакою була викликана тим, що собака кілька разів поїв курчат, які придбав свідок для родини, а потім і сусідську птицю. Через це, розізлився та повісив пса. Жалкує про свій вчинок, та зазначає, що такого більше не повториться. Просить повернути дитину матері, бо вона хоче і буде виховувати дитину належним чином. Опитана в судовому засіданні малолітня [PERSON] пояснила, що бажає повернутися в родину матері. З батьком іноді спілкується. Мати могла вживати алкоголь, але зараз цього не робить. Під час проживання з мамою, остання готувала їжу, купувала їй одяг, допомагала з навчанням. Відповідач [PERSON] та її представник також заперечували проти задоволення позову, посилаючись на виправлення поведінки відповідачки. З акту обстеження умов проживання складеного у жовтні 2024 року вбачається, що в житлі Відповідачки є побутова техніка, окрема кімната, ліжко, письмовий стіл, шафа, постільна білизна, стосунки в сім`ї доброзичливі. Відтак, враховуючи виправлення поведінки відповідачки, покращення умов проживання, відсутність на момент розгляду справи судом небезпеки для життя та здоров`я дитини, виходячи також з думки малолітньої [PERSON] , пояснень свідка та третьої особи у справі, суд не вбачає підстав для задоволення позову. Відповідно до статті 8 Конвенції\~кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Ця стаття охоплює, зокрема, втручання держави в такі аспекти життя, як опіка над дитиною, право батьків на спілкування з дитиною, визначення місця її проживання. Так, рішенням у справі «М.С. проти України» від 11.07.2017 року (заява № 2091/13) ЄСПЛ, установивши порушення статті 8 Конвенції,\~консолідував ті підходи і принципи, що вже публікувались у попередніх його рішеннях, які зводяться до визначення насамперед найкращих інтересів дитини, а не батьків, що потребує детального вивчення ситуації, урахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, дотримання справедливої процедури у вирішенні спірного питання для всіх сторін. Суд вважає, що виходячи з обставин справи, вилучення дитини з її родини, яка стала на шлях виправлення, не відповідатиме принципу якнайкращих інтересів дитини, а вжитими позивачем заходами, вдалося виправити поведінку відповідачки, без відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що позивачем жодними доказами не обґрунтовано необхідність відібрання дитини від батька [PERSON] . З огляду на відсутність підстав для відібрання дитини від батьків, відсутні й підстави для задоволення судом вимог про стягнення з них аліментів на утримання доньки. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд відносить судові витрати по даній справі за рахунок держави.

Outcome: dismissed