Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-28 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визначення частки у спільній сумісній власності. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до свідоцтва про право власності від 14.12.2006 року, виданого Відділом приватизації житлового фонду виконкому Луцької міської ради, об`єкт нерумого майна - квартира, загальною площею 51,8 кв.м., житловою площею 28,6 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить у формі приватної спільної сумісної власності позивачу та відповідачам. Вищевказана квартира була приватизована згідно із Законом України «Про приватизацією державного житлового фонду». Вказує, що між позивачем та іншими співвласниками договору про визначення часток між ними не укладено. Крім того, враховуючи неприязні стосунки, які склалися між ним та відповідачами по справі, укласти такий договір наразі не виявляється можливим. Водночас, вказує, що не визначення частки перешкоджає позивачу реалізовувати свої права як співвласника та позбавляє його можливості розпорядитися належним йому майном. На підставі наведеного, просить суд визначити розмір частки [PERSON] у спільній сумісній власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] в розмірі 1/3 та стягнути судові витрати. Ухвалою суду\~від 29\~жовтня 2024\~року відкрито\~загальне позовне\~провадження у\~даній \~справі та\~розпочато підготовче\~провадження у\~справі. Ухвалою суду від 09 грудня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач до судового засідання подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідачі також подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги визнають повністю. Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності сторін по наявним матеріалам справи. \~ \~ \~ \~ Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідачі [PERSON] ,\~ [PERSON] \~ є співвласниками квартири, загальною площею 51,8 кв.м., житловою площею 28,6 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Зазначена обставина підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 14.12.2006\~року та\~витягом про\~реєстрацію права\~власності на\~нерухоме майно від 05.01.2007\~року (а.с. 5-7). Як вбачається із витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 05.01.2007 року, сторони у справі володіють вищевказаним об`єктом нерухомого майна на праві приватної спільної сумісної власності. Їх ідеальні частки у праві власності на квартиру не визначені (а.с. 7). Відтак, не визначення частки перешкоджає позивачу реалізовувати свої права як співвласника та позбавляє його можливості розпорядитися належним йому майном. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ч. 1 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Зі змісту ст. 357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст. 370 ЦК України, якою регулюється питання про виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності та якою передбачено, що співвласники спільної сумісної власності, як і співвласники спільної часткової власності мають право на виділ у натурі частки із спільного майна з тією лише різницею, що учасники першої не мають завідомо визначених ідеальних часток у праві спільної власності, а відтак, вони мають бути передусім визначені, після чого стає можливим виділ частки в натурі. При визначенні розміру часток співвласників у спільній сумісній власності вважається, що вони є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між співвласниками, законом або рішенням суду. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 року частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою визначаються рівними. Судом встановлено, що на даний час спірна квартира належить сторонам на праві спільної сумісної власності, тобто розмір часток співвласників у праві власності не визначений, відтак, враховуючи вищевикладене та відсутність у матеріалах справи доказів про те, що участь когось із сторін у надбанні зазначеного майна була більшою або меншою, такі частки мають бути рівними. З урахуванням презумпції рівності часток у праві спільної сумісної власності кожному зі співвласників спірної квартири належить по 1/3 її частини. Частиною 3 ст. 372 ЦК України передбачено, що у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визначення частки у спільній сумісній власності в повному обсязі. У відповідності до п. 1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved