Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-28 00:00:00

11.03.2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича, третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Русских Світлана Борисівна про визнання недійсним свідоцтва, визнання противоправним та скасування рішення, скасування запису, посилаючись на те, що 23.11.2006 року між нею, позивачкою, та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» було укладено кредитний договір №ML 500/191/2006, за умовами якого банк надав їй кредит у сумі 64300,00 доларів США терміном повернення 23.11.2024 року, й в забезпечення цього кредитного договору 23.11.2006 року було укладено іпотечний договір, за умовами якого квартира загальною площею 33,2 кв.м., житловою площею 26,6 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , що належить їй на праві власності, була передана в іпотеку. Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 11.01.2016 року (№ 520/4502/14-ц) з неї було стягнуто на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна», якому ПАТ «ОТП Банк» відступив свої вимоги, заборгованість за кредитним договором №ML 500/191/2006. В подальшому, 01.11.2021 року, в процесі здійснення виконавчих дій по виконанню рішення Київського районного суду м. Одеси від 11.01.2016 у справі № 520/4502/14-ц, було проведено електронні торги з реалізації належної їй квартири за адресою: [ADDRESS] , за результатом яких переможцем торгів була визнана [PERSON] . Позивач вважає, що зазначені електронні торги були проведені з порушенням норм чинного законодавства щодо проведенням електронних торгів порушено її права, а тому просить суд: - визнати недійсним свідоцтво про придбання нерухомого майна на аукціоні з реалізації заставленого майна, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Русских С.Б. 25.12.2021 року за реєстровим №2372; - визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Русских С.Б. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 62589204 від 25.11.2021 року 12:27:48, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] загальною площею 33,2 кв.м., житловою площею 26,6 кв.м за [PERSON] ; - визнати запис про реєстрацію права власності №45932412, вчинений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Русских С.Б., якою проведена реєстрація права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] загальною площею 33,2 кв.м., житловою площею 26,6 кв.м за [PERSON] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 25460000151100. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 17.03.2022 року було відкрито провадженні у справі й призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження. 24.06.2022 року відповідач - приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитро Миколайович надав суду заяву, якою просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись, що виконавчі дії були проведені відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» та інших нормативних актів з дотриманням прав боржника [PERSON] (а.с.55-65 том 1). Ухвалою суду\~від \~21.11.2022\~ року\~судом \~закрито підготовче\~провадження по\~справі,\~ призначено справу до судового розгляду по суті. Відповідач [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнала, зазначила, що в Приморському районному суді м.Одеси (суддя Федчишина Т.Ю,) розглядається позов [PERSON] про визнання електронних торгів недійсними (справа №522/25709/21) і в суді має бути розглянуто її клопотання про об`єднання справ у одне провадження (а.с.47-48 том 1), а також просила суд залишити позов без розгляду (а.с.233 том 1). 08 серпня 2024 року до суду від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій підтримала позов в повному обсязі, просила задовольнити. 14 серпня 2024 року до суду звернулась третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Русских Світлана Борисівна з заявою, в якій просила суд розглядати справ за її відсутності (а.с.82 том 2). Сторони в судове засідання 29 січня 2025 року не з`явилися, своїх представників не направили, про дату та час судового засідання повідомлялись належним чином. Про причини неявки в судове засідання не повідомили. Жодних заяв чи клопотань від учасників справи не надходило. Водночас, відповідно до приписів частини 1\~статті 223 ЦПК України\~неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Частиною 3\~статті 223 ЦПК України\~також визначено: якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі:\~\~1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки;\~\~2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки;\~\~3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник;\~\~4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. Суд приймає до уваги, що позивач та її представник були належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду справи, а враховуючи строки розгляду справи і той факт, що справа перебуває у провадженні суду три роки, суд визнає за можливе проводити судовий розгляд справи у відсутності сторони позивача, яка була належним чином повідомлена про день та час судового засідання за наявними матеріалами, враховуючи що неявка позивача не є перешкодою для розгляду справи, а свої доводи позивачем та її представником викладені у позовній заяві та заявах по суті. Водночас, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). Всі ці обставини суду слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 р. у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Згідно з нормами статті 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції. Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку. У своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України» суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ (Hermi проти Італії, §73; Sejdovic проти Італії §86). Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі N 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Приймаючи все вищевикладене до уваги, та враховуючи можливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні, суд ухвалив провести судове засідання в даній справі у відсутність учасників справи. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. За змістом ч. 3 ст. 12, чч. 1, 6\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено,\~що \~відповідачем - приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитром Миколайовичем в процесі здійснення виконавчих дій по виконанню виконавчого листа (справа№ 520/4502/14-ц), виданого на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 11.01.2016 року, яке набрало\~винності 11.10.2018\~року,\~ \~ було проведено електронні торги з реалізації належної [PERSON] квартири за адресою:\~ [ADDRESS] , за результатом яких переможцем торгів визнана відповідачка [PERSON] . Позивач обґрунтовувала позовні вимоги тим, що електронні торги були проведені з порушенням норм чинного законодавства, а саме: без надсилання на адресу [PERSON] матеріалів виконавчого провадження; без роз`яснення приватним виконавцем сторонами прав в частині можливості визначення вартості майна боржника за їх згодою; проведення неякісної оцінки нерухомого майна на основі необґрунтованих припущень; без пересвідчення про отримання поштового відправлення боржником та передчасного прийняття постанови призначення суб`єкта оціночної діяльності для участі у виконавчому провадженні; не здійснення приватним виконавцем заходів щодо розшуку коштів боржника та не здійснення ним опису рухомого майна, наявного в квартира боржника; порушення приватним виконавцем порядку внесення до Системи відомостей щодо здійснення виконавчого провадження. При цьому позивач звернулася до суду із заявленими вимогами до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Русских Світлана Борисівна і просить суд визнати недійсним свідоцтво про придбання нерухомого майна на аукціоні з реалізації заставленого майна, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Русских С.Б. 25.12.2021 року за реєстровим №2372; визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Русских С.Б. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 62589204 від 25.11.2021 року 12:27:48, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] загальною площею 33,2 кв.м., житловою площею 26,6 кв.м за [PERSON] ; визнати запис про реєстрацію права власності №45932412, вчинений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Русских С.Б., якою проведена реєстрація права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] загальною площею 33,2 кв.м., житловою площею 26,6 кв.м за [PERSON] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 25460000151100. Суд вважає за необхідне зазначити, що позивач, в прохальній частині вимагаючи визнати недійсними свідоцтво про придбання нерухомого майна на аукціоні з реалізації заставленого майна, визнання противоправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування запису про реєстрацію права власності, які були вчинені приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Русских С.Б., не навела жодного належного доказу щодо незаконності оскаржуваних нею документів та дій, вчинених приватним нотаріусом. Крім того, позивач, заявляючи позовні вимоги до приватного нотаріуса, визначила її як третю особу. Відповідно до\~статті 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності За приписами\~статті 48 ЦПК України\~сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Статтею 175 ЦПК України\~передбачено, що, викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги. За теоретичним визначенням «відповідач» - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами. Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами. Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача. Отже, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. З огляду на зазначене, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача (частини перша, друга та третя\~статті 51 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року в справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18) зроблено висновок, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. За змістом висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у пункті 36 постанови від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16, пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному\~ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У зв`язку з наведеним, заявлені [PERSON] позовні вимоги до [PERSON] , приватного виконавця Колечко Д.М. не підлягають задоволенню також з підстав, що вони заявлені не до особи, дії якої оскаржуються, а саме: приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Русских С.Б., та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача/співвідповідача, оскільки будь-яких клопотань під час розгляду справи щодо його заміни позивачем заявлено не було. \~\~\~\~\~\~ За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача [PERSON] не підлягають задоволенню, так як не обґрунтовані та не доведені. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed