Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-22 00:00:00

Виклад позиції позивача У січні 2024 року [PERSON] звернулася до Немирівського районного суду Вінницької області із позовною заявою про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом, яка мотивована тим, що [INFO] померла її мати, [PERSON] . 04 жовтня 1991 року [PERSON] склала заповіт, в якому заповіла позивачу жилий будинок з господарськими будівлями та спорудами і все інше майно. 03 жовтня 1989 року позивач уклала шлюб з [PERSON] , у зв`язку із чим її прізвище було змінено з « [PERSON] » на « [PERSON] ». 17 липня 2010 року позивач уклала шлюб із [PERSON] , у зв`язку з чим її прізвище було змінено на « [PERSON] ». Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на житловий будинок загальною площею 85,4 кв.м., житловою площею 43,8 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . 07 грудня 2023 року до державного нотаріуса Немирівської державної нотаріальної контори Кнап Л.П. звернулася позивач з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок. При огляді наданих документів було встановлено, що на свідоцтві про право особистої власності на житловий будинок, виданого виконавчим комітетом Воловодівської сільської ради 20 жовтня 1991 року № 116, відсутня печатка виконавчого комітету Воловодівської сільської ради Немирівського району Вінницької області та підпис уповноваженої особи, яка видала документ. Враховуючи викладене, постановлено відмовити [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , головою колгоспного двору якого була [PERSON] , що померла [INFO] . Внаслідок цього, позивач просить визнати за нею право власності на житловий будинок загальною площею 85,4 кв.м., житловою площею 43,8 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . Виклад позиції відповідача Представник Вороновицької селищної ради відзив на позов із викладенням своїх заперечень щодо заявлених позовних вимог до суду не подав, не дивлячись на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 29.05.2024 року. Заяви, клопотання позивача, відповідача, третіх осіб 18.01.2024 року від позивача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. 27.03.2024 року від позивача на адресу суду надійшло клопотання про заміну відповідача. 29.05.2024 року від позивача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Процесуальні дії у справі Ухвалою судді від 12.01.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито позовне провадження у справі. Ухвалою суду від 29.05.2024 року замінено первісного відповідача на належного Вороновицьку селищну раду Вінницького району Вінницької області. Ухвалою суду від 02.10.2024 року закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті. У судові засідання, що призначені на 25.11.2024 та 23.01.2025 року представник Вороновицької селищної ради не з`явився, хоча про дату, місце та час проведення судового засідання повідомлявся завчасно та належним чином, про що свідчать довідки про доставку електронного документу, а саме судової повістки про виклик до суду, до електронного кабінету відповідача. Про причини своєї неявки до суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, будь-яких заяв від останнього на адресу суду не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином суд, враховуючи ту обставину, що сторонам по справі були створені належні та достатні умови для подання суду відповідних заяв по суті справи, заяв із процесуальних питань та доказів, вважає, що чергове відкладення розгляду справи порушуватиме розумний строк розгляду цивільної справи, у зв`язку із чим суд вважає за необхідне ухвалити відповідне рішення по справі. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] в с. Воловодівка, Вороновицького району Вінницької області. ЇЇ батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 03.10.1989 року. Після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища чоловікові: « [PERSON] », дружині: « [PERSON] » (а.с.7). [PERSON] помер [INFO] в м. Вінниця, Вінницької області (а.с.8). [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 17.07.2010 року. Прізвище чоловіка після реєстрації шлюбу: « [PERSON] », дружини: « [PERSON] » (а.с.9). [PERSON] померла [INFO] в с. Воловодівка, Немирівського району Вінницької області (а.с.10). Як вбачається із свідоцтва № 116 від 20 жовтня 1991 року на право особистої власності на жилий будинок, цілий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , дійсно належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] (а.с.11). Відповідно до заповіту від 04 жовтня 1991 року, [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: «належний мені на праві особистої власності жилий будинок з господарчими будівлями і все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що мені буде належати на день своєї смерті заповідаю дочці [PERSON] » (а.с.12). Як вбачається із довідки, виданої , виданої виконкомом Воловодівської сільської ради 13.01.2014 року,земельній ділянці площею 0,61 га, що належить померлій [PERSON] , яка померла [INFO] , згідно державного акта ІІ-ВН № 017789 від 27.08.2000 року, була присвоєна адреса [ADDRESS] (а.с.14). Відповідно до довідки, виданої КП «Немирівське районне бюро технічної інвентаризації» від 16.11.2016 року, по даним архіву станом на 01.01.2013 рік житловий будинок з господарськими будівлями в [ADDRESS] (колишня адреса [ADDRESS] ) зареєстрований за [PERSON] Тюльчинським бюро технічної інвентаризації 20 жовтня 1991 року в реєстровій книзі № 1 Р № 124, згідно свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого виконкомом Воловодівської сільської ради 20 жовтня 1991 року № 116 (а.с.18) Постановою державного нотаріуса Немирівської державної нотаріальної контори Кнап Л.П. від 07.12.2023 року № 1301/02-31 відмовлено гр. [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, розташований за адресою [ADDRESS] , належний померлій [INFO] [PERSON] , оскільки про огляді наданих документів встановлено0 що на свідоцтві про право особистої власності на житловий будинок відсутня печатка виконавчого комітету Воловодівської сільської ради та підпис уповноваженої особи (а.с.13) Крім того, судом також досліджено технічний паспорт на садибний житловий будинок [ADDRESS] (а.с.20-22). Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Згідно ч.1\~статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст.12,\~81 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як передбачено\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до\~ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до\~ст.1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1\~ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з ч. 3\~ст. 13 ЦПК України\~учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Позов про визнання права власності - це позадоговірна вимога власника майна про констатацію перед третіми особами факту приналежності позивачу права власності на спірне майно. Підтвердження в суді права власності на майно здійснюється шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншого речового права. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі № 6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Висновки суду З огляду на викладене, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши всі доводи сторін, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання за позивачем права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за заповітом. Оскільки сторонами не заявлені вимоги щодо розподілу між ними судових витрат, то їх розподіл відповідно до ст.\~141\~ЦПК України судом не здійснюється.

Outcome: approved