Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-21 00:00:00

20 грудня 2024 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява обґрунтована тим, що 28.02.2020 року Кобеляцьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) було зареєстровано шлюб (актовий запис № 8) між [PERSON] та [PERSON] . Від шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, шлюб існує лише формально. Вони не проживають спільно, не пов`язані спільним побутом. У позивачки відсутнє почуття любові до відповідача. Між ними немає взаємопорозуміння. Таким чином, позивач [PERSON] прохала суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 28.02.2020 року Кобеляцьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) за актовим записом № 8. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 23 грудня 2024 року по даній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.17-18). Позивач [PERSON] подала заяву про розгляд справи без її присутності та прохала задовольнити позов. Після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] ». Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити повністю. Судом установлено, що 28 лютого 2020 року Кобеляцьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , про що було зроблено актовий запис № 8 (а.с.10). Від шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] (а.с.11). Дитина [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] та перебуває на її утриманні (а.с.12). Відповідно до статті 3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Статтями 51 Конституції України та 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини третьої, четвертої статті 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 112 СК України встановлено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має суттєве значення. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки сторони припинили шлюбні стосунки та відновлювати їх позивач наміру не має. Враховуючи, що шлюб ґрунтується на вільній згоді подружжя, а позивач не бажає продовжувати шлюбні стосунки, тому збереження шлюбу суперечитиме її інтересам, суд вважає за необхідне розірвати шлюб. Відповідно до статті 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає, що після розірвання шлюбу позивачці слід залишити прізвище « [PERSON] ». Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, в разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Оскільки позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 гривень.

Outcome: approved