Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-15 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовною заявою в якій просить визначити місце проживання сина [PERSON] , [INFO] . З ним та припинити стягнення аліментів з нього на користь відповідачки які були стягнуті зв рішенням Ясинуватського міськрайоннного суду Донецької області від 10.07.2012 року. Свої позовні вимоги мотивує тим,що син проживає з 10.09.2022 року з ним про якого він піклується. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив задовольнити. Відповідачка належним чином про розгляд справи повідомлена про причини неявки суд не повідомила, заяв, клопотань, та відзиву по справі не надала. Третя особа належним чином про розгляд справи повідомлений про причини неявки суд не повідомили, надала до суду листа де представник зазначила,що дитина досягла 14 віку і спір щодо місце проживання дитини вирішується відповідно до ст..160 СК України (а.с.39). Ухвалою судді від 01.11.2023 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в порядку позовного провадження. Ухвалою суду від 19.11.2024 року закрито підготовче засідання. Заслухавши пояснення позивача, неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , дослідивши матеріали справи суд находить позов який підлягає задоволенню. Встановлено,що сторони є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] про що у свідоцтві про народження дитини їх батьками записані [PERSON] та [PERSON] . 21 червня 2008 року між сторонами було укладено шлюб , що зареєстровано у Кіровському відділі реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції у Кіровоградській області. [INFO] [PERSON] та [PERSON] народилась спільна дитина - син [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження дитини. 10 липня 2012 року заочним рішенням Ясинуватського міськрайонного суду Донецької області (справа № 2/0555/859/2012 від 19 червня 2012 року) шлюб було розірвано та стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON] , з позивача, у розмірі 1/4 частки доходів (заробітку), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24 травня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття. Після розлучення, неповнолітній син, [PERSON] , проживав з відповідачкою, а починаючи з 10 вересня 2022 року і на сьогоднішній день - син постійно проживає з позивачем, за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] повністю опікуюсь інтересами і потребами дитини, займається вихованням, слідкує за розвитком та здоров`ям дитини . Згідно з частинами 2, 8,9 ст.7 Сімейного кодексу України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно з частинами 1, 2 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до ч.1 ст.18, ч.1 ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині 1 ст.9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і треба прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до частин 2, 4 ст.29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно зі ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Ст.160 СК України встановлено право батьків на визначення місця проживання дитини. Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно ч.1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Аліменти, призначені згідно з заочним рішенням Ясинуватського міськрайонного суду Донецької області, на користь відповідачки на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON] , з Позивача, у розмірі 1/4 частки доходів (заробітку), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, виплачую вчасно, щомісячно, починаючи з 24 травня 2012 року про що свідчить довідка про зарплату та сплату аліментів додаю. Згідно з ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. [PERSON] навчається у 9 класі Созонівського ліцею Великосеверинівської сільської ради Кропивницького району про що надана довідка та характеристика з навчального закладу. В судовому засіданні неповнолітній [PERSON] пояснив,що він проживає з батьком, мама знаходиться за кордоном. До неї їхати у нього наміру нема. Оскільки визначення місця проживання [PERSON] , який досяг чотирнадцятирічного віку визначений законодавством , тому в задоволенні позовних вимог про визначення місця проживання дитини суд відмовляє. Що стосується позовних вимог про припинення стягнення з [PERSON] ( [INFO] , ідентифікаційний код [NUMBER] ) аліментів на утримання сина [PERSON] [INFO] , які було стягнуто за рішенням Ясинуватського міськрайонного суду Донецької області м. Ясинувата від 10 липня 2012 року у справі № 2/0555/859/2012 з 01 листопада 2023 року з [PERSON] на кристь [PERSON] то в цих вимогах суд задовольняє, оскільки неповнолітній син мешкає з позивачем. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд стягує з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 1073 грн.60 коп. На підставі ст.ст. 157,160,171 СК України ,

Outcome: partial