Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-22 00:00:00

20.11.2024 [PERSON] звернулася в суд з позовом до Яворівської державної нотаріальної контори Львівської області, в якому просить скасувати заборону (архівний запис №4211238), накладену 04.05.1970 на «невизначене майно, окреме майно, не вказ., состав: ціле, состояние: добудоване, статус: жиле, коментарий: [ADDRESS] не вказ. (с.Рясне - Руське)», зареєстровану 13.12.2006 року Яворівською державною нотаріальною конторою. В обґрунтування вимог покликається на те, що їй на праві власності належить житловий будинок площею 185.1 кв.м., житловою площею 105.9 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS] , а також земельна ділянка кадастровий номер 4610137500:11:011:0177 за тією ж адресою. У травні місяці 2024 року, маючи намір визначити реальні частки в будинку та подарувати розподілений будинок двом свої донькам, вона дізналася, що на її майно було накладено заборону на відчуження ще у 1970 році Яворівською державною нотаріальної конторою. В подальшому вона звернулась до Львівського державного нотаріального архіву та було з`ясовано, що у 1970 році, вона брала позику у свого тогочасного роботодавця, Львівського виробничого об`єднання фанерної промисловості. Дана заборона була накладена в рамках забезпечення зобов`язання за даним договором позики. Дане зобов`язання позивачем було виконане в повному обсязі, однак враховуючи давність подій, жодних документів, які підтверджували б надання та подальше повернення відповідної позики відсутні. Однак заборона на відчуження нерухомого майна залишилась не знятою, що перешкоджає її здійснення свої прав розпорядження даним майном. У зв`язку із наведеним, просить позов задовольнити. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 29.11.2024 відкрито провадження, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання [PERSON] не з`явилась, однак 20.01.2025 її представник, адвокат Найда І.А. скерувала до суду клопотання про розгляд справи у відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача - Яворівської державної нотаріальної контори Львівської області в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, однак 13.12.2024 подав до суду клопотання про розгляд справи без участі представника, просив винести рішення у відповідності до чинного законодавства. Зважаючи на викладене вище, суд вважає за можливе розглянути позовну заяву за відсутності учасників справи. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247\~Цивільного\~процесуального\~кодексу України у зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи. Частинами 4, 5\~статті 268 Цивільного процесуального кодексу України\~передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 23.01.2025, є дата складення повного судового рішення 23.01.2025. Дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку про можливість задоволення позову з таких мотивів. Правилами ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.5 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Частиною першою ст.76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За загальними положеннями ЦПК України обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] , загальною площею 185.1 кв.м., житловою площею 105.9 кв.м. та земельної ділянки, кадастровий номер 4610137500:11:011:0177, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотеки, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №378052050 від 10.05.2024. Згідно вищезазначеної інформації вбачається, що на житловий будинок [ADDRESS] накладено обтяження, а саме об`єкт обтяження: «невизначене майно, окреме майно, не вказ., состав: ціле, состояние: добудоване, статус: жиле, коментарий: [ADDRESS] не вказ. (с.Рясне - Руське)». Архівна дата 10.10.2000, дата виникнення 01.01.1970, № реєстра 289521-120. З відповіді Яворівської ДНК Львівської області №508/01-16 від 11.09.2024 вбачається, що архівні дані стосовно заборони відчуження з 1970 року, підстава обтяження: повідомлення б/н, Яворівська державна нотаріальна контора, пор. №18, найменування банку, номер та дата повідомлення повідомлення Львівського виробничого об`єднання фанерної промисловості від 29.04.1970р., дата одержання повідомлення 04.05.1970 р., дата накладення заборони 04.05.1970р., прізвище, ім`я по батькові особи, яка одержала позику та місце знаходження будинку [PERSON] , с.Рясне Яворівського району Львівської області, в матеріалах Яворівської державної нотаріальної контори Львівської області відсутні. Відповідно до архівної довідки ДАЛО про перейменування від 15.07.2024 № 1244/01-36 вих правонаступником Львівського виробничого об`єднання фанерної промисловості стало ТзОВ "Ліфан ДК". Ухвалою Господарського суду Львівської області від 12.10.2010 у справі № 21/17 визнане банкрутом ТзОВ "Ліфан ДК" - ліквідовано. Відповідно до ст.1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950\~року, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності надувається в порядку, визначеному законом. Частиною 1 ст 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, власник має право вимагати усунення будь-яких перешкод у реалізації його права володіння користування та розпорядження належним йому майном. В ході судового розгляду судом встановлено, що [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] та земельної ділянки, кадастровий номер 4610137500:11:011:0177 за тією ж адресою та як вбачається із матеріалів справи, а саме з інформації яка міститься у єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна належного позивачу [PERSON] майно містить обтяження, яке виникло 04.05.1970 і існує до сьогоднішнього дня. Разом з тим, судовим розглядом не здобуто доказів того, що у позивачки є будь-які майнові зобов`язання на забезпечення виконання яких може існувати таке обтяження, а тому існування заборони відчуження належного позивачці майна на підставі заборони від 04.05.1970\~є надмірним втручанням у її право власності. Причому суд вважає, що з огляду на час, який минув з моменту виникнення зобов`язання, відсутність будь-яких доказів щодо розміру такого зобов`язання, а також особи кредитора, існування обтяження на майно позивачки не узгоджується з такими загальними засадами цивільного законодавства як справедливість, добросовісність і розумність. Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази, а також враховуючи те, що за позивачем не рахується будь-яких невиконаних зобов`язань, підстав накладення арешту немає, а в Державному реєстрі наявна заборона на належне її нерухоме майно, що обмежує право власності позивача, унеможливлює розпорядження своєю власністю, а тому, суд приходить до переконання про необхідність задоволення позову.

Outcome: approved