Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-15 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 1.1. [PERSON] звернулась до суду з позовом до ТДВ «СК «Кредо» (далі - відповідач) про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок смерті фізичної особи. Позовну заяву мотивовану тим, що 03 жовтня 2021 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) за участю [PERSON] , потерпілий [PERSON] отримав тілесні ушкодження, внаслідок яких настала смерть останнього. Вироком Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 13 грудня 2022 року, який набрав законної сили, [PERSON] визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 286 КК України, та призначено покарання. На поховання [PERSON] витрачено 12 225,00 грн. На виготовлення надгробного пам`ятника витрачено 60 675,00 грн. Цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу «AUDI A6», реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована у ТДВ «СК «Кредо», відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 202894472, чинного на дату ДТП. Позивач повідомив відповідача про настання страхового випадку та звернувся із заявами про виплату страхового відшкодування, зокрема 18.04.2024 щодо 72 000,00 грн моральної шкоди та 08.08.2024 щодо 72 900,00 грн витрат на поховання та спорудження надгробного пам`ятника. ТОВ «СК «Кредо» виплатило страхове відшкодування моральної шкоди в сумі 54 000,00 грн та 59 775,00 грн витрат на поховання та спорудження надгробного пам`ятника. Не погоджуючись з розміром здійсненого відповідачем відшкодування позивач просить стягнути з ТДВ «СК «Кредо» на свою користь 18 000,00 грн страхового відшкодування моральної шкоди, 12 325,00 грн страхового відшкодування витрат на поховання та спорудження надгробного пам`ятника, 1496,07 грн пені, 108,00 грн інфляційних втрат, 172,62 грн 3% річних, а також 21 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Разом з позовною заявою представником позивача подана заява про розгляд справи без участі позивача та його представника. 1.2. Відповідач у відзиві на позовну заяву проти позовних вимог заперечує, покликаючись на такі обставини. Згідно п. 27.3. ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановленому законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. ТДВ «СК «Кредо» здійснило страхове відшкодування моральної шкоди позивачу в розмірі 54 000,00 грн, з яких 18 000,00 грн - частка, яка належить позивачу, 18 000,00 грн - частка, яка належить [PERSON] , 18 000,00 грн - частка, яка належить [PERSON] . Частка у розмірі 18 000,00 грн, яка належить матері загиблого [PERSON] не сплачена позивачу, оскільки нею не надано документ, що посвідчує право на отримання страхового відшкодування, а саме свідоцтва про право на спадщину, оскільки [PERSON] померла. Також відповідач зазначає, що на підставі п. 27.4. ст. 27 того ж Закону він здійснив відшкодування позивачу витрат на поховання у розмірі 12 225,00 грн та витрат на виготовлення та спорудження надгробного пам`ятника у розмірі 47 450,00 грн. На думку відповідача витрати на приставну у розмірі 6 752,00 грн, полку вартістю 4 500 грн, вазу вартістю 1 000 грн та додаткові послуги, вартістю 1 000 грн не підлягають відшкодуванню з огляду на те, що відшкодування цих витрат не передбачено Законом. Отже відповідач вважає, що відсутні підстави для стягнення заявленого позивачем відшкодування, оскільки нею не надані, передбачені Законом, підтверджуючі документи. У зв`язку з цим відповідач також не визнає вимог про стягнення нарахованих штрафних санкцій. Також відповідач заперечує проти стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 21 000 грн, вважаючи їх необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Справу відповідач просить розглянути без участі його представника. 1.3. Третя особа повідомлена судом про дату час та місце розгляду справи шляхом направлення на її адресу копії позовної заяви, ухвали про відкриття провадження у справі та судової повістки. Вказана кореспонденція з штриховим ідентифікатором 0610218148355 та 0610218118421 повернулась до суду органом поштового зв`язку з довідкою у якій вказано причини повернення - «адресат відсутній за вказаною адресою». Згідно з п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до п. 4, ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. За вказаних обставин третя особа вважається повідомленою належним чином про дату час та місце розгляду справи. Третя особа в судове засідання не прибула, пояснень щодо позову та відзиву, заяв та клопотань не подавала. 2. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою від 23.12.2024 суд залучив до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - [PERSON] . Одночасно з відзивом на позовну заяву, відповідачем подано клопотання про поновлення строку для його подання. Відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі (ч. 7 ст. 178 ЦПК України). Ухвалою від 23.12.2024 суд відкрив провадження у справі та призначив справу до розгляду на 16.01.2025 в порядку спрощеного позовного провадження. Встановив відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Згідно довідки про доставку електронного документу вказану ухвалу доставлено відповідачу 24.12.2024 о 18:29. Отже, строк на подання відзиву на позовну заяву встановлений до 08.01.2025. Заяву відповідач обґрунтовує великою кількістю судових справ за його участю та введенням графіків погодинних відключень електроенергії, що значно ускладнює можливість вчасної підготовки та подання документів. Згідно ч. 2 ст. 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Приймаючи до уваги наведені відповідачем обставини, які суд у даному випадку вважає поважними причинами, які перешкодили вчасно подати відзив, суд дійшов висновку про продовження строку для подання відзиву на позовну заяву до 13.01.2025. У відповідності до положень ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України суд розглядає справу за відсутності учасників справи. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. 3. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Вироком Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 13 грудня 2022 року у справі № 348/1750/22, який набрав законної сили 13.01.2023, [PERSON] визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 286 КК України, та їй призначено покарання. [PERSON] визнано винною у тому, що 03 жовтня 2021 року, приблизно о 21 годині 00 хвилин, вона, керуючи автомобілем марки AUDI-A6, реєстраційний номер [NUMBER] , рухалася автодорогою Н-09 "Мукачево-Львів", у напрямку м. Львів. Під час проїзду ділянкою автодороги, що пролягає вулицею Соборна в с. Стримба Надвірнянського району Івано-Франківської області, водій [PERSON] , всупереч вимог п. 12.4 ПДР України, згідно якого у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год, рухалася із перевищенням дозволеної швидкості руху, що становила біля 83,74 км/год. Рухаючись на спуск, виїхала на неосвітлену ділянку дороги, де в цей час на смузі її руху перебував пішохід [PERSON] , який знаходився в стані алкогольного сп`яніння, нерухомо, в положенні з опорою на верхні та нижні кінцівки до дорожнього покриття. Маючи об`єктивну можливість завчасно виявити перешкоду для руху у вигляді пішохода, водій [PERSON] при наближенні до нього проявила неуважність, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не врахувала дорожню обстановку, стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, своєчасно не вжила заходів для зменшення швидкості руху, аж до зупинки транспортного засобу, або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, внаслідок чого допустила наїзд на пішохода [PERSON] . При цьому [PERSON] порушила вимоги Правил дорожнього руху України, а саме: п. 1.5., який вказує, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 1.10., в частині терміну "перешкода для руху" - нерухомий об`єкт у межах смуги руху транспортного засобу або об`єкт, що рухається попутно в межах цієї смуги (за винятком транспортного засобу, що рухається назустріч загальному потоку транспортних засобів) і змушує водія маневрувати або зменшувати швидкість аж до зупинки транспортного засобу; п. 2.3., в якому зазначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху; п. 12.1., який вказує, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним; п. 12.3., де вказано, що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди; п. 12.4., де зазначено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год. У результаті порушення водієм [PERSON] вказаних пунктів Правил дорожнього руху України трапилася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пішохід [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої травми правої половини грудної клітки, перелому ребер, розриву легені, гемопневмотораксу, що призвело до виникнення гострої легенево-серцевої недостатності, від яких у приймальному відділенні КНП «Надвірнянська ЦРЛ» настала його смерть, що також підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 05.10.2021. Цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу «AUDI A6», реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована у ТДВ «СК «Кредо», відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 202894472 чинного на дату ДТП (а.с. 59). Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 22.07.2015 підтверджується, що позивач є дружиною загиблого [PERSON] . Для отримання страхового відшкодування позивач, яка є дружиною померлого, звернулась до відповідача із відповідними письмовими заявами відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Так, представник позивача [PERSON] надіслав відповідачу повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 18.04.2024, у якій повідомив про страховий випадок та додав документи, необхідні для здійснення виплати. Також, представником позивача 18.04.2024 подана заява про на виплату 72 000,00 грн страхового відшкодування, пов`язаного із моральною шкодою. Вказане повідомлення з додатками і заява надіслані відповідачу через електронну пошту та поштовим зв`язком, що підтверджується описом вкладення в цінний лист та фіскальним чеком від 19.04.2024 (а.с. 19, 54-56). 24.04.2024 представником відповідача подана заява про долучення документів на виплату страхового відшкодування, зокрема вироку Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 13.12.2022. В подальшому, 08.08.2024 представником позивача також подані заяви про виплату страхового відшкодування щодо витрат на поховання в сумі 12 225,00 грн та страхового відшкодування щодо виготовлення та спорудження надгробного пам`ятника в сумі 60 675,00 грн (а.с. 57, 58). Матеріалами справи також підтверджується, що діти загиблого [PERSON] та [PERSON] подали нотаріально завірені заяви про відмову від своїх часток страхового відшкодування на користь матері [PERSON] (а.с. 45, 46). Батько загиблого [PERSON] помер [INFO] . Мати загиблого [PERSON] померла [INFO] (а.с. 47, 48). Матеріали справи не містять доказів, що за життя [PERSON] зверталась до відповідача з будь-якими заявами щодо виплати страхового відшкодування. Вказані документи були надані відповідачу із повідомленням про ДТП та заявою про виплату страхового відшкодування моральної шкоди. До заяви на виплату страхового відшкодування витрат на поховання представник позивача додав: товарний чек від 03.10.2021 про оплату позивачем ритуальних товарів і послуг на суму 12 225,00 грн, накладну від 03.10.2021 про передачу ритуальних товарів та надання послуг на суму 12 225,00 грн (а.с. 44). До заяви на виплату страхового відшкодування виготовлення і спорудження надгробного пам`ятника представник позивача додав квитанцію до прибуткового касового ордеру № 83 від 20.11.2022 про оплату за пам`ятник на суму 60 675,00 грн, накладну № 20 від 20.11.2022 про передачу складових пам`ятника позивачу та вартість його встановлення на суму 60 675,00 грн, фото надгробного пам`ятника (а.с. 38-43). Також судом встановлено, що відповідач здійснив виплату позивачу 54 000,00 грн страхового відшкодування моральної шкоди, 12 225,00 грн витрат на поховання, а також 47 450,00 грн витрат на виготовлення та спорудження надгробного пам`ятника. 4. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. 4.1. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Частиною першою статті 990 ЦК України передбачено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Відносини в сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на момент виникнення спірних правовідносин регулювався Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон). У статті 3 Закону визначено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Згідно зі статтею 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Частиною першою статті 21 Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до статті 23 Закону шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Пунктом 27.1. статті 27 Закону передбачено, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Установлено, що внаслідок ДТП (страхового випадку), яка сталася [INFO] настала смерть потерпілого [PERSON] . Згідно зі статтею 9 Закону страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Пунктом 9.4. статті 9 Закону встановлено, що страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. 4.2. Відповідно до пункту 27.3. статті 27 Закону страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Оскільки страховий випадок, ДТП, настав 03.10.2021, для розрахунку виплат необхідно використовувати мінімальну заробітну плату, встановлену на 2021 рік згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» - 6 000,00 грн. Таким чином, розмір страхового відшкодування моральної шкоди станом на дату завдання шкоди становив 72 000,00 грн. У позасудовому порядку страховик відшкодував [PERSON] 54 000,00 грн моральної шкоди, з яких 18 000,00 грн - частка, яка належить позивачу, 36 000,00 грн - частка, яка могла бути виплачена дітям потерпілого [PERSON] та [PERSON] , проте вони відмовились від отримання відшкодування на користь матері (позивача). Відмову у виплаті позивачу 18 000,00 грн страхового відшкодування моральної шкоди відповідач обґрунтовує тим, що ця частка належить матері загиблого [PERSON] , а позивачем не надано документ, що посвідчує право на отримання цієї частки страхового відшкодування, а саме свідоцтва про право на спадщину, оскільки [PERSON] померла. Відповідно до частини першої статті 35 Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; б) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; ґ) підпис заявника та дата подання заяви. Для отримання страхового відшкодування, матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, встановлено спеціальний порядок, який включає в себе обов`язкове подання потерпілим чи іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, страховику заяви про страхове відшкодування з наданням документів, перелік яких закріплений у п. 35.2 вказаної статті, а саме: а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа; б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником; в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа; г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну; ґ) свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого;д) документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого; е) документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника; є) відомості про банківські реквізити заявника (за наявності). Щодо оцінки доводів відповідача про не надання позивачем до заяви про виплату страхового відшкодування свідоцтва про право на спадщину, судом встановлено, що відмова у здійсненні страхового відшкодування, відповідно до вимог статті 37 цього Закону, можлива за наявності виключно таких підстав: 37.1.1. навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на осіб, дії яких пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинені у стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або під час захисту майна, життя, здоров`я. Кваліфікація дій таких осіб встановлюється відповідно до закону; 37.1.2. вчинення особою, відповідальність якої застрахована (страхувальником), водієм транспортного засобу умисного злочину, що призвів до страхового випадку (події, передбаченої статтею 41 цього Закону); 37.1.3. невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди; 37.1.4. неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. 37.2. Рішення страховика про відмову у здійсненні страхової виплати повідомляється страхувальнику у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови. 37.3. Незадовільне фінансове становище страховика (МТСБУ) не є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Зазначені вимоги закону не містять, наведених відповідачем підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування, як не надання свідоцтва про право на спадщину. Посилання відповідача на те, що страхове відшкодування у розмірі 12 мінімальних заробітних плат є загальним розміром страхового відшкодування на всіх осіб, які мають право на їх отримання у рівних частинах, суд відхиляє, оскільки мати потерпілого [PERSON] за життя не зверталась із заявою про виплату страхового відшкодування, жодних вимог до відповідача не заявляла. Подібні висновки наведені у постанові ВС від 13 березня 2019 року у справі № 643/207/16-ц. 4.3. Щодо позовних вимог в частині стягнення витрат на виготовлення та спорудження надгробного пам`ятника суд дійшов наступних висновків. Відповідно до пункту 27.4 статті 27 Закону страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовного одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. У справі установлено, що на виготовлення надгробного пам`ятника померлому [PERSON] його дружиною (позивачем) витрачено 60 675,00 грн. Згідно статті 1 Закону України «Про поховання та похоронну справу» поховання - діяльність відповідних органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у межах повноважень, визначених цим Законом, а також суб`єктів господарювання, спрямована на: забезпечення належного ставлення до тіла (останків, праху) померлого; забезпечення права громадян на захоронення їхнього тіла відповідно до їх волевиявлення, якщо таке є; створення та експлуатацію об`єктів, призначених для поховання, утримання і збереження місць поховань; організацію і проведення поховань померлих та/або загиблих; надання ритуальних послуг, реалізацію предметів ритуальної належності. Статтею 2 даного Закону визначено, що поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Як вже встановлено судом, дорожньо-транспортна пригода, яка сталася 03жовтня 2021 року за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої загинув [PERSON] , є страховим випадком, тому у страховика виник обов`язок виплатити страхове відшкодування за шкоду, завдану забезпеченим транспортним засобом, яка пов`язана із смертю потерпілого, а її розмір визначено відповідно до положень пункту 27.4 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». На підтвердження своїх вимог позивачем надано суду квитанцію до прибуткового касового ордеру № 83 від 20.11.2022 про оплату за пам`ятник на суму 60 675,00 грн, накладну № 20 від 20.11.2022 про передачу складових пам`ятника позивачу та вартість його встановлення на суму 60 675,00 грн, фото надгробного пам`ятника (а.с. 38-43). Згідно вказаної накладної виконавцем надано такі послуги: стела габро - 10 500,00 грн; тумба габро - 4000 грн; приставна-6 725,00 грн; цоколь-9 450,00 грн; гранітні кути, 4 шт, - 3 500,00 грн; основа - 6 200 грн; хрестик латун. - 1 500,00 грн; полка - 4 500,00 грн; вибиття - 800,00 грн; вибиття фото - 2 000,00 грн; ваза гранітна - 1 000,00 грн; заливка фундаменту - 8 500,00 грн; транспортування - 1 000,00 грн; додаткові послуги - 1 000,00 грн, а всього 60 675,00 грн. Оглядом фотокарток пам`ятника встановлено, що вказані в накладній об`єкти є частинами одного надгробного пам`ятника встановленого на могилі потерпілого [PERSON] , а тому їх можна віднести до ритуальних та таких, що вшановують пам`ять померлого. Тому витратами на встановлення надгробного пам`ятника є сума в розмірі 60 675,00 грн. Загальна суму витрат на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника відповідно до наданих позивачем доказів становить 72 900,00 грн (12 225,00 грн витрати на поховання + 60675,00 грн витрат на пам`ятник). Відповідач страхове відшкодування в цій частині сплатив в сумі 59 675,00 грн (12 225 витрат на поховання + 47 450,00 грн на пам`ятник). За вказаних обставин, з урахуванням обмежень розмірів страхових виплат, що встановлені статті 27 Закону, позовні вимоги в частині стягнення страхового відшкодування моральної шкоди в сумі 18 000,00 грн та страхового відшкодування на виготовлення та спорудження надгробного пам`ятника в сумі 12 325,00 грн підлягають задоволенню. Суд також враховує положення пункту 27.5 статті 27 Закону, згідно з яким загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду. Розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг від 09.07.2010 № 566 «Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції на дату настання страхового випадку) установлені розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеними після набрання чинності цим розпорядженням: за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, у розмірі 260 000 гривень на одного потерпілого. Страхова сума становить 260 000,00 грн, а фактично виплачено і присуджено до виплати 131 775,00 грн, отже загальний розмір належної до відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, не перевищує встановлений розмір страхової суми на одного потерпілого. 4.4. У пункті 36.5. статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Згідно зі статтею 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. За несвоєчасну виплату страхового відшкодування страховик має сплатити на вимогу страхувальника (чи вигодонабувача) пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла за період прострочення, від суми заборгованості за кожен день прострочення. Надаючи оцінку наданому позивачем розрахунку заборгованості, судом враховано, що позивач звернувся до відповідача із необхідними документами про виплату страхового відшкодування моральної шкоди 18.04.2024 Враховуючи положення пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до якого граничний строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплати складає 90 днів, а за умовами договору про добровільне страхування - 14 днів, суд (взявши до уваги визначені позивачем вимоги до страховика) погоджується з тим, що починаючи з 91 дня після звернення з необхідними документами про виплату страхового відшкодування у страховика виникло прострочення виконання грошового зобов`язання. Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2020 року у справі № 758/16044/16-ц (провадження № 61-913св17). Відповідач страхове відшкодування в розмірі 54 000 грн здійснив 05.08.2024 Відповідно, суд погоджується з розрахунком періоду, наданим позивачем для обрахунку часу прострочення, починаючи з 24.07.2024 по 05.08.2024 (13 днів) щодо 72 000,00 грн та з 06.08.2024 до 09.10.2024 (65 днів) щодо 18 000,00 грн. Розмір пені за вказаний період становить 1 496,07 грн. 4.5. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 вересня 2019 року у справі № 757/26834/15-ц (провадження № 61-23871св18) зазначено, щооскільки за своєю правовою природою зобов`язання щодо виплати страхового відшкодування є грошовим, суди дійшли обґрунтованого висновку про застосування до спірних правовідносин положень статті 625 ЦК України і стягнення трьох відсотків річних від простроченої суми та інфляційних втрат. За змістом аналізованої норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу і 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання. Вони є способом захисту майнового права й інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від боржника, який користується утримуваними грошовими коштами, що належить сплатити кредиторові. Оскільки судом встановлено прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 72 000 грн тривалістю 13 днів та 18 000 грн - тривалістю 65 днів з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3 % річних в сумі 172,62 грн та інфляційні втрати в сумі 108 грн, передбачені статтею 625 ЦК України, оскільки такі розрахунки були проведені з дотриманням вимог законодавства. 5. Висновки суду. 5.1. Позовні вимоги підлягають задоволенню. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню 18 000,00 грн страхового відшкодування моральної шкоди, 12 325,00 грн страхового відшкодування витрат на поховання та спорудження надгробного пам`ятника, 1496,07 грн пені, 108,00 грн інфляційних втрат, 172,62 грн 3% річних. 5.2. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК витрат по сплаті судового збору покладаються на відповідача. 5.3. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Із положень ч.ч. 1-5 ст. 137 ЦПК України слідує, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. В силу ч.ч. 2, 3, 8 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що сторона, на користь якої ухвалене судове рішення, має право на відшкодування понесених судових витрат, у тому числі витрат на професійну правничу допомогу. До складу витрат на професійну правничу допомогу включаються витрати з оплати винагороди адвоката за здійснення представництва інтересів учасника справи в суді та надання інших видів правової допомоги клієнту. Склад і розмір судових витрат входить до предмета доказування у справі, тому особа, яка заявила про витрати на професійну правничу допомогу, має документально підтвердити та довести, що такі витрати є дійсними, необхідними та розумними. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування. Такий правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) та в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 червня 2020 року у справі № 757/16448/17-ц (провадження № 61-48191св18). На підтвердження відповідних витрат на правову допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг, акт прийому-передачі наданих послуг). Отже, у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Водночас, у разі, якщо понесені особою витрати на професійну правничу допомогу не відповідають критеріям співмірності, то за обґрунтованим клопотанням іншої сторони суд може зменшити розмір указаних судових витрат. Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано Договір про залучення адвоката для надання правничої (правової) допомоги від 01.01.2024 № 29/03-24, укладеного адвокатським об`єднанням «Автопоміч» та адвокатом Найдою К.В., ордер на надання правничої допомоги, що виданий 09.10.2024 для надання позивачу правничої допомоги адвокатом Найдою К.В.,свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Найди К.В., Витяг з Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги № Ж14/ від 12.04.2024, укладеного позивачем з АО «Автопоміч», Додаток від 20.04.2024 до договору про надання професійної правничої (правової) допомоги № Ж14/Д137199 від 12.04.2024, згідно якого сторони погодили плату за адвокатські послуги в сумі 3000,00 грн за одну годину роботи, детальний опис робіт (надання послуг) виконаних для надання професійної правничої допомоги на виконання умов договору про надання професійної правничої (правової) допомоги № Ж14/Д137199 від 12.04.2024 згідно якого сторони погодили, що вартість послуг на досудове врегулювання спору становить 4 500,00 грн, підготовчі дії спрямовані на подання позовної заяви в суд - 4 500,00 грн, підготовка та подання позовної заяви в суд 6 000 грн, судовий розгляд справи - 3 000 грн, а всього 21 000 грн. Визначаючи розмір витрат на правничу допомогу, яка підлягає стягненню з відповідача суд враховує характер правовідносин спір щодо яких вирішувався у спрощеному позовному провадженні, обсяг підготовлених адвокатом доказів, суму позовних вимог, розгляд справи за відсутності адвоката. Виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру суд дійшов висновку про стягнення з відповідача 6 000,00 витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved