Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-15 00:00:00

Позивачі звернулися до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому, кожен окремо, просять суд: 1)встановити факт проживання та реєстрації на законних підставах [PERSON] в житловому приміщенні - квартирі [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] з 28.08.2003; 2)встановити факт проживання та реєстрації на законних підставах [PERSON] в житловому приміщенні - квартирі [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] з 28.08.2003; 3)встановити факт проживання та реєстрації на законних підставах [PERSON] в житловому приміщенні - квартирі [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] з 28.08.2003; 4)встановити факт проживання та реєстрації на законних підставах [PERSON] в житловому приміщенні - квартирі [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] з 28.08.2003; 5)встановити факт проживання та реєстрації на законних підставах [PERSON] в житловому приміщенні - квартирі [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] з 13.03.2019; 6)встановити факт проживання та реєстрації на законних підставах [PERSON] в житловому приміщенні - квартирі [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] з 30.06.2023. Свої позовні вимоги позивачі обґрунтовують тим, що [PERSON] на підставі ордеру № 529/569 від 30.08.1983 була вселена до гуртожитку по [ADDRESS] . У подальшому нею було укладено шлюб із [PERSON] , від якого народилось троє дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Реєстрація місця проживання позивачів 2-5 проведена 01.12.1989, 01.12.1989, 24.01.1992, 13.03.2019, 30.06.2023 відповідно, за адресою: [ADDRESS] 28.08.2003 Київською міською державною адміністрацією прийнято розпорядження № 1612 «Про використання жилих приміщень у жилому будинку [ADDRESS] за цільовим призначенням», відповідно до якого змінено статус гуртожитку на жилий будинок [ADDRESS] . Також, доручено Дніпровській районній у місті Києві державній адміністрації, затвердити рішення адміністрації та профспілкового комітету Закритого акціонерного товариства «Компанія «Київінвестбуд» про надання жилих приміщень та видати мешканцям ордери у встановленому порядку, а Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна внести зміни до поверхових планів. Однак, рішення відповідачем затверджено не було, нові ордери не видавались. Їх кімната, яку вони займають почала називатись квартирою спільного заселення і має наступну реєстрацію в БТІ: квартира [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , що підтверджується технічним паспортом. Згідно із технічним паспортом квартира [ADDRESS] знаходиться на 3 поверсі, жила площа кімнат становить 45,7м2, загальна площа становить 74,6 кв.м. Звернувшись до органу приватизації Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації із заявою про приватизацію приміщень в квартирі спільного заселення, було відмовлено. Так, в рішенні Органу приватизації житла Дніпровської районної в місті Києві Державної адміністрації від 27.07.2023 № 43-215\\23 зазначено, що позивачі зареєстровані у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] , що відповідний орган реєстрації проводив реєстрацію їх місця проживання без зазначення номера квартири (кімнати), в яку вони заселялись на законних підставах. Тому, штампи в паспорті та інформація у витягу територіальної громади не мають відомостей про квартиру 3\\6,7,8, в якій позивачі зареєстровані та проживають, у зв`язку з чим позбавлені права на приватизацію квартири [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] . Тому, на переконання позивачі, встановити факт проживання та реєстрації на законних підставах за адресою: [ADDRESS] з 28.08.2003 можливо лише в судовому порядку. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 10.05.2024 відкрито провадження у цій цивільній справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання з повідомленням учасників справи, яким роз`яснено процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. Копію зазначеної ухвали позивачами було отримано 16.05.2024, про що свідчить довідка про доставку електронного листа. Уповноваженим представником відповідача копія ухвали суду від 10.05.2024 з копією позовної заяви з додатками була отримана 24.05.2024, уповноваженим представником третьої особи - 23.05.2024, що підтверджується рекомендованими поштовими повідомлення про вручення поштового направлення. 17.06.024 до суду з Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві на позовну заяву уповноважений представник відповідача просила відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що із заявлених вимог вбачається спір про право. При цьому вказала, що позивачами не було отримано ордера на жиле приміщення, тому вони зареєстровані в гуртожитку. Позивачами долучено до матеріалів позовної заяви копію ордеру № 529/569, виданого Домоуправлінням № 3 комбінату «Київпромбуд» Ордена Леніна Будтрест № 1 від 30.08.1983 на ім`я [PERSON] (по чоловіку [PERSON] ), яка поселяється в гуртожиток [ADDRESS] як учениця. У ордері є відмітка коменданта гуртожитку, що [PERSON] зарахована 31.08.1984, № койки [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], отже позивач [PERSON] була поселена в гуртожиток на ліжкомісце, а не в кімнату. Відповідно до розпорядження Київської міської державної адміністрації від 29.08.2003 № 1612 «Про використання житлових приміщень у жилому будинку [ADDRESS] » статус гуртожитку було змінено на житловий будинок [ADDRESS] . Пунктом 2 цього розпорядження доручено Дніпровській районній у місті Києві державній адміністрації затвердити рішення адміністрації та профспілкового комітету ЗАТ «Компанія «Київінвестбуд» про надання жилих приміщень та видати мешканцям ордери у встановленому порядку. Тобто вищезазначеним рішенням Київської міської державної адміністрації передбачено видачу мешканцям бувшого гуртожитку ордерів на окреме житло на підставі рішення адміністрації та профспілкового комітету ЗАТ «Компанія «Київінвестбуд», затвердженого Дніпровською районною в місті Києві державною адміністрацією. ЗАТ «Компанія «Київінвестбуд» не зверталось до Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про затвердження спільного рішення адміністрації та профспілкового комітету про видачу [PERSON] ордеру на жиле приміщення. Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади, отриманого за запитом до Державного підприємства «ДІЯ», [PERSON] зареєстрована на [ADDRESS] , з 22.09.1995, що також підтверджується відміткою в паспорт; [PERSON] - з 22.09.1995, що також підтверджується відміткою в паспорті; [PERSON] - з 22.09.1995, що також підтверджується відміткою в паспорті. Відповідно до відомостей відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської РДА, [PERSON] - з 30.06.2023, що також підтверджується витягом з реєстру територіальної громади від 11.12.2023 у ДП «ДІЯ»; [PERSON] - з 13.03.2019, що також підтверджується витягом з реєстру територіальної громади від 1 1.12.2023 у ДП «ДІЯ»; Згідно з відомостями ДП «ДІЯ», [PERSON] - з 22.09.1995 року. Оскільки позивачами не було отримано ордера на жиле приміщення, вони зареєстровані в гуртожитку, що підтверджується відомостями з Реєстру територіальної громади про зареєстроване місце проживання. В пакеті документів, поданому позивачами до Органу приватизації Дніпровської РДА в м. Києві також був долучений ордер на поселення [PERSON] в гуртожиток на ліжкомісце. Відповідно до Рішення Органу приватизації Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 27.07.2023 № 43-215/23 [PERSON] та членам її сім`ї було відмовлено в приватизації приміщень спільного заселення [ADDRESS] , зокрема, у зв`язку з відсутністю ордера, визначеного розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 29.08.2003 № 1612 «Про використання житлових приміщень у жилому будинку [ADDRESS] ». Також, посилалася на те, що відповідно до ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 12 Закону України «Про адміністративні послуги», суб`єктом надання адміністративної послуги про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання є відділ реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації. 24.06.2024 позивачами до суду подано заяву про виклик свідка. 15.07.2024 до суду від позивачів надійшла відповідь на відзив, у якій останній вказали, що вимоги обґрунтовуються тим, що всі позивачі, за виключенням [PERSON] , фактично були зареєстровані з дня свого народження в гуртожитку по [ADDRESS] , а остання - з 1984 року. Вказана адреса є їх постійним зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання. 28.08.2003 Київською міською державною адміністрацією прийнято розпорядження № 1612 «Про використання жилих приміщень у жилому будинку [ADDRESS] за цільовим призначенням», відповідно до якого змінено статус гуртожитку на жилий будинок [ADDRESS] . Цим рішенням доручено Дніпровській районній у місті Києві державній адміністрації, надалі Відповідач, затвердити рішення адміністрації та профспілкового комітету ЗАТ «Компанія «Київінвестбуд» про надання жилих приміщень та видати мешканцям ордери у встановленому порядку, а Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна внести зміни до поверхових планів. Саме з цього часу кімната, яку вони займають почала називатись квартирою спільного заселення і має наступну реєстрацію в БТІ: квартира [ADDRESS] , що підтверджується технічним паспортом. На адвокатський запит щодо надання копії рішення Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації та профспілкового комітету Закритого акціонерного товариства «Компанія» Київінвестбуд» про надання жилих приміщень відповідно до п.2 Розпорядження Київської Міської Ради від 29.08.2003 № 1612 відповідач повідомив, що «...звернення від профспілкового комітету ЗАТ «Компанія» Київінвестбуд» не надходило... відтак відповідач рішень стосовно видачі ордеру [PERSON] не приймав...». Тобто, будинок [ADDRESS] з 2003 року є житловим будинком з квартирами, а позивачі із-за невиконання відповідачем розпорядження зареєстровані в гуртожитку, який припинив своє існування з 2003 року. Тому, іншого способу захистити своє право на законну реєстрацію та проживання у квартирі [ADDRESS] з 2003 року не має, окрім як звернутись до суду про встановлення юридичного факту. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18.07.2024, постановленою у порядку ч. 4 ст. 259 ЦПК України, не виходячи до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, поновлено позивачам строк на подання відповіді на відзив та прийнято відповідь на відзив позивачів від 15.07.2024 (Вх.№ 39663 від 15.07.2024). 16.09.2024 до суду від представника малолітніх позивачів [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] надійшла заява про долучення доказів. 17.09.2024 до суду від позивачів [PERSON] та [PERSON] надійшла спільна заява про проведення підготовчого судового засідання у їх відсутність, в якій останні зазначили, що не заперечують проти закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи досудового розгляду. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19.09.2024 закрито підготовче провадження у цій цивільній справі, призначено справу до судового розгляду по суті, в судове засідання викликано сторін по справі, свідка [PERSON] . У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Зазначила, що у кімнаті проживає з 1983 року. Навчалася у ПТІ, у 1986 році почала працювати, займала ліжко-місце. З народженням дітей отримувала кімнати. 28.08.2003 було змінено статус жилого комунального будинку. Зазначила, що працює, сплачує комунальні послуги за кв. [ADDRESS] . Пояснила, що коли звернулася із питанням про приватизацію, то сказали йти суд встановлювати факт реєстрації. Пояснила суду, що нумерація кімнат спочатку була № [NUMBER], [NUMBER],[NUMBER] - на них приходили квитанції, а потім стали 3\\6,7,8, що було помітно в квитанціях. Звернувшись до бухгалтерії їй сказали, що все нормально. Посилалася на те, що встановлення факту реєстрації та проживання необхідно з 28.08.2003, оскільки з цієї дати будинок переведений в житловий. Зазначила, що у приватизації квартири [ADDRESS] було відмовлено через відсутність ордеру. Вказала, що до Компанії «Київінвестбуд» щодо затвердження рішення на підставі розпорядження Київської міської державної адміністрації та видачі ордеру не зверталася. Позивач, [PERSON] та [PERSON] , підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Зазначили, що з народження проживають у спірній квартирі та підтримують пояснення позивача - [PERSON] щодо заявлених позовних вимог. Позивач, [PERSON] , підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Додатково пояснила суду, що зареєстрована у квартирі з 1992 року, з часу народження та проживає донині, де також народила двох дітей. Вказала, що коли будинок перевели у житловий звернулась за приватизацією та отримала відповідь, що треба ордер та встановити факт проживання в квартирі 3/ 6, 7, 8. Представник малолітніх позивачів: [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] пояснила суду, що відсутність ордеру та місця реєстрації саме в цій квартирі позбавляє можливості позивачів приватизувати квартиру. [PERSON] неодноразово з матір`ю [PERSON] звертались до РДА з метою вирішення питання про приватизацію квартиру, що виявилось безрезультатним. РДА порушує права позивачів, оскільки ні у 2003 році, ні у подальшому на виконало розпорядження КМД та не видало позивачам ордер. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні заперечила проти позовних вимог, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Посилалася на те, що позивачами невірно обраний спосіб захисту, оскільки навіть за умови, що позов про встановлення факту проживання та реєстрації буде задоволений судом, у них не виникне жодних прав необхідних для приватизації квартири. Вказала, що спірні правовідносини врегульовані положеннями Постанови Кабінету Міністрів України № 265 від 07.02.2022. Для врегулювання питання приватизації квартири позивачів мало бути спільне рішення Компанії «Київінвестбуд» та профспілкового комітету, яке затверджене РДА, що зумовлювало видачу ордерів громадянам, які звертались до адміністрації. Однак позивачі не зверталися до Компанії «Київінвестбуд» та відповідного рішення, яке мало б бути затверджене РДА, прийнято не було. Допитана у судовому засіданні як свідок [PERSON] пояснила суду, що позивачі проживають у гуртожитку з 1983 року. Зазначила, що з [PERSON] разом працювали, був гуртожиток, дали по кімнаті, видали ордер на ліжко-місце. Потім домоглися, щоб будинок став комунальним житловим будинком. Зазначила, що її квартира приватизована, бо вона зверталася до компанії «Київінвестбуд», в якій працювала для приватизації. Там видали їй документи, які саме вже не пам`ятає та сказали куди йти далі для приватизації. Так в Дніпровській РДА їй видали ордер. А в подальшому і приватизацію на квартиру. Інші учасники у справі у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Суд, вислухавши пояснення позивачів, представника малолітніх позивачів, представника відповідача, покази свідка, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, 30.08.1983 [PERSON] домоуправлінням № 3 Житлово-комунальної контори Комбінату «Київпромстрой» був виданий ордер № 529/569 в гуртожиток [ADDRESS] для зайняття ліжко-місць № [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER]. Розпорядженням Київської міської державної адміністрації № 1612 від 29.08.2003 «Про використання жилих приміщень у жилому будинку [ADDRESS] за цільовим призначенням», відповідно до рішення виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів від 13.01.92 № 26 «Про формування комунального майна міста та районів», враховуючи звернення Закритого акціонерного товариства «Компанія « Київінвестбуд» від 28.08.03 № 305 та враховуючи численні звернення мешканців гуртожитку на [ADDRESS] , змінено статус гуртожитку на жилий будинок [ADDRESS] ; доручено Дніпровській районній у місті Києві державній адміністрації затвердити рішення адміністрації та профспілкового комітету Закритого акціонерного товариства «Компанія «Київінвестбуд» про надання жилих приміщень та видати мешканцям ордери у встановленому порядку; Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації прав власності на об`єкти нерухомого майна внести зміни до поверхових планів; визнати такими, що втратили чинність розпорядження Київської міської державної адміністрації від 05.12.01 № 2603 та від 12.03.02 № 474. У листі Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації № 103-107/Г-73-263 від 31.01.2023 [PERSON] було повідомлено, що у відділі обліку, розподілу житлової площі та контролю за її використанням ордер на квартиру [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] на [ADDRESS] відсутній. Рішенням Органу приватизації житла Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації № 43-215/23 від 27.07.2023 відмовлено [PERSON] в приватизації приміщень квартири спільного заселення [ADDRESS] ; після надання необхідних документів Орган приватизації житла Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації повторно розгляне питання щодо приватизації зазначеного житлового приміщення. Згідно листа Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації № 103/7949/24/6 від 27.10.2023, за інформацією відділу обліку, розподілу житлової площі та контролю за її використанням до Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації звернення від профспілкового комітету Закритого акціонерного товариства «Компанія «Київінвестбуд» стосовно прийняття рішення щодо надання жилих приміщень відповідно до п. 2 Розпорядження Київської міської ради від 29.08.2003 № 1612 не надходило. Відтак, Дніпровська районна в місті Києві державна адміністрація не приймала жодних рішень стосовно оформлення ордеру [PERSON] на кімнати № [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] в комунальній квартирі на [ADDRESS] . Також повідомлено, що Дніпровська районна в місті Києві державна адміністрації не володіє інформацією щодо зміни нумерації кімнат за вищевказаною адресою. 08.12.2020 [PERSON] було видано технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] . [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є дітьми [PERSON] . При цьому, [PERSON] , [PERSON] є дітьми [PERSON] . [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . 03.12.2020 ПАТ «ЖИЛКОМУНСЕРВІС» було видано [PERSON] довідку про те, що вона дійсно проживає в [ADDRESS] з 1995 року та проживає з своєю сім`єю та на них нараховуються житлово-комунальні послуги у повному обсязі. За положенням ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Позивачі звернулись до суду із позовом та просять суд захистити їх права, шляхом встановлення факту проживання та реєстрації їх місця проживання. Метою звернення до суду та встановлення зазначених фактів необхідно позивачам для подальшої приватизації житла, у якому вони зареєстровані. Як встановлено судом, позивачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . При цьому, інші документи поряд із адресою мають позначення «гуртожиток». Так, до 2003 року зазначений будинок, у якому зареєстровані позивачі, мав статус гуртожитку. Розпорядженням Київської міської державної адміністрації № 1612 від 29.08.2003 «Про використання жилих приміщень у жилому будинку [ADDRESS] за цільовим призначенням», відповідно до рішення виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів від 13.01.92 № 26 «Про формування комунального майна міста та районів», враховуючи звернення Закритого акціонерного товариства «Компанія «Київінвестбуд» від 28.08.03 № 305 та враховуючи численні звернення мешканців гуртожитку на [ADDRESS] , змінено статус гуртожитку на жилий будинок [ADDRESS] ; доручено Дніпровській районній у місті Києві державній адміністрації затвердити рішення адміністрації та профспілкового комітету Закритого акціонерного товариства «Компанія «Київінвестбуд» про надання жилих приміщень та видати мешканцям ордери у встановленому порядку; Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації прав власності на об`єкти нерухомого майна внести зміни до поверхових планів. Серед основних прав і свобод людини і громадянина Конституція України проголошує право на житло. Тобто право на житло - це одне із найважливіших соціально-економічних прав громадян України, оскільки воно стосується основ життя людини. Згідно зі ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Невід`ємне право кожної людини на житло закріплено і в інших міжнародно-правових документах про права людини, у тому числі в Міжнародному пакті про економічні, соціальні й культурні права від 16.12.1966. Повага до права людини на житло закріплена також уст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У разі порушення цих прав передбачено право на судовий захист. Ніхто не може примусово бути позбавлений житла, безпідставно виселений із нього або визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Відповідно дост.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст. ст.127, 128 Житлового кодексу України для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Жила площа в гуртожитку надається одиноким громадянам і сім`ям, які мають право проживати у гуртожитках, за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації або органу місцевого самоврядування, у власності чи управлінні яких перебуває гуртожиток. Відповідно до ст. 129 Житлового кодексу України на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації, орган місцевого самоврядування видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу в гуртожитку. Аналогічне положення міститься в п. 10 Розділу II Примірного Положення про гуртожитки, затвердженого постановою Міністрів Української РСР від 03.06.1986 № 208 (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) (надалі Примірне положення) в якому зазначено, що на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер (додаток), який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Ордер може бути виданий лише на вільну жилу площу. Відповідно п. 9 Примірного положення жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету і комітету комсомолу. Як зазначено у п. 14 Примірного положення, вселення в гуртожиток робітників, службовців, студентів, учнів та інших громадян провадиться в установленому порядку завідуючим (директором) гуртожитком або працівником, який його заступає, на підставі виданого адміністрацією підприємства, установи, організації ордера. Пунктом 14 Примірного положення передбачено, що вселення інших членів сім`ї в указані приміщення допускається лише з дозволу адміністрації, профспілкового комітету і комітету комсомолу підприємства, установи, організації та письмової згоди членів сім`ї громадянина, які проживають разом з ним. Вказане також узгоджується п. 6 Примірного положення про користування гуртожитками, затвердженого постановою КМУ від 20.06.2018 № 498, згідно якого на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації, орган місцевого самоврядування видає особі ордер за формою згідно з додатком, який є єдиним документом, що підтверджує право вселення на надану жилу площу в гуртожитку. Під час одержання ордера пред`являються документи, що посвідчують особу наймача та всіх членів сім`ї (для осіб, які не досягли 14 років, - свідоцтва про народження), включених до ордера. Ордер зберігається у особи, яка вселяється на жилу площу в гуртожитку, протягом усього строку її проживання у гуртожитку Із системного аналізу вказаних норм вбачається, що вселення у гуртожиток і користування житловим приміщенням у гуртожитку відбувається на законних підставах у разі вселення на підставі спільного рішення адміністрації та профспілкового комітету, а отримання спеціального ордеру є формалізованим підтвердженням наявності такого рішення. Відповідно до ст. 31 Житлового кодексу України, громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими актами законодавства України. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті (якщо інше не встановлено законодавством України), як правило, у вигляді окремої квартири на сім`ю. За вимог ст. 52, 53 Житлового кодексу України, жилі приміщення в будинках відомчого житлового фонду надаються громадянам за спільним рішенням адміністрації і профспілкового комітету підприємства, установи, організації, затвердженим виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради, а у випадках, передбачених Кабінетом Міністрів України, - за спільним рішенням адміністрації і профспілкового комітету з наступним повідомленням виконавчому комітетові відповідної ради про надання жилих приміщень для заселення. Жилі приміщення в будинках громадського житлового фонду надаються громадянам за спільним рішенням органу відповідної організації та її профспілкового комітету з наступним повідомленням виконавчому комітетові відповідно районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради про надання жилих приміщень для заселення. Згідно положень ст. 58 Житлового кодексу України, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Форма ордера встановлюється Кабінетом Міністрів України. Видача ордерів на жилі приміщення у військових містечках провадиться в порядку, передбаченому законодавством України. Таким чином, позивачі після розпорядження Київської міської державної адміністрації № 1612 від 29.08.2003 «Про використання жилих приміщень у жилому будинку [ADDRESS] за цільовим призначенням» мали б звернутися до Закритого акціонерного товариства «Компанія «Київінвестбуд» із вимогами про надання спільного із профспілковим комітетом рішення про надання жилого приміщення та видачу ордера, а у подальшому подати таке рішення до Дніпровської районної і місті Києві державної адміністрації для затвердження, щоб продукувало подальшу можливість приватизації житла, у якому останні проживають. Під час судового розгляду справи було встановлено, що позивач [PERSON] , якій було видано ордер на зайняття ліжко-місць не зверталась до Закритого акціонерного товариства «Компанія «Київінвестбуд» про надання жилого приміщення та видачу ордера у встановленому порядку, а у подальшому і до Дніпровської районної і місті Києві державної адміністрації для затвердження спільного рішення, про що остання ствердила у судовому засіданні. Відповідно до ч. 1 ст.1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» сфера дії цього Закону поширюється на громадян та членів їхніх сімей, одиноких громадян, які не мають власного житла, не використали право на безоплатну приватизацію державного житлового фонду, на правових підставах, визначених цим Законом, вселені у гуртожиток та фактично проживають у гуртожитку протягом тривалого часу. Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» громадяни та члени їхніх сімей, на яких поширюється дія цього Закону, мають право на приватизацію жилих приміщень у гуртожитках, що перебувають у власності територіальних громад і можуть бути приватизовані відповідно до цього Закону за рішенням місцевої ради. Приватизація жилих приміщень у гуртожитках здійснюється відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та прийнятих відповідно до нього нормативно-правових актів з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Приватизація житлового фонду комунальної власності міста здійснюється у порядку, визначеному Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Законом України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» та Положенням про порядок передачі у власність громадян квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженим наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства від 16.12.2009 № 396 (зі змінами) (надалі - Положення). Перелік документів, що має бути поданий громадянином разом із заявою на приватизацію визначений пунктом 18 Положення. Одним із таких документів є: копія ордера на жиле приміщення або ордера на жилу площу в гуртожитку. Рішенням Органу приватизації житла Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації № 43-215/23 від 27.07.2023 відмовлено [PERSON] в приватизації приміщень квартири спільного заселення [ADDRESS] . Згідно зазначеного рішення, за результатами опрацювання наданого пакету документів, було встановлено, що в ньому відсутні, зокрема, але не виключно: оформлена належним чином копія ордеру встановленого зразка про надання жилих приміщень згідно розпорядження Київської міської державної адміністрації від 29.08.2003 № 1612 (засвідчена мокрою печаткою) (відповідно до пункту 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 № 396, що зумовлювало прийняття рішення про передачу у власність житла позивачам. Також було зазначено про те, що позивачі зареєстровані згідно Реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих/знятих з реєстрації осіб у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] . Для подальшого продовження процедури приватизації особі необхідно підтвердити актуальну інформацію стосовно реєстрації свого місця проживання. Для цього особі потрібно подати довідку (витяг) відповідного уповноваженого органу про реєстрацію свого місця із зазначенням актуальної адреси. Зважаючи на необхідність підтвердження актуального зареєстрованого місця проживання для подальшої приватизації житла позивачі звернулись до суду для встановлення факту проживання та реєстрації місця проживання. У той же час, згідно підпункту 5 пункту 35 постанови Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 № 265 «Деякі питання декларування реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад», для реєстрації місця проживання (перебування) особа або її законний представник (представник), уповноважена особа житла або уповноважена особа спеціалізованої соціальної установи, закладу для бездомних осіб, іншого надавача соціальних послуг з проживанням подає: документи, що підтверджують: право на проживання (перебування) в житлі, зокрема свідоцтво про право власності, ордер, договір оренди (найму, піднайму), договір найму житла у гуртожитку (для студентів), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення , визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші підтверджуючі документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється за згодою власника (співвласників) житла, наймача та членів його сім`ї, уповноваженої особи житла (зазначені документи та згода не вимагаються під час реєстрації місця проживання (перебування) малолітніх та неповнолітніх дітей за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) батьків або законних представників (представників), або одного з них. Таким чином, у разі неможливості отримання зазначеного документа від уповноваженого органу, особа може захистити та підтвердити своє право у судовому порядку шляхом визнання права користування займаним житловим приміщенням. Таке судове рішення згідно з чинним законодавством є однією з підстав реєстрації місця проживання особи у зазначеному житловому приміщенні. Наведене та встановлене судом у сукупності свідчить про те, що позивачами обрано не ефективний спосіб захисту, оскільки не відновить права позивачів у той спосіб, як про це останні просять суд, що виключає задоволення позовних вимог. При цьому, судом не було встановлено, що факт проживання позивачів у кв. [ADDRESS] будь-ким оспорюється. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне звернути увагу позивачів на те, що належним способом захисту буде звернення до суду із вимогами про визнання за позивачами права користування житловим приміщенням, який зможе забезпечити захист прав позивачів. Обрання позивачем неналежного способу захисту права є самостійною підставою для відмови в позові. Позовні вимоги не підлягають задоволенню, якщо суд, дотримуючись принципу стадійності захисту права, дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачено законом або договором та/або він є неефективним для захисту порушеного права в таких правовідносинах. Про цей висновок ВП ВС нагадала в постанові від 02.02.2021 у справі № 925/642/19. Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Рішення суду, як найважливіший акт правосуддя, покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержуватись вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову за позовною заявою [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у власних інтересах та в інтересах малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] до Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, третя особа: Центр надання адміністративних послуг Дніпровської районної державної адміністрації в м. Києві, про встановлення факту проживання та реєстрації місця проживання. Враховуючи повну відмову у задоволенні позову, у суду відсутні підстави для розподілу між сторонами судових витрат у порядку ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed