Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-15 00:00:00

КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради 22.01.2024 звернулося до Корольовського районного суду м. Житомира із вказаним позовом, де його представник просить стягнути на користь позивача заборгованість за послуги постачання теплової енергії та централізованого опалення квартири [ADDRESS] за період з 01.12.2016 по 01.01.2024: з [PERSON] у розмірі 17\~168,23 грн і витрати на оплату судового збору у розмірі 1514,00 грн, з [PERSON] у розмірі 17\~168,23 грн і витрати на оплату судового збору у розмірі 1514,00 грн (а. с. 1-3). Позовні вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що квартира [ADDRESS] , яка належить на праві приватної спільної сумісної власності відповідачам, забезпечується послугами КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради з централізованого опалення і постачання теплової енергії. За вказані послуги в період з\~01.12.2016 по 01.01.2024 власниками квартири не сплачені грошові кошти у повному обсязі, в зв`язку з чим підприємство змушене звернутися до суду із позовом про стягнення суми заборгованості в примусовому порядку. Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира від 16.02.2024 за позовом КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради відкрито провадження у справі з проведенням її розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання (а. с. 22). 15.10.2024 [PERSON] поштою направив суду відзив на позовну заяву КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради, де просить застосувати до позовних вимог позовну давність і в позові відмовити (а. с. 50-58). 23.10.2024 представник позивача надала суду відповідь на відзив відповідача, в якій зазначила, що квартира [ADDRESS] забезпечується послугами КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради з централізованого опалення і постачання теплової енергії, на підставі укладеного 27.12.2011 між [PERSON] та КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води. Строк дії договору згідно п. 9.1 - 1 рік і набирає чинності з дня його укладення. Договір вважається щороку продовженим якщо, за місяць до закінчення строку його дії однією із сторін не буде письмово повідомлено про його розірвання або необхідність перегляду. Строк позовної давності за договором - 5 років. Власники вказаної квартири періодично сплачували позивачу кошти за послуги з централізованого її опалення і постачання теплової енергії, в зв`язку з чим строк позовної давності переривався щоразу після внесення коштів на погашення заборгованості. Крім того, зважаючи на запровадження в Україні з 12.03.2020 карантину та з 24.02.2022 воєнного стану, позивачем не пропущений строк позовної давності (а. с. 47-49). 05.11.2024 [PERSON] поштою направив суду письмові заперечення на відповідь позивача на відзив, де вказує, що сплив позовної давності не припиняє право на пред`явлення позову, а припиняє право на його задоволення, виключає можливість здійснити в примусовому порядку саме порушене суб`єктивне право. Наявність в умовах «червоного» рівня епідемічної небезпеки не передбачається зупинення роботи судових органів, підприємств поштового зв`язку, банківських установ, системи правової допомоги. Відповідно зацікавлена особа має можливість реалізувати своє право на звернення до суду як самостійно, так і за допомогою адвоката. Доказів простою на підприємстві або зупинення його роботи КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради, як до запровадження карантину так і під час його запровадження позивачем не пред`явлено, що доводить безпідставність вимог стягнення боргу за період з 01.12.2016 по 01.01.2024. Перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення щомісячного платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом. Тобто, за щомісячним платежем перебіг позовної давності починається після несплати чергового такого платежу. Крім того, відповідач вказує, що він не проживає у квартирі [ADDRESS] . За вказаною адресою постійно проживає його брат [PERSON] , який користується послугами позивача з постачання теплової енергії та централізованого опалення квартири (а. с. 59-65). Сторони у судове засідання не з`явилися. Представник позивача 03.12.2024, 08.01.2025 надала суду заяви про розгляд справи за її відсутності, де позовні вимоги підтримує повністю і не заперечує проти заочного розгляду справи (а. с. 72, 83). Судом було вжито всіх заходів для повідомлення [PERSON] про розгляд цієї справи, однак, відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив і не надав заяви про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін та відповідно до ст. 211 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд приходить такого висновку. Відповідно до Інформації з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно № 357014819 від 05.12.2023, на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] належить частка квартири [ADDRESS] , а [PERSON] належить 3/8 її часки (а. с. 6-7). Вказане житлове приміщення забезпечується послугами КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради з централізованого опалення і постачання теплової енергії, на підставі укладеного 27.12.2011 між [PERSON] та КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води (далі- Договір). Строк дії договору згідно п. 9.1 - 1 рік і набирає чинності з дня його укладення. Договір вважається щороку продовженим якщо, за місяць до закінчення строку його дії однією із сторін не буде письмово повідомлено про його розірвання або необхідність перегляду. Строк позовної давності за договором - 5 років (а. с. 10-11). З метою надання та оплати вказаних послуг за адресою: [ADDRESS] , відкрито особовий рахунок № [NUMBER] ( [NUMBER] ). Згідно п. 3.1 Договору, розрахунковим періодом є календарний місяць. Платежі вносяться не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Споживач несе відповідальність за порушення зобов`язань установлених законодавством і цим договором (під. 4 п. 5.1 Договору). Тарифи, за якими проведено нарахування вказані в довідці (а. с. 5). Із розрахунку заборгованості наданим позивачем вбачається, що власники квартири не в повній мірі сплатили грошові кошти за послуги з централізованого опалення і постачання теплової енергії, отримані у період з 01.12.2016 по 01.01.2024, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 34 336,46 грн (а. с. 8-9). Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон), надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Відповідно до положень статті 5 вказаного Закону до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» встановлено обов`язок споживача оплатити надані послуги. Згідно п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 20 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим (п. 18 Правил). Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Власник квартири зобов`язаний нести витрати з її утримання, у тому числі оплачувати комунальні послуги, незалежно від того, проживає він у належній йому квартирі чи ні, якщо він в установленому порядку не відмовився від надання таких послуг (Постанова КЦС ВС від 02.04.2020 у справі № 757/29813/17-ц). Оскільки відповідачі офіційно, у встановленому чинним законодавством порядку не відмовились від послуг, які надавало їм КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради, то у них є обов`язок оплатити ці послуги. Доказів того, що послуги відповідачам не надавались, що вони не користувались наданими послугами і потреби в таких послугах не мали, належними та допустимими доказами не доведено та матеріалами справи не підтверджено. З огляду на зазначене, суд, за результатами розгляду справи, вважає доведеним позивачем факт не виконання відповідачами обов`язку щодо оплати вартості отриманих у період з 01.12.2016 по 01.01.2024 послуг з централізованого опалення та постачання теплової енергії у розмірі 34\~336,46 грн. Відповідачем [PERSON] заявлено клопотання про застосування строків позовної давності до заявлених вимог. Відповідно до ст. 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до ч. 3, 4, 5 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. В постановах Верховного Суду України від 19.03.2014 у справі № 6-14цс14, від 29.10.2014 у справі № 6-169цс14, від 30.09.2015 у справі № 6-154цс15 зроблено висновок про те, що за договором, що визначає щомісячні платежі перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а також початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Суд зазначає, що позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом ч. 5 ст.\~267\~ЦК України позивач має право отримати судовий захист у разі визнання судом поважними причин пропуску позовної давності. При цьому саме на позивача покладено обов`язок доказування тієї обставини, що строк звернення до суду було пропущено з поважних причин (п. 6.43, 6.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019, прийнятій у справі № 911/3681/17). Суд зазначає, що правила про позовну давність мають застосовуватись лише тоді, коли буде доведено існування самого суб`єктивного права. У випадку відсутності такого права або коли воно ніким не порушено, в позові має бути відмовлено не з причин пропуску строку позовної давності, а в зв`язку з необґрунтованістю самої вимоги. Як зазначалося судом вище, суд вважає доведеними вимоги позивача про стягнення з відповідачів заборгованості по оплаті послуг з централізованого опалення та постачання теплової енергії, що надавалися у період з 01.12.2016 по 01.01.2024. Вивчаючи доводи відповідача щодо застосування строків позовної давності до пред`явлених позовних вимог, суд зважає на таке. Постановою КМУ\~від 11.03.2020\~№ 211\~«Про запобігання\~поширенню на\~території України\~гострої респіраторної\~хвороби COVID-19,\~спричиненої коронавірусом\~SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами КМУ) установлено з 12.03.2020 на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався. Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. ЗУ «Про\~внесення змін\~до деяких\~законодавчих актів\~України,\~спрямованих на\~запобігання виникненню\~і поширенню\~коронавірусної хвороби\~(COVID-19)»\~№ 530-ІХ\~від 17.03.2020 введення карантину, встановленого КМУ, віднесено до форс-мажорних обставин (ч. 2 ст. 14-1 ЗУ «Про торгово-промислові палати»). ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» №540-IX від 30.30.2020 розділ «Прикінцеві\~та перехідні\~положення» ЦК\~України доповнено, зокрема п. 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293\~цього\~Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Зазначений ЗУ від 30.03.2020 № 540-IX набрав чинності 02.04.2020. В постановах Верховного Суду від 07.09.2022, прийнятих у справі № 679/1136/21 (провадження № 61-5238св22) та від 20.04.2023 у справі №728/1765/21 (провадження № 61-6640св21) зазначено, що «у пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України\~у редакції Закону України № 540-IX від 30 березня 2020 року перелічені всі\~статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)». Постановою КМУ\~від 27.06.2023\~№ 651 відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2. Крім того, п. 19 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, передбачено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим ЗУ «Про\~затвердження Указу\~Президента України» «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-IX від 24.02.2022, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. 24.02.2022 строком на 30 діб в Україні було введено воєнний стан відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого ЗУ «Про\~затвердження Указу\~Президента України» «Про введення воєнного стану в Україні». У подальшому, відповідно до Указів Президента\~України №\~64/2022\~від 24.02.2022\~«Про введення\~воєнного стану\~в Україні» та № 65/2022 від 24.02.2022\~«Про загальну\~мобілізацію» неодноразово були внесені зміни щодо продовження строку дії воєнного стану в Україні та проведення мобілізації. На даний час строк дії воєнного стану в України продовжено. Таким чином, з огляду на приписи ст. 256, 257 ЦК України, на встановлений КМУ карантин з 12.03.2020, на набрання чинності ЗУ від 30.03.2020 № 540-IX щодо продовження строків позовної давності на час дії карантину 02.04.2020, п. 12, 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, а також на встановлені судом обставини, а саме, дату звернення позивача з цією позовною заявою та період нарахування заборгованості, строк позовної давності щодо вимог у справі за період з квітня 2017 року по 01 січня 2024 року, в силу п. 12 Розділу «Прикінцеві\~та перехідні\~положення» ЦК\~України на момент подання позову не сплив і продовжувався на строк дії карантину, і на період дії в Україні воєнного стану. Разом з цим, в межах розгляду справи позивач не довів, а суд не встановив обставин, що вказували б на поважність причин пропуску позовної давності, що дає суду підстави для відмови у задоволені позовних вимог в частині стягнення з відповідачів заборгованості по оплаті послуг з централізованого опалення та постачання теплової енергії що надавалися у період з 01.12.2016 по 31.03.2017 включно, що є підставою для відмови у задоволені позову в цій частині. При обчислені строку позовної давності судом були враховані положення ст. 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», відповідно до яких, плата за комунальні послуги (послуги з теплопостачання) нараховується щомісячно, а отже перебіг позовної давності починається після несплати (часткової оплати) чергового платежу. Позовні вимоги про стягнення заборгованості з відповідачів за період з 01 квітня 2017 року по 01.01.2024 в сумі 29\~441,59 грн заявлені в межах строку позовної давності, а відтак, підлягають задоволенню. З огляду на зазначене, суд розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідачів на користь позивача сплачений судовий збір.

Outcome: partial