Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-21 00:00:00

30.05.2024 адвокат Браславська О. А. через систему "Електронний суд", в інтересах громадянина Литовської Республіки [PERSON] , звернулася до Зміївського районного суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON] , про розірвання шлюбу, зареєстрованого 09 липня 1988 року Готвальдівським райвідділом РАЦС Харківської області, актовий запис № 87, а також просила не застосовувати заходи щодо примирення подружжя, а справу розглядати за її відсутності та за відсутності позивача. На обґрунтування позову зазначено, що з 09.07.1988 сторони перебувають у шлюбі, від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Понад десять років проживають окремо, спільного бюджету не мають, спільне господарство не ведуть. Позивач вважав, що примирення між ними неможливе, а подальше перебування у шлюбі суперечитиме його інтересам. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 14.06.2024 позовну заяву залишено без руху. 17.06.2024 від представника позивача [PERSON] надійшла заява про усунення недоліків. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 17.06.2024 відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 11.07.2024. 11.07.2024 від відповідача [PERSON] надійшло клопотання про надання строку для примирення терміном шість місяців. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 11.07.2024 провадження у справі зупинено у зв`язку з наданням сторонам строку для примирення на шість місяців, судовий розгляд справи призначено на 13.01.2025. 13.01.2025 у зв`язку з перебуванням судді Овдієнка В. В. судовий розгляд відкладено на 22.01.2025. 22.01.2025 учасники справи у судове засідання не з`явилися. Представник позивача [PERSON] надіслала заяву, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала, а також зазначила, що строк на примирення сторонам позитивного результату не надав. Відповідач [PERSON] подала заяву, в якій просила проводити судовий розгляд справи за її відсутності, заперечень щодо розірвання шлюбу не має, оскільки вжиті заходи на примирення з позивачем не надали результату. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Даними копії свідоцтва про укладення шлюбу Серія\~ [NUMBER] \~підтверджується, що сторони перебувають в\~шлюбі\~з 09.07.1988 (а. с. 6). Даними паспорта № [NUMBER] , виданого 19.03.2019, змісту позовної заяви, підтверджується, що позивач [PERSON] є громадянином Литовської Республіки, має місце проживання: [ADDRESS] (а. с. 5). З довідок відділу надання адміністративних послуг Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області № 1190 від 06.06.2024, ГУ ДМС України в Харківській області №\~6301.4.3-10183/63.3-24 від 12.06.2024 вбачається, що відповідач [PERSON] на території Харківської області не зареєстрована (а. с. 13, 15). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 382973654 від 14.06.2024, відповідачу [PERSON] на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS] (а. с. 23, 24-28). Даними копії паспорта громадянина України для виїзду за кордон № [NUMBER] , виданого 08.10.2021 підтверджується, що відповідач [PERSON] має постійне місце проживання в Литовській Республіці (а. с. 41, 42). Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зі змінами, внесеними Протоколом № 11, стаття 5, кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно до частини 1 статті 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У відповідністю зі статтею 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 497 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. У випадках, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом може бути визначено за угодою сторін. Відповідно до ст. 55 Закону України "Про міжнародне приватне право" право на шлюб визначається особистим законом кожної з осіб, які подали заяву про укладення шлюбу. У разі укладення шлюбу в Україні застосовуються вимоги Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу. Відповідно до роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (лист №24-754/0/4-13 від 16.05.2013) "Про практику розгляду судами цивільних справ з іноземним елементом", відображених в абз. 6 пункту 4, справи про визнання шлюбу недійсним, про розірвання шлюбу між одним з подружжя - громадянином України та другим із подружжя незалежно від його громадянства, який проживає (знаходиться) за межами України, підсудні судам України. З позовної заяви слідує, що після фактичного припинення сторонами шлюбних стосунків подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Відповідачем зазначені обставини не заперечувалися. За змістом встановлених судом обставин, фактично сторони припинили шлюбні стосунки, подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Спору про поділ майна між сторонами у цій справі немає. Відповідач [PERSON] визнала позов до початку розгляду справи по суті, це не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, і відповідно до частини 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову. Дотримуючись принципу диспозитивності цивільного судочинства, питання щодо розподілу судових витрат суд не вирішував.

Outcome: approved