Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-15 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 05 листопада 2011 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №3327. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що за час перебування у шлюбі спільне життя у них не склалось, спільного господарства не ведуть, примирення між ними неможливе, від шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . Сім`я розпалася остаточно і поновлена бути не може, шлюб існує формально, тому просить його розірвати. Ухвалою суду від 14.10.2024 відкрито спрощене позовне провадження. 23.11.2024 позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує та просить його задоволити. 28.10.2024 відповідач подав до суду заяву в якій зазначив що позовні вимоги визнає, просить шлюб розірвати. У зв`язку з неявкою сторін та з врахуванням поданих заяв фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, постановляючи рішення, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задоволити з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 05 листопада 2011 року у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №3327, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюб серії [NUMBER] виданим 05.11.2011, проте міцної сім`ї не створили. Від шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Судом встановлено, що причина розладу подружніх відносин між сторонами є справжньою, глибинною, подружжя фактично припинило спільне проживання, сторони шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, що свідчить про тривалість і стійкість конфлікту між ними та остаточний розпад сім`ї. Суд виходить з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб. За таких обставин суд вважає доведеними доводи позивача про відсутність згоди на примирення, та вважає, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення. Отже, суд дійшов висновку, що на даний час шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Крім того, вирішуючи питання стягнення судових витрат та з врахуванням визнання позову відповідачем, відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України, суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача підлягають стягненню 50 відсотків судового збору сплаченого при поданні позову у розмірі 605,60 грн. На підставі ст.ст. 105, 109, 110, 112, 113 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved