Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-22 00:00:00

22 жовтня 2024 року позивач звернувся до суду з позовними вимогами в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я Хмельницької міської ради за участю третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: Комунального некомерційного підприємства до [PERSON] про стягнення витрат на лікування потерпілого від кримінального правопорушення. На підтвердження позовних вимог позивач зазначає, що вироком Ярмолинецького районного суду від 29.11.2022 у справі №689/683/22 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Ярмолинецька багатопрофільна лікарня» 07.09.2021 протягом 2 годин 15 хвилин, після чого був переведений до відділення анестезіології та інтенсивної терапії для дітей КП «Хмельницька міська дитяча лікарня», де перебував з 08.09.2024 по 12.09.2021, а в подальшому був переведений до ортопедично-травматологічного відділення КП «Хмельницька міська дитяча лікарня», де перебував з 13.09.2021 по 21.09.2021. Відповідно до інформації КП «Хмельницька міська дитяча лікарня» ХМР від 19.01.2024 №40 вартість лікування потерпілого [PERSON] складає 17258 гривень 60 копійок, з них: за рахунок коштів Державного бюджету 16941,04 грн, за рахунок коштів місцевого бюджету 317,56 гривень. Прокурор подала до суду заяву, в якій просила слухати справу без її участі, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час, місце проведення судового засідання неодноразово повідомлявся. Відповідно до пунктів 1-4 частини першої статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дані умови проведення заочного розгляду справи наявні у їх сукупності. На підставі\~ пунктів 1-4 частини першої статті 280 та частини четвертої статті 223 ЦПК України у зв`язку з повторною неявкою в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).\~ У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що вироком Ярмолинецького районного суду від 29.11.2022 у справі №689/683/22, постановленого за результатами розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні №12021243000001705 від 29.11.2022, який набрав законної сили 30.12.2022 року, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки без позбавлення права керування транспортними засобами. На підставі ст.75 КК України [PERSON] звільнено від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням і встановлено йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки (а.с.7-10). Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілому [PERSON] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та порушення вимог Правил дорожнього руху водієм [PERSON] заподіяно закриту черепно мозкову травму, забій головного мозку середнього ступеня, лінійний перелом потиличної кістки справа без внутрішньо-черепного крововиливу, контузію обох очей, травматичний мідріаз з перевагою на ліве око, множинні забійно-рвані рани м`яких тканин і саден шкіри обличчя, підшкірну гематому лівої надбрівної ділянки голови, які по своєму характеру, в своїй сукупності, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння, а саме як таких, що в момент заподіяння (завдання), чи в клінічному перебігу, через різні проміжки часу, спричиняють загрозливі для життя явища і котрі без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю. Також малолітньому [PERSON] заподіяно закриту травму грудної клітини і черевної порожнини, перелом 6-7 ребер праворуч, забою правої легені, забою та гематоми печінки, які по своєму характеру, в своїй сукупності, відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що потягли тривалий розлад здоров`я (більше 21 доби). Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні стаціонарному лікуванні в КНП «Ярмолинецька багатопрофільна лікарня» 07.09.2021 протягом 2 годин 15 хвилин, після чого був переведений до відділення анестезіології та інтенсивної терапії для дітей КП «Хмельницька міська дитяча лікарня», де перебував з 08.09.2024 по 12.09.2021, а в подальшому був переведений до ортопедично-травматологічного відділення КП «Хмельницька міська дитяча лікарня», де перебував з 13.09.2021 по 21.09.2021 (а.с. 12). Відповідно до інформації КП «Хмельницька міська дитяча лікарня» ХМР від 19.01.2024 №40 вартість лікування потерпілого [PERSON] складає 17258 гривень 60 копійок, з них: за рахунок коштів Державного бюджету 16941,04 грн, за рахунок коштів місцевого бюджету 317,56 гривень (а.с. 12). Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Частиною 3 статті 1206 ЦК України передбачено, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, спільній власності територіальних громад, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету, за рахунок якого таке лікування фінансувалося. Відповідно до п. З постанови Пленуму Верховного суду України від 07.07.1995 № 11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат», питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 (далі - Порядок). Згідно пункту 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 07.07.1995 № 11, витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що шкода, завдана потерпілому [PERSON] , доведена, а тому підлягає стягненню з [PERSON] на користь держави в особі Чернівецької обласної ради в дохід обласного бюджету. Позивач відповідно до п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору. Ч.6 ст.141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Частиною 2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір із позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, справляється у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подана, що станом на день звернення позивача до суду складає 3028 грн. 00 коп. Таким чином, з відповідача слід стягнути у дохід держави судовий збір у сумі 3028 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved