Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про надання додаткового строку для прийняття спадщини та в позові зазначила, що будинок, господарські будівлі та споруди, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , належали на право власності: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у рівних частках, оскільки вищевказаний житловий будинок на 16 квітня 1991 року відносився до типу колгоспного двору; вищевказані особи мешкали в житловому будинку на 16 квітня 1991 року та були членами колгоспному двору, мали рівні частки у житловому будинку та спорудах по 1/3 частки кожному відповідно до ст.ст. 328, 355, 356, 357 ЦК України. Вищезазначений житловий будинок, господарські будівлі та споруди відносяться до типу колгоспного двору, що підтверджується свідоцтвом № 268 на право особистої власності на жилий будинок від 31 серпня 1988 p., в якому вказано, що «жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] дійсно належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] на праві особистої власності та довідки № 14 від 11.07.2019 p., виданої виконавчим комітетом Кілійської міської ради про склад колгоспного двору станом на 16.04.1991 p. Брат позивача, [PERSON] , помер [INFO] . Після смерті спадкодавця залишилась 1/3 частка вищевказаного житлового будинку. На підставі ст.ст. 1217, 1258, 1261 ЦК України [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями першої черги за законом. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України [PERSON] та [PERSON] (який був неповнолітній на час смерті батька) прийняли спадщину, оскільки постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується записом у домовій книзі про реєстрацію місця проживання. Згідно ч.1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Таким чином, частки [PERSON] та [PERSON] рівні, тобто по 1/6 частки кожному. Однак, після смерті брата, ні [PERSON] , ні [PERSON] право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті [PERSON] не оформили. Отже, на момент смерті спадкодавця - [PERSON] , їй фактично належала 1/2 частка вищевказаного житлового будинку, так само 1/2 частка належала [PERSON] . [PERSON] (дружина брата) померла [INFO] . Після смерті спадкодавця залишилась 1/2 частка вищезазначеного житлового будинку, господарських будівель та споруд. Відповідно до ст.ст. 1217, 1258, 1261 ЦК України [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України [PERSON] прийняв спадщину, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Однак, після смерті матері, [PERSON] , [PERSON] право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті [PERSON] не оформив. Отже на момент смерті спадкодавця - [PERSON] , йому фактично належали вищезазначений житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. [PERSON] помер [INFO] . Після смерті спадкодавця залишились вищезазначений житловий будинок. На підставі ст.ст. 1217, 1258, 1263 ЦК України позивач є спадкоємцем третьої черги за законом. Спадкоємці першої та другої черги відсутні. Однак, 11 січня 2021 року позивачу стало відомо із матеріалів цивільної справи № 502/1583/19, що спадкоємцем третьої черги за законом є і [PERSON] з яким позивач не була взагалі знайома та він ніколи не спілкувався зі своєю сестрою [PERSON] . Також, 20 квітня 2023 р. в судовому засіданні Одеського апеляційного суду позивачу стало відомо, що [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] спадщину прийняла його донька - [PERSON] . На час смерті [PERSON] у вищезазначеному будинку інші особи не проживали разом зі спадкодавцем, про що свідчить домова книга про реєстрацію осіб, які проживали у будинку [ADDRESS] . Після смерті племінника - [PERSON] позивач успадкувала рухоме майно, здійснювала поховання за власний рахунок: брата - [PERSON] , невістки [PERSON] та племінника - [PERSON] . [PERSON] , [INFO] є її племінником, який успадкував після смерті своїх батьків - [PERSON] та [PERSON] вищевказане спадкове майно. При видачі свідоцтва про смерть на ім`я спадкодавця - [PERSON] були допущені певні помилки. Так, в свідоцтві про народження племінника, в свідоцтві про шлюб [PERSON] та [PERSON] , в свідоцтві про народження [PERSON] , в свідоцтві про її народження, прізвище на російський мові вказано « [PERSON] », а також в свідоцтві про народження племінника у графі відомості про батьків вказані прізвища батьків російською мовою - « [PERSON] и [PERSON] ». Свідоцтво про смерть племінника видано з орфографічною помилкою у прізвищі, а саме правильно українською мовою прізвище спадкодавця є « [PERSON] ». 14 червня 2019 року позивач звернулась з заявою про прийняття спадщини після померлого [INFO] . [PERSON] до Теплодарської міської державної нотаріальної контори Одеської області, та заява була зареєстрована у вхідну кореспонденцію за №594/02-14. Однак у повідомленні нотаріуса за №704/02-14 від 14.06.2019 p. позивачу було відмовлено в оформленні спадкових прав у зв`язку з пропущенням шестимісячного строку для прийняття спадщини. Крім того, у повідомленні рекомендовано звернутися до суду для відновлення пропущеного строку для прийняття спадщини. Строк прийняття спадщини пропущений позивачем з поважних причин, оскільки весь 2019 рік та подальші роки позивач себе дуже погано почувала та почуває через хронічні хвороби, похилий вік. Весь 2019 рік вона провела турбуючись за своє здоров`я і постійно звертаючись у медичні установи, постійно знаходилась на амбулаторному лікуванні в Кілійській амбулаторії загальної практики сімейної медицини. У зв`язку зі смертю [PERSON] [INFO] , позивач звернулась 14 червня 2019 року до Теплодарської міської державної нотаріальної контори Одеської області про прийняття спадщини. Однак отримала відмову у зв`язку з пропуском строку на прийняття спадщини. 8 серпня 2019 року позивач звернулась до суду про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В уточненій позовній заяві (по справі №502/1583/19) від 10 вересня 2019 року позивач зазначала, що «На момент звернення до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини мені невідомо чи є інші спадкоємці, та у зв`язку з тим, що спадкове майно, а саме: житловий будинок ... розташовані на території Кілійської міської ради, тому відповідачем є Кілійська міська рада, яка після спливу одного року з часу відкриття спадщини має право подати заяву про визнання спадщини відумерлою». 20.11.2020 року за її відсутністю (суд її взагалі не повідомив про дату, час і місце судового засідання) виніс рішення за вказаним позовом, яке вона отримала 24.12.2020 року. З рішення суду їй стало відомо, що в позові було відмовлено, оскільки з`явився ще один спадкоємець (про якого їй не було відомо) тобто суд встановив, що позов було заявлено до неналежного відповідача. 11 січня 2021 року представник позивача отримав можливість ознайомитися з матеріалами цивільної справи № 502/1583/19. І тільки 11 січня 2021 року стало відомо, що [PERSON] є спадкоємцем третьої черги за законом і він прийняв спадщину. Зважаючи на вищевикладене, позивач просила надати їй, [PERSON] додатковий строк для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Ухвалою судді від 06.02.2024 р. за позовом [PERSON] було відкрито провадження у справі, призначене підготовче судове засідання та надано запропоновано відповідачу подати у встановлений в ухвалі строк відзив із запереченнями проти позову. 27.02.2024 р. відповідачем [PERSON] було надано відзив, в якому зазначено, що жодних заяв про надання згоди чи відмову у наданні додаткового строку для прийняття спадщини вона не писала. Таким чином, позивачем було подано позов без отримання згоди чи відмови спадкоємців, які вже прийняли спадщину, в наданні додаткового строку для прийняття спадщини, а отже не було вжито заходів досудового врегулювання спору. Щодо поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини [PERSON] , відповідач вказала, що відсутні будь-які підстави для визначення позивачу додаткового строку. По-перше, поважною причиною визнається тривала хвороба, що підтверджується відповідними медичними документами, а саме, висновком медико соціальної експертної комісії. Хвороба спадкоємця не є беззаперечно поважною причиною, пов`язаною з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для нього подати заяву про прийняття спадщини. Це ж саме стосується і хвороби близьких осіб до спадкоємця. Перебування дітей спадкоємця на амбулаторному лікуванні протягом двох місяців не є поважною причиною пропуску строку на подачу заяви про прийняття спадщини. По-друге, немає великої відстані між проживанням спадкоємця та спадкового майна, оскільки [PERSON] проживає у місті Кілія та спадщина після смерті [PERSON] відкрилася у місті Кілія. [PERSON] на момент своєї смерті проживав за адресою [ADDRESS] , а [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] , тобто вони проживали поряд на одній вулиці через будинок. Окрім того, проживання спадкоємця на території іншої держави не є поважною причиною пропуску строку на подачу заяви про прийняття спадщини. По-третє, в даному випадку немає потреби зазначати про складні умови праці оскільки, [PERSON] є пенсіонером. Окрім того, в матеріалах справи відсутні відомості про перетин державного кордону України. По-четверте, [PERSON] на службі ЗСУ не перебувала. По-п`яте, [PERSON] , після себе заповіт не залишав. Навіть беручи до уваги усі вищенаведені факти, заяву про прийняття спадщини можна надіслати поштою. За таких обставин відповідач, вважає, що відсутні будь-які поважні причини, які б пояснювали пропуск [PERSON] шестимісячного строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Враховуючи вищевикладене, відповідач просила у задоволенні позову [PERSON] до Кілійської міської ради про надання додаткового строку для прийняття спадщини - відмовити у повному обсязі та справу розглядати у її відсутність. 26.03.2024 р. позивачем [PERSON] було надано відповідь на відзив, в якому зазначено, що не зрозумілими є аргументи відповідача щодо неналежності суб`єктного складу даного судового провадження. В даному цивільному провадженні позов заявлено не до Кілійської міської ради Одеської області, а саме до [PERSON] , вона і виступає відповідачем у справі. Таким чином, вимоги ст. 1272 ЦК дотримані при поданні даного позову. В позовній заяві зауважується, що при поданні позову в серпні 2019 року, позивачу було не відомо про інших спадкоємців померлого [PERSON] і позов було заявлено до Кілійської міської ради. Тільки після отримання рішення суду від 26 листопада 2020 року та ознайомлення з матеріалами справи № 502/1583/19 стало відомо, що [PERSON] , вступив у спадщину, що відкрилася після смерті [PERSON] в процесі апеляційного розгляду справи стало відомо, що і [PERSON] помер і його спадкоємцем є [PERSON] , до якої і був заявлений позов, що є предметом цього судового провадження. Відповідачами є спадкоємці, які прийняли спадщину, а не Кілійська міська рада, як зазначає відповідач у відзиві.). В усній формі [PERSON] відмовила позивачу в наданні такої згоди. Саме виходячи з того, що [PERSON] відмовила їй у наданні згоди на встановлення додаткового строку, позивач звернулася до суду з позовом, відповідно до положень частини 3 ст. 1272 ЦК України. Спадкодавець [PERSON] помер [INFO] . Наприкінці травня стан здоров`я значно погіршився, що підтверджується довідками, доданими до позовної заяви. Відповідно до Висновку ЛКК №691 від 04.07.2019 р. позивач постійно потребує амбулаторного лікування у зв`язку з загостренням хронічних хвороб, мовою оригіналу: «ИБС. Стенокардия напряжения ІІІ фкл. Атеросклеротический кардисклероз. Гипертоническая болезнь II ст. АГ-2 СН II УНА III. Дисциркуляторная энцефалопатия II ст. смешанного ґенеза». Загострення хронічних хвороб позбавляло позивача можливості звернутися до нотаріальної контори, яка знаходиться на відстані майже 200 км від місця її проживання, фізично не мала можливості подати заяву до нотаріальної контори особисто або надіслати її поштою з належно засвідченою справжністю підпису. Хвороби унеможливлювали її пересування на значні відстані, через що вона не могла своєчасно звернутися до нотаріальної контори. Нікчемними є доводи відповідача, про те, що місце її проживання та місце відкриття спадщини знаходяться на незначній відстані, оскільки в даному випадку має значення місце розташування нотаріальної контори, до якої вона могла звернутися задля вчинення дій з прийняття спадщини. На той час тимчасово обов`язки по нотаріальному обслуговуванню населення Кілійського району покладено на Теплодарську міську державну нотаріальну контору, яка і знаходиться на відстані майже 200 км від місця її проживання та до якої звернулась і сама відповідачка. Як тільки позивач фізично могла виїхати за межі населеного пункту, 14 червня 2019 року звернулася до нотаріуса Теплодарської міської державної нотаріальної контори Одеської області (тобто, пропустила 7 днів з моменту спливу строків для прийняття спадщини і в цей час в позивача суттєво загострилися хвороби, про що свідчать довідки від 28.05.2019 р. та 04.06.2019 р. Оскільки позивач отримала відмову у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з пропуском строків для прийняття спадщини, 8 серпня 2019 року звернулася до Кілійського районного суду Одеської області з позовом про поновлення строку. 20.11.20 р. суд за відсутності позивача виніс рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. 11.01.2021 р. позивачу стало відомо, що підставою для відмови в позові є наявність спадкоємця - [PERSON] , про якого їй не було відомо на день подання позову, а отже, позов заявлено було до неналежного відповідача. Рішення нею було оскаржено до Одеського апеляційного суду, втім рішенням суду від 20.04.2023 року було визначено про неможливість залучення на стадії апеляційної інстанції нового відповідача. В процесі апеляційного розгляду їй стало відомо, що [PERSON] помер, і його спадкоємцем є [PERSON] . Абсолютно необґрунтованим та нічим не підкріпленим є твердження відповідача, що поважною причиною визнається тільки «тривала хвороба, що підтверджується висновком медико-соціальної експертної комісії». Фактично спадкоємець звернувся із заявою про прийняття спадщини наступного дня після одужання та наявності фізичної та об`єктивної можливості, пропустивши всього сім (7) днів. На підставі викладеного, позивач просила задовольнити заявлені позовні вимоги в повному обсязі. Ухвалою суду від 22.08.2024 р. підготовче провадження у справі було закрито та призначено справу до садового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача, [PERSON] просила позовні вимоги задовольнити з підстав, викладених в заявах по суті справи, та просила суд визначити позивачу строк 2-3 місяці, який буде достатнім для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Відповідач [PERSON] на призначену дату розгляду справи в судове засідання не з`явилась, проте була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Враховуючи належне повідомлення відповідача, її позицію щодо відмови в одержанні судових повісток про виклик до суду, що мало місце протягом всього судового провадження, а також беручи до уваги викладене у відзиві клопотання відповідача про проведення розгляду справи у її відсутність, суд, з урахуванням думки представника позивача, провів розгляд справи по суті за відсутності відповідача. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані докази у справі, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 03.12.1948 року Кілійським рай ЗАГС Ізмаїльської області встановлено, що (далі викладено мовою оригіналу): « [PERSON] » народилась [INFO] , батьками записані (далі викладено мовою оригіналу): « [PERSON] и [PERSON] », актовий запис № 438 від 03.12.1948 року. Шлюб [PERSON] , 1942 року народження та [PERSON] , 1948 року народження, був зареєстрований 12.08.1966 року м. Кілія Кілійським р/б ЗАГС Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , актовий запис № 106 від 12.08.1966 року. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 09.11.1951 року Кілійським рай. ЗАГС Ізмаїльської області встановлено, що (далі викладено мовою оригіналу): « [PERSON] родился [INFO] », батьками записані (далі викладено мовою оригіналу): « [PERSON] и [PERSON] », актовий запис № 441 від 09.11.1951 року. Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 20.05.1980 року Кілійським Рай ЗАГС Кілійського району Одеської області встановлено, що шлюб (далі викладено мовою оригіналу): « [PERSON] и [PERSON] », був зареєстрований 20.05.1980 року, актовий запис № 96. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Кілійського району Одеської області встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , актовий запис № 437 від 20.12.1995 року. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 04.08.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кілійського районного управління юстиції в Одеській області встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , актовий запис № 504 від 04.08.2015 року. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 08.12.2018 року Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , актовий запис № 676 від 08.12.2018 року. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 30.12.1980 року м. Кілія р/о ЗАГС Кілійського району Одеської області встановлено, що (далі викладено мовою оригіналу): « [PERSON] » народився [INFO] , батьками записані (далі викладено мовою оригіналу): « [PERSON] и [PERSON] », актовий запис № 433 від 30.12.1980 року. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 01.04.2004 р. у Відділі реєстрації актів громадянського стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області, запис акта про народження № 22 [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Згідно актового запису про смерть № 671 від 23.12.2020 року, [PERSON] помер [INFO] . Відповідно запису акта про народження № 20 від 15.04.1972 р. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Згідно запису акту про одруження № 11 від 26.12.1995 р. [PERSON] , [INFO] уклав шлюб з [PERSON] , [INFO] . З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 55616647 від 26.03.2019 р. сформованої Теплодарською міською державною нотаріальною конторою Одеської області, вбачається, що після смерті [PERSON] , [INFO] . Теплодарською міською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа з номером у спадковому реєстрі 63960012 та номером у нотаріуса 66к/2019. При цьому, як встановлено судом, заяву про прийняття спадщини було подано [PERSON] . Згідно заяв від 27.05.2021 р. спрямованих до приватного нотаріуса Кілійського районного нотаріального округу Одеської області Іванова Наталя Єгорівна прийняла спадщину, яка залишилася після смерті батька [PERSON] , в той час як [PERSON] та [PERSON] відмовилися від прийняття відповідної спадщини. З інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину № 78829059 від 22.10.2024 р. сформованої Одеським державним нотаріальним архівом, вбачається, що після смерті [PERSON] , [INFO] приватним нотаріусом Богачовою Н.М. була заведена спадкова справа з номером у спадковому реєстрі 67723541 та номером у нотаріуса 82/2021. Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно заповітів/спадкових договорів № 79612141 від 30.12.2024 р. сформованої Ренійською державною нотаріальною конторою Одеської області, інформація у Спадковому реєстрі відносно [PERSON] відсутня. Згідно свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок № [NUMBER] від 31.08.1988 року, зареєстрованого Кілійський МБТІ в реєстровій книзі під № 6755, кн. 26, стр. 37, виданого головою виконавчого комітету Кілійської міської ради Одеської області встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] , відноситься до колгоспного двору, головою якого є (далі викладено мовою оригіналу): « [PERSON] ». Довідкою за вих. № 14 від 11.07.2019 року наданою виконавчим комітетом Кілійської міської ради Одеської області встановлено, що станом на 16.04.1991 року житловий будинок [ADDRESS] , відносився до типу колгоспного двору, до складу якого входили (далі викладено мовою оригіналу): « [PERSON] , 1951 года рождения; [PERSON] , 1952 года рождения; [PERSON] , 1980 года рождения». Згідно висновку № 691 від 04.07.2019 року наданого Кілійською амбулаторією загальної практики сімейної медицини Комунального некомерційного підприємства «Кілійський районний центр первинної медико санітарної допомоги» Кілійської районної ради Одеської області встановлено, що [PERSON] , [INFO] потребує постійного амбулаторно лікування. Відповідно до повідомлення наданого Теплодарською міською державною нотаріальною конторою Головного територіального управління юстиції в Одеській області за вих. № 704/02-14 від 14.05.2019 року встановлено, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , у зв`язку з пропуском шестимісячного строку. При вирішенні справи судом застосовано відповідні положення діючого законодавства. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до\~ ст.\~1258\~ЦК України\~спадкоємці за\~законом одержують\~право на\~спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених\~статтею 1259\~цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1263 ЦК України у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. Оскільки спадкоємці за заповітом після смерті [PERSON] відсутні, а позивач по справі є тіткою спадкодавця, отже, вона має право на спадкування, як спадкоємець третьої черги за законом. [PERSON] , як рідний дядько спадкодавця, також відповідно до ст. 1263 ЦК України був спадкоємцем третьої черги за законом. Отже, відповідач у даній справі, [PERSON] , яка є спадкоємцем померлого на даний час [PERSON] , є належним відповідачем за пред`явленим [PERSON] позовом, на підставі ст. сс. 1216, 1218 ЦК України, як правонаступник відповідного спадкоємця третьої черги за законом. Таким чином, позов [PERSON] пред`явлений до належного відповідача. Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. А відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її Як зазначено в ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець\~протягом строку,\~встановленого\~статтею 1270\~цього\~Кодексу,\~не подав\~заяву про\~прийняття спадщини,\~він вважається\~таким,\~що не\~прийняв її. \~За письмовою\~згодою спадкоємців,\~які прийняли\~спадщину,\~спадкоємець,\~який пропустив\~строк для\~прийняття спадщини,\~може подати\~заяву про\~прийняття спадщини\~нотаріусу або\~в сільських\~населених пунктах\~-\~уповноваженій на\~це посадовій\~особі відповідного\~органу місцевого\~самоврядування за\~місцем відкриття\~спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до усталеної судової практики, до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини мають відноситися причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Відповідний правовий висновок зроблений у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року у справі № 6-85цс12, від 04 листопада 2015 року у справі №6-1486цс15, 12 лютого 2018 року у справі № 61-2397св18. При цьому як зазначено в постанові Верховного Суду від 7 грудня 2023 року у справі № 548/2415/21 вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються індивідуально в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи. В ході розгляду даної справи судом достовірно встановлено, що позивач по справі звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, пропустивши всього 7 днів строку для подачі заяви про прийняття спадщини. З урахуванням судової практики Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, зокрема, висновку, сформованого у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 травня 2024 року у справі № 720/744/20, а також висновку, викладеного у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 16 серпня 2023 року у справі № 758/13293/18, незначний проміжок пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини (менше двох місяців), а також наведені позивачем причини, які є об`єктивними та істотними труднощами, свідчать про наявність правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Також судом встановлено і не оспорюється стороною відповідача факт того, що в позивач є особою похилого віку, яка у зв`язку із цим має слабке здоров`я, у зв`язку з чим потребує постійного амбулаторного лікування. Крім цього суд враховує, що на момент відкриття відповідної спадщини, позивачеві слід було звертатись із заявою про прийняття спадщини до Теплодарської міської державної нотаріальної контори Одеської області, яка виконувала обов`язки Кілійської районної державної нотаріальної контори та знаходилась на значній відстані від м. Кілія, де мешкає позивач. Встановлені обставини, у їх сукупності, на переконання суду свідчать про те, що позивач пропустила встановлений законом строк для подання заяви про прийняття відповідної спадщини з поважних причин, маючи об`єктивні труднощі з поданням відповідної заяви, у зв`язку з чим позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з визначенням позивачу строку згідно позиції його представника в судовому засіданні.

Outcome: approved