Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-21 00:00:00

У жовтні 2024 року [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області із заявою про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Свою заяву мотивував тим, що він є сином [PERSON] , який помер [INFO] . З вересня 2022 року та на момент смерті [PERSON] проживав разом із заявником та його родиною, так як за станом свого здоров`я та віку потребував постійного догляду. Відтак після смерті батька залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки, що розташована на території Петрівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області. 02 жовтня 2024 року заявник звернувся до державної нотаріальної контори у м. Вишневому для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, однак у його видачі [PERSON] було відмовлено. На підставі викладеного, просив суд встановити факт постійного проживання спадкодавця [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , разом з сином [PERSON] , [INFO] , на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 жовтня 2024 року у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку окремого провадження. У судовому засіданні заявник [PERSON] вимоги викладені у заяві підтримав, просив заяву задовольнити. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що вона є сусідкою заявника. Вказала, що [PERSON] дійсно проживав разом з заявником - сином [PERSON] , починаючи з 2022 року до своєї смерті за адресою [ADDRESS] . Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердила факт спільного проживання [PERSON] разом із своїм батьком - [PERSON] за адресою [ADDRESS] . При цьому зазначила, що з початку широкомасштабної війни, а саме з 2022 року заявник дійсно опікувався батьком, який помер [INFO] . У судове засідання представник заінтересованої особи Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області не з`явився. При цьому на адресу суду через систему «Електронний суд» надіслав заяву, у якій просив розгляд справи проводити за його відсутності за наявними у справі матеріалами. Проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення заявника та свідків, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] є рідним сином [PERSON] , [INFO] , що підтверджується рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16 грудня 2019 року, що набрало законної сили 16 січня 2020 року. Згідно з витягом з реєстру територіальної громади від 16 березня 2023 року [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 11 вересня 2023 року [PERSON] помер [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 15768. Як вбачається з Акту про останнє місце фактичного проживання особи без реєстрації в адміністративних межах Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області складеного. депутатом Борщагівської сільської ради VIII скликання Бучанського району Київської області Петрівським А. О від 11 жовтня 2024 року [PERSON] [INFO] з вересня 2022 року до моменту своєї смерті [INFO] , фактично проживав зі своїм сином за адресою: [ADDRESS] . Так, 11 вересня 2023 року [PERSON] від КП «Бюро ритуальних послуг» Борщагівської сільської ради було надано дозвіл на поховання померлого [PERSON] на кладовищі по вул. Соборна у с. Петропавлівська Борщагівка, що підтверджується наявним у справі дозволом. Відтак, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 0,8121 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована за адресою: Івано-Франківська область, Тлумацький район, Петрівська сільська рада, ур. Середнє,за кадастровим номером 2625687600:04:003:0069, яка належала спадкодавцеві на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 287002 виданого Тлумацькою районною державною адміністрацією Івано-Франківської області 28.11.2011 на підставі розпорядження Тлумацької районної державної адміністрації № 32 від 20 січня 2010 року зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю на постійного користування землею, договорів оренди землі за № 262560001001359. Згідно з постановою Вишневої державної нотаріальної контори Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про відмову у вчиненні нотаріальних дій № 1211/02-31 від 02 жовтня 2024 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] його батька - [PERSON] , [INFO] . Як слідує з згаданої постанови, згідно з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 78580192, сформованою державним нотаріусом Вишневої державної нотаріальної контори Білінець О. П. 02 жовтня 2024 року, інформація щодо відкритої спадкової справи щодо померлого [PERSON] , відсутня. Тобто спадкова справа після померлого не відкривалась, заява про прийняття спадщини після померлого не подавалась. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з ч. 1, 2 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно з ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до ч. 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Приписами ч. 1 ст. 29 ЦК України врегульовано, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. В пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до правового висновку, висловленого у Постанові Верховного Суду від 10.01.2019 у справі № 484/747/17, відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу. При цьому, необхідно враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно з пп. 4.10, 4.11 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Для спадкоємця, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, заява про видачу свідоцтва про право на спадщину є первинним документом, на підставі якого заводиться спадкова справа. При цьому нотаріус має виконати всі дії, які передбачені цим Порядком. За таких обставин, суд звертає увагу, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачою свідоцтва про право на спадщину протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Однак, при цьому важливе значення має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який фактично підтверджує прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. На підставі викладеного, оцінивши наявні у справі докази, надані у судовому засіданні показання свідків в їх сукупності, відсутність заперечень заінтересованої особи, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Оскільки судом встановлено, що заявник дійсно проживав зі своїм батьком на момент його смерті за місцем фактичного проживання спадкодавця.

Outcome: approved