Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-20 00:00:00

Зміст позовних вимог та позиції учасників справи У провадженні Підгаєцького районного суду Тернопільської області знаходиться позовна заява [PERSON] , подана через представницю - адвокатку Луцишин Ганну Михайлівну (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №000553 від 28 червня 2024 року, ордер на надання правничої допомоги серії ВО №1088459 від 10.10.2024) до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та встановлення факту родинних відносин. Позивачка просить визначити додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , строком три місяці з часу набрання рішенням суду законної сили, а також встановити факт родинних відносин між фізичними особами, а саме: що позивачка, [PERSON] , [INFO] , є внучкою [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування позову, [PERSON] вказала, що вона є внучкою [PERSON] , однак підтвердити цей факт документально не може через помилку в свідоцтві про народження її матері, в якому невірно записане по батькові батька її матері « [PERSON] », замість правильного « [PERSON] ». Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входять: -2/3 частки житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] ; -житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] ; -Дві земельні ділянки, площею 2,84 га і 2,78 га що розташовані на території Білокриницької сільської ради Підгаєцького (на даний час Тернопільського) району Тернопільської області. За життя [PERSON] склав заповіт, за яким зробив наступне заповідальне розпорядження: -земельну ділянку, площею 2,78 га, яка розташована на території Білокриницької сільської ради Підгаєцького (на даний час Тернопільського) району Тернопільської області заповів [PERSON] ; -земельну ділянку, площею 2,84 га., яка розташована на території Білокриницької сільської ради Підгаєцького (на даний час Тернопільського) району Тернопільської області та все інше майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що йому би належало на день смерті і на що він за законом мав би право, заповів позивачці [PERSON] . Після звернення позивачки до нотаріуса (через представника за довіреністю), нотаріусом повідомлено, що у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини, видати свідоцтво про право на спадщину неможливо і їй рекомендовано продовжити строк для прийняття спадщини в судовому порядку. Крім того повідомлено, що за даними Спадкового реєстру після смерті [PERSON] заведена спадкова справа №208/2022. У встановлений законом шестимісячний строк позивачка не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у зв`язку з тим, що вона тривалий час проживає за кордоном, дідусь з нею не проживав, їй стало відомо про існування вищезгаданого заповіту тільки у 2023 році, після закінчення строку для прийняття спадщини. Окрім того, під час перебування за кордоном, позивачка мала інформацію, що у зв`язку з воєнними діями на території України, строк для прийняття спадщини зупинили, однак не маючи достатніх знань законодавства, не володіла точною інформацією про строк такого зупинення. Позивачка також просить суд, при визначенні поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини, врахувати велику відстань між місцем проживання позивачки та місцезнаходженням спадкового майна. Іншими спадкоємцями [PERSON] є його діти: [PERSON] , [PERSON] , а також [PERSON] , яка є бабусею позивачки. Позивачці відомо, що [PERSON] (спадкоємиця за заповітом) відмовилася від спадщини, про що подала відповідну заяву нотаріусу. Отже, позивачка просить суд надати їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , строком три місяці з часу набрання рішенням суду законної сили та встановити юридичний факт родинних відносин, а саме те, що вона є його внучкою. Процесуальні дії у справі Ухвалою від 29 жовтня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з викликом сторін. Підготовче судове засідання у справі призначене на 27 листопада 2024 року. 27 листопада 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду, задоволено клопотання сторони позивачки про виклик свідка [PERSON] . У судовому засіданні 26 грудня 2024 року допитано свідка [PERSON] та оголошено перерву до 21.01.2025 і ухвалою від 26 грудня 2024 року витребувано спадкову справу з Підгаєцької державної нотаріальної контори. 21 січня 2025 року в судове засідання з`явилися представниця позивачки, адвокатка Луцишин Г.М. Позивачка не з`явилася. Відповідачки: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , - в судове засідання не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Представниця позивачки адвокатка Луцишин Г.М. не заперечувала щодо проведення судового розгляду за відсутності позивачки та відповідачок. Фактичні обставини справи, встановлені судом Дослідивши та перевіривши письмові докази у справі, заслухавши представницю позивачки та допитавши свідка, судом встановлено таке. Згідно з свідоцтвом про смерть № [NUMBER] , виданим 02.08.2022 відділом РАЦС комуни Беллуно з Реєстру актів про смерть за 2022 рік №393 частина II серія В, апостильованим Префектурою м. Беллуно 01.09.2022 за номером 1096/2022, [PERSON] помер [INFO] у місті Беллуно (провінція Беллуно, Італія) (арк.спр.15). [INFO] у Підгаєцькій державній нотаріальній конторі після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , заведена спадкова справа №208/2022, що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі №78260737 від 06.09.2024 (арк.спр.20). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. Спадкове майно, відповідно до листа-роз`яснення завідувача Підгаєцької державної нотаріальної контори вих.№596/01-16 від 06.09.2024 (арк. спр.17), складається з: -2/3 часток житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] , виданим 11.01.2005 державним нотаріусом Нискоклоном В.І (арк. спр.18); -житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 08.08.1990, посвідченим заступником голови сільської Ради народних депутатів Сивук В.Н. (арк. спр.28) та витягом №31316792 від 15.09.2011 про державну реєстрацію прав (арк. спр.19); -двох земельних ділянок, площею 2,84 га і 2,78 га, що розташовані на території Білокриницької сільської ради Підгаєцького (на теперішній час Тернопільського) району Тернопільської області, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА№024994 від 10.08.2005 (арк.спр.27) та державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ№986428 від 30.04.2009 (арк.спр.26). Відповідно до заповіту від 05.02.2013 року, зареєстрованого в реєстрі за №8 та посвідченого секретарем Білокриницької сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області Шикіткою С.І. (арк.спр.22), спадкодавець [PERSON] зробив наступне заповітне розпорядження: - земельну ділянку, площею 2,78 га, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Білокриницької сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області, заповів [PERSON] ; - земельну ділянку, площею 2,84 га, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Білокриницької сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області, та все інше своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що на день смерті буде йому належати і на що він за законом матиме право, заповів [PERSON] . Відповідно до заповіту від 23.12.2013 року (арк.9 спрадкової справи), зареєстрованого в реєстрі за №69 та посвідченого секретарем виконавчого комітету Білокриницької сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області Шикіткою С.І., спадкодавець [PERSON] інше спадкове майно, а саме житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться на [ADDRESS] , заповів [PERSON] . Згідно з письмовим роз`ясненням завідувача Підгаєцької державної нотаріальної контори Нискоклона В.І. вих.№ 596/01-16 від 06.09.2024 про відмову у вчинені нотаріальної дії, позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом з причин пропуску шестимісячного строку для подання за місцем відкриття спадщини заяви про її прийняття та рекомендовано продовжити строк для прийняття спадщини в судовому порядку (арк. спр.17). У ході вивчення витребуваної спадкової справи судом встановлено, що спадкоємці за заповітом, а саме [PERSON] та [PERSON] , відмовились від прийняття спадщини, одержувати свідоцтво про право на спадщину за заповітом не бажали, про що свідчать їх заяви від 13.12.2022 та 29.05.2023 відповідно, які були подані цими особами до Підгаєцької державної нотаріальної контори (арк.спадк. спр.12 зв., 26). Як вбачається із матеріалів спадкової справи, спадкоємцями [PERSON] за законом, які звернулися до Підгаєцької державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, є його дружина [PERSON] (відповідач 1) та дочка [PERSON] (відповідач 2) (арк.спадк.спр.2, 4, 19). [PERSON] (відповідач 3) до Підгаєцької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталася, хоча також є дочкою померлого [PERSON] і могла б претендувати на частку у спадщині за законом. Станом на 08.01.2025 року свідоцтва про право на спадщину не видавались. Дані про інших спадкоємців у спадковій справі відсутні. Позивачка [PERSON] , відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 13 травня 1977 Енергодарською селищною радою Запорізької області (арк.спр.10), є дочкою [PERSON] (російською - [PERSON] ), котра у цій справі є відповідачем 3. Згідно з Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 31.03.2021, виданого Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), [PERSON] , [INFO] , до реєстрації реєстрації шлюбу (актовий запис про шлюб №94 від 20.08.1976 року склав відділ РАЦС Енергодарського міського управління юстиції Запорізької області) мала прізвище « [PERSON] » (арк.спр.25зв.). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , повторно виданого 29.03.2021 Центральним відділом ДРАЦС Управління державної реєстрації Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №12, батьком [PERSON] (матері позивачки) записаний [PERSON] (арк.спр.14). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , повторно виданого 26.03.1951 Підгаєцьким райбюро ЗАГС Тернопільської області, батьком [PERSON] , [INFO] , був [PERSON] (арк.спр.12). Цей факт підтверджується також архівною довідкою про народження №773/04-15 від 14.10.2024, виданою Державним архівом Тернопільської області, де вбачається, що у документах архівного фонду Греко-католицькі парафіяльні управління Тернопільського воєводства в метричній книзі про народження, шлюб, смерть, за 1877-1938 роки села Білокриниця, (парафії) Новосілка, Кут Підгаєцького повіту, Підгаєцького району є відомості, що [PERSON] народився у 1932 році. Його батьком був [PERSON] (син [PERSON] і [PERSON] ), матір`ю - [PERSON] (дочка [PERSON] і [PERSON] ) (арк.спр.13). У довідці №201 від 10.10.2024 року, виданій старостою Білокриницького старостинського округу Тернопільського району Тернопільської області Іваном Чайківським, підтверджується, що інших осіб із ПІБ [PERSON] чи [PERSON] , окрім [PERSON] , який помер [INFO] і був дідусем [PERSON] , не проживало і не проживає. За показаннями свідка [PERSON] , який був допитаний в судовому засіданні 26.12.2024, позивачка [PERSON] дійсно є дочкою [PERSON] та онучкою [PERSON] . Цю родину він знає добре, оскільки [PERSON] була його однокласницею, після одруження вона змінила прізвище на « [PERSON] » і народила дочку [PERSON] . За кілька років до смерті [PERSON] виїхав до Італії до дочок, а до виїзду він хворів і часто йому доводилося допомагати - [PERSON] до лікарні на процедури. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, в тому числі звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України). Розглянувши справу, врахувавши думку сторін, які з`явилися в судове засідання, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних мотивів. Предметом спору у цій справі є визначення додаткового строку для подачі [PERSON] заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , строком три місяці з часу набрання рішенням суду законної сили та встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, а саме, що [PERSON] , [INFO] , є внучкою [PERSON] . 1.Щодо встановлення факту родинних відносин між фізичними особами Згідно з п.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Родинні відносини (споріднення) - кровний зв`язок між людьми, з наявністю якого закон пов`язує виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків. Правове значення має як пряме споріднення так і не пряме (бокове), коли родинні зв`язки виникають за наявності спільного пращура (родоначальника). Виходячи з вимог чинного ЦК України поняттями "родичі", "родинні стосунки" охоплюється коло осіб, які пов`язані між собою певним ступенем споріднення. Такими особами можуть бути близькі родичі за походженням, зокрема, батьки, діти, баба, дід, прабаба, прадід, внуки, правнуки, брат та сестра (повнорідні і неповнорідні), двоюрідні брати та сестри, тітка, дядько, племінниця, племінник. Законодавство України не встановлює вичерпного переліку документів, які підтверджують родинні стосунки, а тому вони визначаються в кожному випадку окремо, в залежності від ступеня споріднення осіб. Встановлення даного факту, який ніким не оспорюється і не спростовується, має для заявниці юридичне значення, оскільки від встановлення факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових її прав, зокрема спадкових. Відповідно до ст.319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Судом під час розгляду справи були досліджені надані заявницею докази, їм надана оцінка. З огляду на вказане, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявницею надано достатньо доказів для встановлення факту родинних відносин. Співставлення записів в документах та доказів, які стосуються даних про спорідненість осіб, свідчать про те, що [PERSON] є внучкою [PERSON] , який помер [INFO] . Розбіжність у написанні по батькові матері позивачки (" [PERSON] " у документах, оформлених за незалежної України, та " [PERSON] " - в документах, оформлених за радянської України) обумовлюється різним написанням імені [PERSON] українською та російською мовами. Оскільки [PERSON] з по батькові " [PERSON] " у документах з`являється лише один раз у 1957 році - у свідоцтві про народження [PERSON] , в якому вочевидь в графі батько його зазначили зі слів матері, тому суду зрозуміла ймовірність помилкового запису його по батькові через людський фактор. Той факт, що саме [PERSON] є батьком [PERSON] підтверджується іншими, наданими суду доказами та показаннями свідка. Тож наведені в заяві обставини та надані на їх підтвердження докази, показання свідка, дають суду встановити поза розумним сумнівом лінію родинних зв`язків між померлим та заявницею, тому заява про встановлення факту родинних відносин підлягає задоволенню, оскільки встановити даний факт в іншому порядку неможливо. Підстав для відмови в задоволенні заяви про встановлення факту родинних відносин суд не виявив. Отже, суд вважає, що позов в частині встановлення факту родинних відносин підлягає задоволенню. 2.Щодо визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини Стосовно пропущення позивачкою строку, достатнього для подання заяви на прийняття спадщини, суд зазначає наступне. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). За змістом ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу, відповідно до черговості. Заповітом, відовідно до ст.1233 ЦК України, є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Стаття 1254 ЦК України передбачає право заповідача на скасування та зміну заповіту. Так, заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт, скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст. 1269 ЦК України). Частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Позов спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини, про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини пред`являється до територіальної громади в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини лише за відсутності інших спадкоємців, які б прийняли спадщину. У спадковій справі №208/2022 після смерті [PERSON] є заяви спадкоємців за законом, які і є відповідачами у цій справі. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Законодавцем не надається ніякого значення тривалості періоду, який пройшов з дня закінчення строку для прийняття спадщини, що не виключає можливості одержання своєї частки спадкоємцем, який пропустив строк для прийняття спадщини, також і після спливу значного строку. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Відповідно до правого висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 26 червня 2019 року у справі №565/1145/17, поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Позивачка не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк у зв`язку з тим, що вона тривалий час проживає за кордоном, дідусь з нею не проживав, їй стало відомо про існування заповіту, в якому дідусь заповів на її користь майно, тільки у 2023 році, після закінчення строку для прийняття спадщини. Окрім того, під час перебування за кордоном, позивачка мала інформацію, що у зв`язку з воєнними діями на території України, строк для прийняття спадщини зупинили, однак не маючи достатніх знань законодавства, не володіла точною інформацією про строк такого зупинення. Просить також врахувати велику відстань між її місцем проживання (м. Беллуно, Італія) та місцезнаходження спадкового майна. У постановах від 25 березня 2020 року у справі № 296/12396/18 (провадження № 61-10481 св 19), від 17 грудня 2021 року у справі № 315/386/19 (провадження № 61-15100св21), від 29 січня 2024 року у справі № 552/4825/22 (провадження № 61-16505 св 23), від 07 лютого 2024 року у справі № 474/454/18 (провадження № 61-14756св23), від 21 лютого 2024 року у справі № 760/4267/21 (провадження № 61-14640 св 23) Верховний Суд вказував, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, а також те, що при вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Зважаючи на встановлені обставини, суд вважає, що причини пропуску строку є поважними. У ході судового розгляду встановлено, що спадкоємців, які б отримали свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] немає, у спадковій справі є заяви про відмову від прийняття спадщини від двох інших спадкоємців, згаданих у заповітах. Право позивачки на прийняття спадщини ніким не оспорюється, в тому числі відповідачами, які виявили пасивну позицію у цій справі, тому відмова у позові фактично порушила б законне право позивачки на отримання спадкового майна, яке залишилось після смерті спадкодавця, що б порушило принцип справедливості при вирішенні даної справи. У резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. Враховуючи викладене, зважаючи на необізнаність позивачки про наявність заповіту,велику відстань між місцем проживання позивачки та місцезнаходженням спадкового майна, а також те, що позивачка є спадкоємицею за заповітом після смерті [PERSON] , суд вважає, що заява про прийняття спадщини не була подана позивачкою з поважних причин і є підстави для встановлення позивачці додаткового строку тривалістю 3 (три) місяці, який буде достатнім для прийняття нею спадщини. Таким чином, з`ясувавши обставини та оцінивши докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити у повному обсязі. На підставі ст.ст. 1216, 1217, 1220, 1222-1223, 1268-1270, 1272 ЦК України,

Outcome: approved