Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-28 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулись до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області до [PERSON] , Оноківської ОТГ Ужгородського району, в якому просять визнати право власності по 1/3 частці за кожним, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0840 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, зареєстрованому в Державному земельному кадастрі з визначеним кадастровим номером 2124884800:11:011:0250, яка знаходиться в межах с. Оноківці, мкрн. «Шахта» та витребувати в [PERSON] на їх користь вказану земельну ділянку (з урахуванням заяви про зміну позовних вимог від 04.10.2024). В обґрунтування позову зазначають, що належна гр. [PERSON] земельна ділянка (кадастровий номер 2124884800:11:011:0250) площею 0,0840 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться в межах с.Оноківці, мкрн. «Шахта» перетинається, а саме накладається на земельну ділянку, що належить померлому гр. [PERSON] згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії серія ІІІ-ЗК № 005740 від 04.06.1996 року, який видано на підставі розпорядження Ужгородської райдержадміністрації №318 від 22.05.1996 року, реєстраційний номер 524, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку. 16 вересня 2024 року приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Матей Р.І. відмовлено позивачам спадкоємцям [PERSON] , у видачі свідоцтва про право власності оскільки Державний акт на земельну ділянку, виданий [PERSON] , не був зареєстрований в Державному земельному кадастрі. Відповідач, Оноківська ОТГ Ужгородського району, подала відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що в Оноківській сільській раді відсутні відомості про виділення [PERSON] земельної ділянки на підставі розпорядження Ужгородської райдержадміністрації №318 від 22.05.1996 року, реєстраційний номер 524. Відтак, вважає, що рішення ХХХVІІ сесії VІІ скликання І-засідання номер 1013 від 15 березня 2019 року видане Оноківською сільською радою «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. [PERSON] », прийнято сільською радою в межах своїх повноважень. Ухвалою суду від 31.08.2021 року задоволено заяву про забезпечення позову в даній цивільній справі та вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно - земельну ділянку з кадастровим номером 2124884800:11:011:0250, площею 0,084 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, в межах мікрорайону «Шахта» в с.Оноківці Ужгородського району в частині заборони її відчуження. Ухвалою суду від 08.09.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 20.01.2023 року витребувано від Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області копію проекту землеустрою на земельну ділянку з кадастровим номером 2124884800:11:011:0250, площею 0,0840 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка знаходиться в межах с.Оноківці, мкрн. «Шахта», розробленого на замовлення [PERSON] , та копію технічної документації щодо встановлення відновлення меж в натурі на земельну ділянку кадастровий номер 2124884801:03:0041:0255 площею 0, 08 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка знаходиться в межах [ADDRESS] , розробленого на замовлення [PERSON] копії. Ухвалою суд від 09.08.2023 року призначено у справі судову земельно-технічну експертизу, проведення якої доручено судовому експерту Бучок Роману Петровичу, а провадження у справі зупинено. 06 листопада 2023 року судовий експерт Бучок Роман Петрович надіслав до суду клопотання про надання додаткових матеріалів для проведення призначеної судом експертизи. Ухвалою суду від 09.11.2023 року поновлено провадження у справі. Ухвалою суду від 19.12.2023 року постановлено витребувати у Оноківської сільської ради: - Викопіювання з картографічних матеріалів (плану земельно-господарського Устрою, генерального плану, детального плану, матеріалів інвентаризації на території Оноківської сільської ради з позначенням місця сільської ради до 2018 року) Оноківської сільської ради з розташування земельної ділянки, що посвідчена державним актом на право приватної власності на землю І-ЗK №005740, який видано [PERSON] на підстав розпорядження Ужгородської райдержадміністрації N318 від 22.05.1996 року Оноківської сільської (чіткі кольорові копії) у масштабі не більше 1:2000; - Викопіювання з картографічних матеріалів, які містяться у проекті землеустрою гр. [PERSON] (чіткі кольорові копії); - Викопіювання, яке надано до заяви гр. [PERSON] на розробку проекту землеустрою (чіткі кольорові копії). 23.01.2024 року на виконання ухвали суду від 19.12.2023 року Оноківська сільська рада надала суду витребувані документи. Ухвалою суду від 30.01.2024 року направлено матеріали цивільної справи №308/11537/21 для продовження проведення судової земельно-технічної експертизи, призначеної ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.08.2023 року, проведення якої доручено судовому експерту Бучок Роману Петровичу. На час проведення експертизи провадження по справі зупинено. 12.06.2024 року на адресу суду судовим експертом Бучок Р.П. направлено висновок судової земельно-технічної експертизи №5/24 від 10.06.2024 року по даній справі. Ухвалою суду від 14.06.2024 року поновлено провадження у справі та призначено підготовче засідання. 03.10.2024 представником позивача адвокатом Бойко Б.Б. подано заяву про зміну позовних вимог, в якій просив замінити вимогу про визнання недійсним та скасування рішення ХХХVІІ сесії VІІ скликання І-засідання номер 1013 від 15 березня 2019 року виданого Оноківською сільською радою «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. [PERSON] » (кадастровий номер 2124884800:11:011:0250) площею 0,0840 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка знаходиться в межах с.Оноківці, мкрн. «Шахта» та скасувати державну реєстрації речового права на неї в реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером 30775608, на вимогу про визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0840 га по 1/3 частці за кожним з позивачів та витребування вказаної ділянки від [PERSON] на користь позивачів. Ухвалою суду від 07.11.2024 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою суду від 13.12.2024 позовну заяву залишено без руху. Надано позивачу строк для усунення виявлених недоліків. 18.12.2025 на виконання вимог ухвали суду від 13.12.2024 представником позивача адвокатом Бойко Б.Б. подано заяву про усунення недоліків. Представник відповідача 2 в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі. У судовому засіданні представник позивачів просив суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі з підстав викладених у позові (з урахуванням уточнених позовних вимог). Представник відповідача 1 просила відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що відповідач в законний спосіб отримав належну йому земельну ділянку на яку має правовстановлюючі документи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно з частинами другою, третьою статті 1223 ЦК України уразі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до нотаріуса, який відповідно до вимог статті 68 Закону України «Про нотаріат» при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватися належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц). Позивачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , є спадкоємцями [PERSON] , який помер [INFO] (свідоцтво про смерть серія [NUMBER] ) (перша черга спадкування). Родинні зв`язки доводяться свідоцтвом про одруження [PERSON] серія [NUMBER] від 01.02.1986 року, свідоцтвом про народження та одруження [PERSON] серія [NUMBER] від 29.11.1990 року та серія [NUMBER] від 10.11.2012 року, свідоцтвом про народження та одруження [PERSON] серія [NUMBER] від 21.11.1986 року та серія [NUMBER] від 07.09.2013 року. Померлому [PERSON] належала земельна ділянка, що знаходиться в с.Оноківці, мікрорайон «Шахта», Ужгородського району, Закарпатської області, на підставі розпорядження Ужгородської райдержадміністрації № 318 від 22.05.1996 року, державний акт про право приватної власності, яку позивачі успадкували після його смерті, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 66123395 від 23.08.2021 року, спадкова справа номер 68188139. З метою внесення відомостей про земельну ділянку площею 0,08 га. в базу Державного земельного кадастру та присвоєння їй кадастрового номеру, позивачі звернулися до сертифікованого інженера землевпорядника ФОП [PERSON] , сертифікат № 000288. За результатами геодезичного знімання ділянки в натурі (на місцевості) з врахуванням її площі та конфігурації зазначеної в державному акті, позивачам було повідомлено та надано відповідні графічні матеріали, з яких встановлено, що земельна ділянка, яка належала [PERSON] міститься в складі іншої ділянки, яка зареєстрована за відповідачем - [PERSON] кадастровий номер 2124884800:11:011:0250 (відповідь сертифікованого інженера землевпорядника ФОП [PERSON] від 26.08.2021 року). Прізвище суміжного землевласника ділянки з кадастровим номером 2124884800:11:011:0250 та згідно державного акту на землю серія ІІІ-ЗК № 005740 від 04.06.1996 року з лівої сторони співпадає - [PERSON] , що доводиться інформацією з Державного земельного кадастру від 24.08.2021 року. З метою з`ясування наведених обставин позивачі звернулися до Оноківської сільської ради, яка повідомила, що рішенням XXXVII сесії VII скликання І - засідання виписка з рішення № 1013 від 15 березня 2019 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність» Оноківською сільською радою було затверджено гр. [PERSON] проект землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,0840 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, зареєстрованому в Державному земельному кадастрі та визначеним кадастровим номером 2124884800:11:011:0250, яка знаходиться в межах с. Оноківці, мкрн. «Шахта» та надано вказану земельну ділянку у власність гр. [PERSON] . 16 вересня 2024 року позивачі звернулись до приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Матей Р.І., із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0.08 га., розташовану с. Оноківці, мкрн. «Шахта», яка належала померлому [PERSON] на підставі Державного акту на земельну ділянку серії ІІІ-ЗК №005740 від 04.06.1996 року, реєстраційний номер 524. Однак, приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Матей Р.І. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії вих. №68/02- 31 від 16.09.2024 року, з посиланням на п. п. 4.20. п. 4 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, відповідно до якого видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку та витягу з Державного земельного кадастру. Державний акт на земельну ділянку, виданий [PERSON] повинен був бути зареєстрований в Державному земельному кадастрі. Відомості про дану земельну ділянку до Державного земельного кадастру внесені не були, кадастровий номер не був присвоєний. Тому, зважаючи на викладене вище, свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,08 га., що розташована в с.Оноківці, мкрн. «Шахта» після смерті [PERSON] не може бути видано. Згідно із частиною першою статті 79 чинного Земельного кодексу України (далі - ЗК України) земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Відповідно до положень частин першої та третьої статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень або за результатами аукціону. За нормою статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Частиною другою статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Статтею 126 ЗК України, у редакції до 1 січня 2013 року, визначалось, що право власності на земельні ділянки посвідчувалося державним актом, цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки чи свідоцтвом про право на спадщину. Право оренди земельної ділянки посвідчувалося договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону, або договором оренди землі та договором відчуження права оренди землі, зареєстрованими відповідно до закону. Відповідно до положень статей 18, 21 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» результатом державної реєстрації прав на нерухоме майно є рішення державного реєстратора та витяг з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав, які надаються в електронній та (за бажанням заявника) в паперовій формі. Частинами третьою та четвертою статті 79 ЗК України встановлено, що сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Статтею 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» (чинний з 01.01.2013) визначено: - державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера; - кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування. При цьому, згідно із пунктом 2 Розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Державний земельний кадастр», земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) або комплексного плану просторового розвитку території територіальної громади, генерального плану населеного пункту, детального плану території за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності) або особи, яка подала заяву про визнання спадщини відумерлою, якщо така справа прийнята до провадження судом, або органу місцевого самоврядування, що затвердив комплексний план просторового розвитку території територіальної громади, генеральний план населеного пункту, детальний план території. Пунктом 10 Розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про Державний земельний кадастр», встановлено, що документи якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності Законом України «Про Державний земельний кадастр», є дійсними. Отже, чинне законодавство України чітко визначає поняття земельної ділянки - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Земельні ділянки диференціюють: за формою права власності на них і права користування; за суб`єктним складом щодо прав на земельні ділянки (громадяни, юридичні особи, територіальні громади і держава); за цільовим використанням земель відповідно до існуючих категорій земель. Користування певною земельною ділянкою можливо розглядати крізь призму її меж (використання земельної ділянки має своє закінчення, виражене певними межами) та її цільового призначення (спосіб використання земельної ділянки безумовно пов`язаний із певним конкретним видом використання - цільовим призначенням). Статтею 38 ЗК України визначено, що до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об`єктів загального користування. Стаття 39 ЗК України регламентує, що використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм. Межа - мінімальна за шириною земельна смуга, яка слугує відокремленням однієї ділянки від іншої, або від вулиці, проїзду тощо. Межа земельної ділянки - сукупність ліній, що утворюють замкнений контур і розмежовують земельні ділянки. Межі земельних ділянок визначаються на місцевості у відповідності із документацією із землеустрою і документами, що підтверджують права на земельну ділянку (державний акт, витяг про державну реєстрацію прав та інші). Межами земельної ділянки, як правило, виступають наземні тверді контури (паркани, стіни будівель тощо) або умовна лінія на поверхні, яка розділяє дві суміжні ділянки. Термін «суміжні земельні ділянки» міститься у спільному Наказі Фонду державного майна та Державного комітету з питань житлово-комунального господарства «Про застосування Порядку визначення вартості відтворення чи заміщення земельних поліпшень будинків, будівель та споруд малоповерхового житлового будівництва. Враховуючи зазначене, а також положення ч. 1 ст. 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр» можна дійти висновку, що суміжними земельними ділянками є ті, в яких є спільна межа. Тобто, дотримуватися обов`язку не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів передусім означає не виходити за межі власної земельної ділянки, таким чином не порушуючи меж суміжних земельних ділянок. Відповідно до п. 4.3. Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Держкомзему 18.05.2010 № 376 (втрата чинності 14.09.2021) (далі - Інструкції), відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі раніше розробленої та затвердженої відповідно до статті 186 Земельного кодексу України документації із землеустрою. У разі відсутності такої документації розробляється технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Згідно із п. 4.4. Інструкції, у разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки встановити неможливо, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки. Відповідно до абзацу п`ятого п. 1.3. Інструкції межа земельної ділянки - це сукупність ліній, що утворюють замкнений контур і розмежовують земельні ділянки. Відповідно до ч. 1 ст. 8 чинного Закону України «Про Державний земельний кадастр», геодезичною основою для Державного земельного кадастру є державна геодезична мережа. Згідно з ч.3 ст. 8 вказаного Закону, для формування картографічної основи Державного земельного кадастру використовується єдина державна система координат. Абз. 9 ст. 10 Закону України «Про топографо-геодезичну і картографічну діяльність» врегульовує, що під час здійснення топографо-геодезичних, картографічних робіт повинно забезпечуватися виконання топографічних, картографічних, кадастрових зйомок та оновлення карт і планів, зйомок континентального шельфу та водних об`єктів в єдиній системі координат і висот. Слід зазначити, що інформація про координати поворотних точок, дирекційні або внутрішні кути, що дають змогу точно відтворити конфігурацію земельних ділянок, у правовстановлюючих документах (свідоцтві про право власності, державних актах, витягах з реєстру тощо) не відображаються. Цього не вимагають і не вимагали норми чинного законодавства України. Отже, свідоцтво про право власності на земельну ділянку (витяг з Державного реєстру прав) та/або державний акт на право власності на земельну ділянку чи державний акт на право постійного користування землею, інформаційна довідка є результатами проведених робіт із землеустрою, що супроводжується виготовленням документації із землеустрою з наступним присвоєнням земельній ділянці кадастрового номера. Враховуючи вищезазначене, норми статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», статті 79 ЗК України, реєстрація ділянки у Державному реєстрі прав, як і державні акти на право постійного користування землею (земельними ділянками), повинні складатися за принципом відповідності документації із землеустрою, інформації про земельну ділянку, яку внесено до Державного земельного кадастру чи Державного реєстру земель. Тому, при проведенні досліджень, що стосуються меж земельних ділянок, за координати поворотних точок меж, що відповідають правовстановлюючому документу, слід приймати координати поворотних точок меж земельної ділянки, визначені документацією із землеустрою або ж відомості про координати поворотних точок меж земельної ділянки, що надані з бази даних Державного земельного кадастру. Частиною першою статті 20 Закону України «Про Державний земельний кадастр» встановлено, що відомості Державного земельного кадастру є офіційними. Відповідно до частини першої статті 6 Закону України «Про Державний земельний кадастр», ведення та адміністрування Державного земельного кадастру забезпечуються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Згідно із п. 1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 р. № 15, центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері національної інфраструктури геопросторових даних, топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, земельного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів, є Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр). Отже, у випадку, якщо наявні вихідні дані щодо координат поворотних точок меж досліджуваних земельних ділянок суперечать одне одному, застосуванню підлягають відомості з Державного земельного кадастру, оскільки такі відомості є офіційними. Згідно пункту 7 частини першої статті 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» містобудівна документація - затверджені текстові та графічні матеріали з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій. Статтею 17 Закону України «Про основи містобудування» так само визначено поняття «містобудівна документація» і зазначено, що містобудівна документація є основою зокрема для підготовки вихідних даних для розробки землевпорядної документації; вирішення питань щодо вилучення (викупу), передачі (надання) земельних ділянок у власність чи користування громадян та юридичних осіб. [PERSON] , який помер [INFO] , мав у власності земельну ділянку загальною площею 0,08 га. Право власності на земельну ділянку посвідчено державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗК № 005740 від 04.06.1996 року, який видано на підставі розпорядження Ужгородської райдержадміністрації №318 від 22.05.1996 року, для будівництва та обслуговування житлового будинку. Земельна ділянка розташована на території мікрорайону «Шахта». Акт зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 524 (том 1, а.с. 21). Державний акт, про який іде мова, виданий згідно із Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої Наказом Держкомзему України від 15.04.1993 № 28. Право власності на земельну ділянку підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії III - ЗК № 005740 від 04.06.1996 року, і згідно п. 2 Розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Державний земельний кадастр», земельна ділянка, право власності (користування) на яку виникло до 2004 року, вважається сформованою незалежно від присвоєння їй кадастрового номера. Разом з тим, у даному випадку оскільки кадастровий номер земельній ділянці не присвоєно, відомості про неї відсутні у Державному земельному кадастрі. В обґрунтування позову позивачі посилаються на те, що належна гр. [PERSON] земельна ділянка (кадастровий номер 2124884800:11:011:0250) площею 0,0840 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться в межах с.Оноківці, мкрн. «Шахта», перетинається, а саме накладається на земельну ділянку, що належить померлому гр. [PERSON] згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії серія ІІІ-ЗК № 005740 від 04.06.1996 року, який видано на підставі розпорядження Ужгородської райдержадміністрації №318 від 22.05.1996 року, реєстраційний номер 524, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку. З метою вирішення питання чи накладається земельна ділянка належна гр. [PERSON] (кадастровий номер 2124884800:11:011:0250) площею 0,0840 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться в межах с.Оноківці, мкрн. «Шахта» на земельну ділянку належну померлому спадкодавцю [PERSON] , який помер [INFO] , на підставі розпорядження Ужгородської райдержадміністрації №318 від 22.05.1996 року, державний акт про право приватної власності на землю серія ІІІ-ЗК № 005 740 від 04.06.1996 року, реєстраційний номер 524, площею 0,08 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, судом було призначено у справі земельно-технічну експертизу. Як установлено з висновку № 5/24 судового експерта [PERSON] за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи земельна ділянка належна гр. [PERSON] (кадастровий номер 2124884800:11:011:0250) площею 0,0840 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться в межах с. Оноківці, мкрн. «Шахта» перетинається, а саме накладається на\~земельну ділянку,\~що належить\~померлому гр.\~ [PERSON] згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії серія ІІІ-ЗК № 005740 від 04.06.1996 року, який видано на підставі розпорядження Ужгородської райдержадміністрації №318 від 22.05.1996 року, реєстраційний номер 524, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку. В свою чергу, накладати означає покривати зверху чим-небудь; класти що небудь зверху (Словник української мови: в 11 томах. Том 5, 1974. Стор. 104). Отже, накладання між земельними ділянками означає величину площі, яку займає одна земельна ділянка, нашаровуючись зверху на іншу земельну ділянку. Для того, щоб визначити, яка земельна ділянка є тією, яка накладається, і та, на яку накладається, слід виходити із наступного. Стаття 41 Конституції України передбачає недоторканість права власності. Це означає, що всі мають утримуватися від безпідставного заволодіння чужим майном. Положення частини шостої статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» визначають, що знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини, є підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки.

Outcome: approved