Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-23 00:00:00

11.10.2024 року [PERSON] звернувся до судуЗаводського районного\~суду м.\~Дніпродзержинська Дніпропетровської\~області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивач зазначає, що 26 червня 2009 року сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбі дітей немає. Спочатку сімейне життя проходило нормально, але через деякий час ставлення почало погіршуватись, у зв`язку з різними поглядами на життя, планами на майбутнє. Упродовж двох років не проживають разом, спільне господарство не ведуть, не можуть найти спільну мову, щоб звернутись до органів РАЦСу. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу № 208/11359/24 було розподілено судді Гречаної В.Г. Ухвалою суду від 14.10.2024 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. 14.11.2024 року, 19.12.2024 року та 15.01.2025 року позивач [PERSON] подав до суду заяви, у яких просить розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти розірвання шлюбу. 18.11.2024 року до суду від відповідача [PERSON] надійшла заява, у якій зазначила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти розірвання шлюбу. В судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, інших заяв та клопотань не надходило. Виходячи з наведеного, суд ухвалив провести судове засідання за відсутності сторін на підставі наявних у справі матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно ч.2\~ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи. 26 червня 2009 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 190. Спільних дітей сторони не мають. Докази підтримання шлюбних стосунків між сторонами в матеріалах справи відсутні. Позивач звернувся до суду з цим позовом з метою розірвання шлюбу. Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд зазначає наступне. За ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Частини 3, 4 ст. 56 СК України передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною другою ст. 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно зі\~ст. 24 СК України,\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позивач скористався правом та звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, наполягає на розірванні шлюбу. Як встановлено судом, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін. Збереження шлюбу можливе лише на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати\~шлюб з відповідачем. Відповідач, в свою чергу визнав позовні вимоги, в повному обсязі, вважає, що збереження шлюбу та подальше перебування у шлюбі не можливим. Приймаючи до уваги позиції сторін, суд вважає, що причини, що спонукають позивача \~наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідач не виявила бажання відновити своє дошлюбне прізвище, в зв`язку з чим після розірвання шлюбу за нею зберігається її теперішнє прізвище. В ході розгляду справи судом встановлено, що подружжям сімейне життя припинено, збереження шлюбу суперечить їх інтересам, правові підстави для цього відсутні, юридичних підстав, які б унеможливлювали розірвання шлюбу, судом не встановлено. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно положень ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved