Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-20 00:00:00

22.11.2024 до Новобузького районного суду Миколаївської області звернувся представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» Скакун Г.О. з позовом до [PERSON] , у якому просив стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за Кредитним договором № 30.06.2023-100003425 від 30.06.2023 року у розмірі 16938,00 гривень, та судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] 30.06.2023 укладено Кредитний договір № 30.06.2023-100003425. За яким ТОВ «Споживчий центр» зобов`язався надати [PERSON] кредит у розмірі 9000,00 гривень, а [PERSON] зобов`язалась протягом 42 днів повернути кредит та сплатити відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 2.1% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. ТОВ «Споживчий центр» виконав своє зобов`язання за кредитним договором та надав [PERSON] грошові кошти у розмірі 9000,00 гривень. В свою чергу [PERSON] свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку із чим, станом на дату подачі позовної заяви утворилась заборгованість у розмірі 16938,00 гривень, яка складається із: заборгованості по тілу кредиту у розмірі 9000,00 гривень; заборгованості по процентам у розмірі 7938,00 гривень. Відповідач відмовляється добровільно сплатити заборгованість. Також у позові зазначено, що 30.06.2023 року [PERSON] електронним цифровим підписом підписала пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), Заявку на отримання кредиту, підтверджено укладення кредитного договору та отримано на свій рахунок кошти у розмірі 9000,00 гривень, а отже, акцептовано умови Договору. Позичальником [PERSON] під час укладення кредитного договору № 30.06.2023-100003425 пройдено ідентифікацію, шляхом використання Системи BankID Національного банку. За протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали справи передані до провадження судді Вжещ С.І. З метою визначення підсудності суддею Вжещ С.І. 27.11.2024 через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» було зроблено запит про місце реєстрації [PERSON] . Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 927237 від 27.11.2024 за вказаними параметрами особу ( [PERSON] ) не знайдено. 27.11.2024 в порядку ч.6 ст.187 ЦПК України\~суд звернувся до голови Вільнозапорізької сільської об`єднаної територіальної громади Баштанського району Миколаївської області щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання\~ [PERSON] . 02.12.2024 судом отримано відповідь за вх. №8304/24 про те, що\~ [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді від 03.12.2024 у справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні на 23.12.2024. Ухвалою суду від 23.12.2024 на підставі пункту 2 частини 2 статті 223 ЦПК України розгляд справи відкладено до 21.01.2025 о 09:15 год. Представник позивача в судове засідання не з`явився, разом з позовом останній направив до суду письмову заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи, у разі неявки відповідача. Відповідачка [PERSON] в судові засідання 23.12.2024, 21.01.2025 не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Про причину своєї неявки суд не повідомила, відзив на позов до суду не подавала. Зважаючи на те, що в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідача, судом, зі згоди представника позивача, вирішено розгляд справи проводити в заочному порядку, на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України. При цьому, оскільки в судове засідання сторони не з`явились, суд відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України,\~проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу. Суд, вивчивши доводи позовної заяви та дослідивши додані до неї письмові документи в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Встановлено, що між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] 30.06.2023 року укладено Кредитний договір № 30.06.2023-100003425. За яким ТОВ «Споживчий центр» зобов`язався надати [PERSON] кредит у розмірі 9000,00 гривень, а [PERSON] зобов`язалась протягом 42 днів повернути кредит та сплатити відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 2.1% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. ТОВ «Споживчий центр» виконав своє грошове зобов`язання та надав [PERSON] грошові кошти у розмірі 9000,00 гривень. Вказана обставина підтверджується квитанцією № 2333586746 від 30.06.2023. Згідно довідки розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 30.06.2023-100003425 від 30.06.2023, заборгованість [PERSON] по кредитному договору становить 16938,00 гривень, яка складається із: заборгованості по тілу кредиту у розмірі 9000,00 гривень; заборгованості по процентам у розмірі 7938,00 гривень. Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються гл. 48 «Виконання зобов`язання» та гл.71 «Позика. Кредит. Банківський вклад»\~ЦК України. Згідно з п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.3, ч.6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно з вимогами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~\~якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог\~законів України «Про електронні документи та електронний документообіг\~та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За змістом ч.12 ст.11 цього Закону\~електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. У відповідності до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України\~позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно з ч.1\~ст.256 ЦК України\~зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1, ч.6 ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Встановлено, що договір про кредитний договір № 30.06.2023-100003425 від 30.06.2023 був підписаний відповідачкою за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора А458. У такий спосіб кредитний договір був укладений в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Споживчий центр» в електронній формі. Викладене у повній мірі узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19. [PERSON] належним чином не виконувала грошове зобов`язання за кредитним договором, тому у неї виникла заборгованість у розмірі 16938,00 гривень, яка складається із: заборгованості по тілу кредиту у розмірі 9000,00 гривень; заборгованості по процентам у розмірі 7938,00 гривень. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідачка добровільно сплатила заборгованість за кредитним договором. Тому суд вважає, що з\~\~ [PERSON] на користь ТОВ «Споживчий центр» належить стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 16938,00 гривень. Відповідно до ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому вказані витрати також повинні бути стягнуті з відповідачки на користь позивача. З огляду на вищевикладене, суд стягує з відповідачки понесені позивачем витрати по оплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved