Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача, в якому просить визнати за ним право власності на транспортний засіб «Volkswagen Passat» д.н.з. [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , 2015 року випуску на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу та територіальному сервісному центру МВС №4642 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Львівській області зареєструвати транспортний засіб «Volkswagen Passat» д.н.з. [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , 2015 року випуску за ним. В обгрунтування позову вказує, що 02 вересня 2020 року в м. Дрогобич Львівської області купив автомобіль «Volkswagen Passat» д.н.з. [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , 2015 року випуску у [PERSON] . Даний факт підтверджується договором купівлі-продажу транспортного засобу №5834/20/0/14837 К. Продаж автомобіля був вчинений за 18 тисяч доларів США, що на той час становило 5000000 тисяч гривень. Відповідач надав йому розписку в якій зазначив, що отримав від нього саме цю суму грошей за вище вказаний автомобіль, що оплата проведена повністю та він не має претензій майнового характеру. При покупці автомобіля відповідач запевнив його, що автомобіль перебуває в доброму технічному стані та не має жодних обтяжень. Під час укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу він належним чином виконав свої зобов`язання та розрахувався з продавцем в повному обсязі, передавши грошові кошти продавцю, а продавець в свою чергу передав йому сам автомобіль, всі необхідні документи та комплект ключів від нього. Після укладення договору купівлі-продажу автомобіля він повинен був переєструвати автомобіль на себе на протязі десяти днів, але не встиг своєчасно переєструвати в зв`язку із незадовільним станом здоров`я. Коли звернувся пізніше, у знятті з реєстрації автомобіля йому було відмовлено, в зв`язку з тим, що зазначений автомобіль перебуває у розшуку. Так як, 15 вересня 2021 року було відкрито державним виконавцем Білоцерківського відділу ДВС у Білоцерківському районі Київської області Центрального межрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) виконавче провадження №6684136 на підставі заочного рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 грудня 2020 року. На момент вилучення транспортного засобу ним було надано працівникам поліції і державному виконавцю Першого Приморського ВДВС у м Одесі Південного міжрегіонального управління Юстиції ( м. Одеса ) Білик Р.В. договір купівлі-продажу №5834/20/0/14837К транспортного засобу, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, посвідчення водія, поліс (сертифікат ) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ, тобто документи які передбачені ПДР України. Як з"ясувалось відповідач [PERSON] 21.12.2018 року взяв кредит в Кредитній спілці «Ощад каса « на суму 300000 гривень, терміном на 24 місяця зі сплатою 60% річних, під заставу цього автомобіля, тобто на момент укладення договору купівлі-продажу автомобіля [PERSON] достовірно знаючи, що він не має права відчужувати вищевказаний автомобіль, незважаючи на це він вчинив шахрайські дії відносно нього. Автомобіль було вилучено та передано на зберігання на тимчасовий майданчик державного підприємства « Сетам» в м Одеса. 10.01.022 року він звернувся в Дрогобицький РВП ГУ НП у Львівській області з заявою про вчинення кримінального правопорушення за ч.2 ст.190 КК України. Дана заява була внесена до ЄРДПР за №120221411100000030 органом досудового розслідування Дрогобицьким РВП ГУНП у Львівській області. По справі проводиться досудове слідство яке триває по сьогоднішній день. Оскільки договір купівлі-продажу, за яким продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити певну грошову суму, був фактично виконаний, але відповідач ухиляється від належного оформлення переходу права власності, на підставі ст.12, ч.2, 218 ЦК України такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. Таким чином, він не може використовувати транспортний засіб в поєному обсязі, обмежений як власник у праві володіння, користування та розпорядження майном, що належить йому на празі власності. У зв`язку з чим змушениий звернутися до суду з позовом за захистом своїх прав та законних інтересів - про визнання права власності на майно (автомобіль) та зняття арешту з автомобіля. Позивач в судове засідання не з`явився, просив проводити розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач будучи повідомленим про день та час розгляду справи в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву не подавав, ухвалу про відкриття провадження було надіслано за адресою реєстрації останнього (рекомендоване повідомлення міститься в матеріалах справи), відтак суд знаходить можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів з особливостями встановленими гл.ІІ «Заочний розгляд справи» ЦПК України, при цьому відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснює фіксування судового засідання технічними засобами. З`ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступного. Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Встановлено, що 02 вересня 2020 року в м. Дрогобич Львівської області позивач [PERSON] купив автомобіль «Volkswagen Passat» д.н.з. [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , 2015 року випуску у [PERSON] . Даний факт підтверджується договором купівлі-продажу транспортного засобу №5834/20/0/14837 К. Продаж автомобіля був вчинений за 18 тисяч доларів США, що на той час становило 5000000 тисяч гривень. Відповідач надав йому розписку в якій зазначив, що отримав від нього саме цю суму грошей за вище вказаний автомобіль, що оплата проведена повністю та він не має претензій майнового характеру. На момент укладення Договору спірний автомобіль належав відповідачу, що підтверджувалось свідоцтвом про реєстрацію [NUMBER] від 17.06.2017 року. \~ \~ Відповідно\~ до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Положеннями ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом п.37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 Цивільного кодексу України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, з також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності Підставою позову є обставини, що підтверджують право власності позивача на майно, та ст. 16 ЦК України, яка визначає визнання права як способу захисту цивільних прав та інтересів судом. Умовою задоволення позову про визнання права власності на майно є наявність у позивача доказів, що підтверджують його право власності на майно. ЦК України, визначивши, що власник здійснює право власності своїм майном на свій розсуд, водночас не визначає конкретних доказів, якими останній має підтверджувати своє суб`єктивне право. Такими доказами відповідно до норм процесуального законодавства України є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд у визначеному законом порядку встановлює наявність обставин, на яких грунтуються вимоги позивача. Насамперед підтверджувати наявність права власності в судовому процесі можуть правовстановлюючі документи. Правовстановлюючими документами на майно є: договори купівлі-продажу; обміну, дарування, довічного утримання, угоди про розподіл спадкового майна, про розподіл спільного майна подружжя, свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, свідоцтва про право на спадщину та ін.. Правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Закону України «Про дорожній рух» та Порядку державної реєстрації, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів. Відповідно до ст. 34 Закону України " Про дорожній рух", державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків. Державний облік зареєстрованих транспортних засобів включає в себе процес реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про зареєстровані транспортні засоби та їх власників. Державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення. Державна реєстрація та облік автомобілів, автобусів, мотоциклів та мопедів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів здійснюється територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України. Для автоматизованого обліку транспортних засобів, що використовуються на вулично-дорожній мережі загального користування і підлягають державній або відомчій реєстрації, та відомостей про їх власників ведеться Єдиний державний реєстр, держателем якого є Міністерство внутрішніх справ України. Власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів. На транспортні засоби оформляються та видаються реєстраційні документи, зразки яких затверджуються Кабінетом Міністрів України, та закріплюються номерні знаки, які відповідають вимогам стандартів. Закупівля за державні кошти бланків реєстраційних документів та номерних знаків для транспортних засобів здійснюється відповідно до вимог законодавства тими органами, на які покладений обов`язок щодо їх реєстрації. Згідно з пунктом 7 Порядку власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку, зокрема, укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів а також, інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб. Таким чином, законодавцем визначений спеціальний порядок відчуження та набуття права власності на транспортні засоби, який невід`ємно пов"язаний з обов`язковою реєстрацією власником придбаного автомобіля у відповідних органах. Продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт). Відповідно до Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. №1388, документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою, серед, іншого, копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також дентифікаційних номерів їх складових частин. Враховуючи вище наведене, при таких обставинах суд приходить до висновку, що право власності позивача на даний час безпідставно обмежено, а тому суд вважає, що позовні вимоги є повністю обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved