Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-29 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Касьян Віра Василівна звернулася до Ленінського районного суду м. Полтави із позовом, в якому просить скасувати заборону на нерухоме майно житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер обтяження 2154103, дата реєстрації 05.07.2005, реєстратор: Перша полтавська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: повідомлення 06-63, 09.04.1987. Полтавська облконтора будбанку. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що позивач [PERSON] звернулась до Першої полтавської державної нотаріальної контори щодо оформлення спадщини після померлого [INFO] чоловіка [PERSON] . До складу спадкового майна входить житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , що належить спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право власності, виданого управлінням житлово-комунального господарства 13.02.2009. При підготовці до видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом виявлено, що на житловий будинок, який входить до складу спадкового майна, накладене обтяження заборона на нерухоме майно; реєстраційний номер обтяження: 2154103, дата реєстрації 05.07.2005, реєстратор: Перша полтавська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: повідомлення 06-63, 09.04.1987. Полтавська облконтора будбанку; тип майна: будинок; адреса нерухомого майна: [ADDRESS] . У звязку з наявністю заборони на майно, належне спадкодавцю, державним нотаріусом Першої полтавської державної нотаріальної контори рекомендовано позивачу звернутися до суду для вирішення питання зняття заборони на нерухоме майно. На даний час юридична особа, за повідомленням якої була накладена заборона на нерухоме майно та її правонаступники відсутні. За повідомленням Полтавського обласного державного нотаріального архіву, надати відомості, на підставі яких була накладена заборона на будинок, немає можливості, оскільки відповідні документи не збереглися. В Єдиному реєстрі боржників відсутня інформація щодо боржників [PERSON] та [PERSON] . За даними Автоматизованої системи виконавчих проваджень, записи про виконавчі провадження у яких є боржниками [PERSON] та [PERSON] відсутні. Також представник позивача зазначила, що оскільки обтяження було накладене в інтересах Полтавської облконтори Будбанку, який припинив існування та правонаступники якого відсутні, відповідачем у справі вказана перша полтавська державна нотаріальна контора, яка здійснювала реєстрацію заборони. Наявність заборони на майно перешкоджає позивачці оформити її спадкові права, у зв`язку з чим позивач звернулась до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 06.11.2024 відкрите провадження у справі, розгляд справи призначений у порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 09.01.2025 витребувати у державного нотаріуса Першої полтавської державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції Вікторії Кізіми, що знаходиться в м. Полтава, вул. Гоголя, 11, належним чином посвідчену копію спадкової справи відкритої після смерті [INFO] [PERSON] . 21.01.2025 року витребувані матеріали надійшли в розпорядження суду. 21.01.2025 ухвалою суду підготовче засідання по справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, представник позивача надала до суду заяву, у якій просила розглядати справу без участі позивачки та її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник відповідача Першої полтавської державної нотаріальної контори, надала клопотання про проведення розгляду справи без їх участі, при вирішення справи покладається на розсуд суду. Відповідно до\~ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень\~Кодексу розгляд справи\~здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв`язку з чим, на підставі\~ст. 247,\~280,\~281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази і проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 21.02.1971 року Березнівським районним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Рівненській області зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Згідно з копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Управлінням житлово-комунального господарства 13.02.2009, [PERSON] є власником будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). Право власності [PERSON] на вказаний будинок зареєстроване 18.02.2009 приватним підприємством Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», що підтверджується копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 20.02.2009 № 21946960 (а.с. 6, зв. стор.). [INFO] [PERSON] помер (копія свідоцтва про смерть а.с. 5). [PERSON] звернулась до Першої полтавської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, на підставі якої була відкрита спадкова справа № 145/2015. Відповідно до матеріалів вказаної спадкової справи, інших спадкоємців майна [PERSON] за заповітом чи за законом немає, жодна інша особа із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не звернулась. Відповідно до листа Першої полтавської державної нотаріальної контори від 10.10.2024 № 2133/02-14, при підготовці до видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, належне спадкодавцеві [PERSON] , була виявлена заборона на нерухоме майно, а саме у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна значиться: Заборона на нерухоме майно; реєстраційний номер обтяження: 2154103, дата реєстрації: 05.07.2005; реєстратор: Перша полтавська державна нотаріальна контора; підстава обтяження: повідомлення, 06-63, 09.04.1987, Полтавська облконтора будбанку; додаткові дані: архівний запис. Номер реєстру: 1735-4 від 04.08.1987. Об`єкт обтяження: будинок; адреса нерухомого майна: [ADDRESS] . Власник: [PERSON] (а.с.7). Згідно з листом Полтавського обласного державного нотаріального архіву від 16.10.2024 № 2167/01-20, надати відомості на підставі яких був накладений арешт за адресою: [ADDRESS] , з нарядів «Заборон відчуження нерухомого та рухомого майна, а також арештів накладених на таке майно судами, слідчими органами і реєстрації та зняття таких заборон та арештів» Першої полтавської ДНК немає можливості, оскільки такі наряди за 1987 рік не зберіглися. Також було здійснено перевірку наряду «Повідомлення про накладення заборони та арешту на нерухоме майно приватними нотаріусами та слідчими органами» за 2005 рік, розпочатий Першою полтавською ДНК 01.07.2005 та закінчений 29.07.2005, у документах якого запитувана інформація також відсутня. В Реєстрі для реєстрації заборони відчуження жилих будинків (частини будинків) та квартир в багатоквартирному будинку житлово-будівельного колективу індивідуальних забудовників, а також арештів (заборони) накладених на будинки судовими та слідчими органами за 1978 по 1990 роки Першої полтавської ДНК виявлений запис: Номер нотаріальної дії: 9. Найменування банку, підприємства, організації, видавших позичку. Дата повідомлення. Найменування судового або слідчого органу, наклавшого арешт (заборону). Дата ухвали (постанови) про арешт (заборону): Полтавська облконтора стройбанка 9.04.87 № 06-63. Дата одержання повідомлення або постанови про арешт (заборону): 19.05.87. Дата накладення заборони: 19.05.87. Прізвище, ім`я, по-батькові особи, яка одержала позичку або яка заставила жилий будинок, квартиру, на які накладений арешт (заборона). Місцезнаходження будинку: [PERSON] , [ADDRESS] (а.с. 9). Відповідно до відповіді Національного Банку України від 02.10.2024 № 27-0007/74837 на адвокатський запит № 9 від 01.10.2024, Будбанк СРСР реорганізовано на підставі постанови ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР від 17.07.1987 № 821 та створено новий спеціалізований банк Промбудбанк СРСР. Пунктом 8 вказаної постанови передбачено створення банками СРСР в союзних республіках відповідних республіканських банків з прямим підпорядкуванням банкам СРСР. Згідно з пунктом 2 Постанови Верховної Ради Української РСР від 20.03.1991 № 873-ХІІ, Український республіканський банк державного комерційного промислово-будівельного банку «Укрпромбудбанк» з його мережею, обчислювальними центрами, усіма активами, пасивами, оголошений Верховною Радою України власністю України. 27.09.1991 Національний Банк України зареєстрував статут Державного комерційного промислово-будівельного банку України (Промбудбанк України). 09.04.1992 Національний банк України анулював реєстрацію Промбудбанку України. Станом на 02.10.2024 Державний реєстр банків не містить відомостей про реєстрацію Національним Банком України банку, який став правонаступником Будбанку СРСР (а.с.8). Згідно з інформацією з Єдиного реєстру боржників станом на 01.11.2024, інформація щодо боржників [PERSON] та [PERSON] відсутня (а.с. 10). Відповідно до даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень, виконавчі провадження, у яких боржниками є [PERSON] та [PERSON] , не знайдені (а.с.11). Згідно з положеннями ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом ст.1218, ч. 3 ст.1231 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До спадкоємця переходить обов`язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові зі спадкодавця за життя спадкодавця. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1ст. 1222 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу(ч.1 ч. 2 ст. 1223 ЦК України). Коло спадкоємців за законом, черговість спадкування ними визначена статтями 1258, 1261-1255 ЦК України. В силу положень ч. ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1ст. 1269 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Частиною першою ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України). Отже, системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. Прийнявши у визначеному законом порядку спадщину, яка відкрилася після смерті спадкодавця [PERSON] , померлого [INFO] , позивачка, як єдина спадкоємиця за законом набула право на спадщину, до складу якої входить, зокрема житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] , що належав спадкодавцю [PERSON] на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Управлінням житлово-комунального господарства 13.02.2009. Відповідно до п. п. 4.15, 4.17 п. 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції № 296/5 від 22.02.2012 року видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкоємця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо на спадкове майно накладено арешт чи заборона, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту/заборони. Отже, наявність обтяження у виді заборони на нерухоме майно спадкодавця перешкоджає позивачці, як спадкоємиці за законом, оформити її спадкові права та отримати свідоцтво про право на спадщину. Конституцією України та статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону з своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Вимогами ст. 386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд враховує, що обтяження у виді заборони на нерухоме майно, належне спадкодавцю [PERSON] було зареєстроване 05.07.2005, тобто до моменту державної реєстрації права власності спадкодавця на нерухоме майно (18.02.2009). Документи, які стали підставою для реєстрації обтяження, у Полтавському обласному державному нотаріальному архіві відсутні. Докази існування чинного зобов`язання, у забезпечення виконання якого накладене обтяження та наявності майнових претензій особи, в інтересах якої накладене обтяження, до спадкодавця [PERSON] та до позивачки [PERSON] , також відсутні. Крім того, реєстрація правонаступника Будбанку, в інтересах якого було накладене обтяження на нерухоме майно, належне спадкодавцю [PERSON] , анульована Національним Банком України 09.04.1992 та станом на 02.10.2024 Державний реєстр банків не містить відомостей про реєстрацію правонаступників цього банку. Разом з цим, позивач вважає належним відповідачем у справі Першу полтавську державну нотаріальну контору, оскільки нею здійснювалась реєстрація заборони. Суд зауважує, що Перша полтавська державна нотаріальна контора не є особою, в інтересах якої накладене обтяження, у неї відсутні зобов`язання перед позивачкою, тому у цій справі Перша полтавська державна нотаріальна контора не є належним відповідачем. Належним відповідачем за вимогою про скасування заборони відчуження нерухомого майна є саме Будбанк, проте його діяльність припинена без правонаступника. Водночас запис про реєстрацію обтяження, не скасований. Наявність такого запису порушує право позивачки на оформлення спадкових прав. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 вересня 2023 року у справі № 295/7291/20 (провадження № 61-11106св21), Верховний Суд зауважив, що можуть існувати випадки, коли «відсутня» особа, яка має відповідати за позовом, тобто бути відповідачем (наприклад, припинення юридичної особи внаслідок ліквідації). Касаційний суд констатував, що в ЦК України є прогалина та відсутній регулятор, який визначав би правило поведінки учасників приватних відносин для випадку, коли «відсутня» особа, яка має відповідати за позовом, тобто, бути відповідачем (наприклад, припинення юридичної особи внаслідок ліквідації). Подібною нормою є абзац третій частини четвертої статті 277 ЦК України, відповідно до якої, якщо особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома, то фізична особа, право якої порушено, може звернутися до суду із заявою про встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування (абзац третій частини четвертої статті 277 ЦК України). Тому Касаційний Суд дійшов висновку, що коли «відсутня» особа, яка має відповідати за позовом, тобто бути відповідачем (наприклад, припинення юридичної особи внаслідок ліквідації), то особа (іпотекодавець) може звернутися із заявою про встановлення факту припинення іпотеки, скасування запису про заборону відчуження нерухомого майна та запису про іпотеку згідно з абзацом третім частини четвертої статті 277 ЦК України, яка підлягає застосуванню на підставі аналогії закону. Суд бере до уваги також те, що, у зв`язку з припиненням діяльності Будбанку без правонаступників, позивач не має іншої можливості, ніж за рішенням суду, скасувати заборону на нерухоме майно. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими, тому позов підлягає задоволенню. Ураховуючи, що у цій справі Перша полтавська державна нотаріальна контора не є належним відповідачем, з яким спір про право позивача відсутній, суд не вбачає підстав для стягнення з неї судових витрат.

Outcome: approved