Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-20 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернувся до суду з позовом до Дочірнього підприємства «Київгазенерджи» (далі - відповідач, ДП «Київгазенерджи»), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] (далі - третя особа, [PERSON] ) про стягнення грошових коштів в розмірі 131 028,98 грн. судових витрат та витрат на правову правничу допомогу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 01.07.2015 року послуги з газопостачання побутовим споживачам природного газу на території м. Києва здійснювало ДП «Київгазенерджи». Споживачем природного газу за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] , яка зареєстрована та проживає за вищевказаною адресою разом з позивачем та є його дружиною. Послуги з постачання природного газу за адресою: [ADDRESS] надавались постачальником ДП «Київгазенерджи» на підставі типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі- НКРЕКП) від 30.09.2015 року № 2500. Також, з метою належного виконання своїх зобов?язань за укладеним з ДП «Київгазенерджи» договором, позивачем та третьою особою за спільними домовленостями (враховуючи ведення спільного домашнього господарства) здійснювалась щомісячна оплата відповідних послуг з газопостачання за адресою: [ADDRESS] . Так, зокрема, у період з 01.07.2022 року по червень 2024 року включно особисто позивачем було перераховано на рахунок ДП «Київгазенерджи» грошові кошти на загальну суму 131028,98 грн. у якості оплати за газопостачання по особовому рахунку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується платіжними дорученнями/ інструкціями. Разом з тим, у липні 2024 року на адресу позивача надійшла вимога Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (далі - ТОВ «ГК «Нафтогаз України») про сплату заборгованості за спожитий газ № 119/4.3.1-29926-2024/190152350 від 10.06.2024 року, зі змісту якої позивач дізнався про зміну постачальника природного газу та те, що належним постачальником природного газу є не ДП «Київгазенерджи», а ТОВ «ГК «Нафтогаз України». Таким чином, у липні 2024 року позивачу стало відомо, що з 01.05.2022 року побутові споживачі, які раніше отримували газ від ДП «Київгазенерджи», включені до реєстру клієнтів ТОВ «ГК «Нафтогаз України». З урахуванням того, що споживача - третю особу своєчасно не було повідомлено про зміну постачальника послуг з газопостачання, позивач продовжував здійснювати перерахування коштів у якості оплати послуг з газопостачання по особовому рахунку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] на розрахунковий рахунок відповідача у період з 01.05.2022 по червень 2024 року помилково, без достатніх на те підстав. Враховуючи те, що правова підстава для отримання відповідачем оплат за послуги з газопостачання за адресою: [ADDRESS] відпала починаючи з 01.05.2022 року (про що споживача послуг своєчасно не було повідомлено), то отримання грошових коштів у якості оплати послуг з газопостачання за адресою: [ADDRESS] починаючи з 01.05.2022 року було безпідставним та на підставі ст 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підлягає поверненню особі, яка безпосередньо перераховувала такі кошти. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 01.10.2024 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 21.01.2025 року. 14.01.2025 року до суду надійшов відзив представника ДП «Київгазенерджи» на позовну заяву, в якому він заперечив щодо задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що [PERSON] є власником 3/4 будинку за адресою [ADDRESS] та на її ім`я відкрито особовий рахунок та присвоєно ЕС-код. Саме [PERSON] перебувала у договірних правовідносинах з ДП «Київгазенерджи», про що зазначає й сам позивач, та сума переплачених коштів була зарахована на її особовий рахунок як того вимагають Правила постачання природного газу. На підставі викладеного, [PERSON] є неналежним позивачем, що свідчить про відсутність правових підстав для задоволення позову. Крім того, позивач зазначаючи загальну суму зроблених плат, замовчує про фактичний розмір отриманих послуг з газопостачання за особовим рахунком [NUMBER] . Так, відповідно до довідки (додається) про фінансовий стан споживача ДП «Київгазенерджи» за особовим рахунком [NUMBER] , відкритим на ім`я [PERSON] , обліковується сума надмірно сплачених коштів у розмірі 87 721,55 грн. Вказана інформація достеменно відома третій особі, яка не позбавлена можливості перевірити її звернувшись до ДП «Київгазенерджи» або через особистий кабінет споживача. 17.01.2025 року [PERSON] подала до суду пояснення на відзиву на позовну заяву, у яких зазначила, що підтримує позовну заяву в повному обсязі. Зазначає, що неодноразово зверталась до відповідача з заявами та листами щодо повернення їй грошових коштів, що були помилково надмірно сплачені на особовий рахунок до ДП «Київгазенерджи». Листом ДП «Київгазенерджи» від 17.06.2024 року за № 362/19-01 вказано про неможливість повернення коштів. [PERSON] зверталась до нового постачальника газу - ТОВ «ГК «Нафтогаз України», у відповідь на які отримувала листи про наявність заборгованості та неможливість зарахування коштів автоматично з рахунків попереднього постачальника на рахунок поточного. 21.01.2025 року до суду надійшла відповідь на відзив, у якому зазначено, що в порядку досудового врегулювання спору, позивачем вживались заходи щодо звернення до відповідача з метою повернення помилково направлених коштів, що перебувають на рахунку у ДП «Київгазенерджи», інформація про що направлена разом з позовом. Натомість, будь-яких відповідей на заявлену претензію від відповідача не надходило. Всі вищевикладені обставини та матеріали справи свідчать про те, що станом на сьогодні є дійсні правові підстави для стягнення з відповідача грошових коштів на користь позивача у порядку ст. 1212 ЦК України. Позивач в судове засідання не з`явився; про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином; подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився; про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, просить розглядати справу за його відсутності та відмовити у задоволенні позову. Третя особа у судове засідання не з`явилась; про день, час та місце розгляду справи повідомлений належна чином, просить розглядати справу за його відсутності та задовольнити позов. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] є власником 3/4 будинку за адресою [ADDRESS] та на її ім?я відкрито особовий рахунок [NUMBER] та присвоєно ЕС-код. Позивач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки (додається) про фінансовий стан споживача ДП «КиївГазЕнерджи» за особовим рахунком [NUMBER] , відкритим на ім`я [PERSON] , обліковується сума надмірно сплачених коштів у розмірі 87 721,55 грн. Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначено нормами глави 83 ЦК України. Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отримуванням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншого (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. За змістом статті 1212 ЦК України, безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно, зобов`язана повернути потерпілому це майно. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц викладено позицію про те, що «… зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна. Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичного змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної правової підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але в подальшому відпала». У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав, договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України. Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість також не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна. Позивач, ставлячи вимогу про стягнення безпідставно набутих коштів, виходячи з описаних ним обставин, фактично просить стягнути з відповідача кошти, які були перераховані на оплату послуг з постачання природного газу. За вказаних обставин суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення заявлених позивачем коштів на підставі статті 1212 ЦК України. Позивач не просив стягнути з відповідача заявлену суму як збитки, не обґрунтовував реальну можливість доходів та вину відповідача у завданні йому збитків, не надав доказів про це. Відповідно до частини третьої, четвертої статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. У справі відсутні докази про те, що відповідач збагатився за рахунок позивача поза підставою, передбаченою законом. За викладених обставин відсутні правові підстави для задоволення позову про стягнення з ДП «Київгазенерджи» на користь [PERSON] безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 131 028,98 грн. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі відмови в позові - на позивача. Оскільки суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, судові витрати несе позивач відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed