Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-28 00:00:00

У серпні 2024 року заявник звернувся до суду із заявою про усиновлення неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що з 10 липня 2024 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , яка є матір`ю неповнолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON] , [INFO] . Біологічний батько дітей - [PERSON] надав нотаріальну згоду на усиновлення своїх неповнолітніх дітей заявником. Вказує, що разом зі своєю дружиною та неповнолітніми дітьми проживають разом за адресою: [ADDRESS] , спільно з дружиною займається вихованням дітей, утримує їх матеріально, піклується про стан здоров`я дітей, про їх психічний та фізичний розвиток. Між заявником та дітьми склалися теплі сімейні відносини. Заявник не судимий, медичних показань для усиновлення дітей не має, отримує стабільний заробіток, позитивні характеристики за місцем проживання, відносини в родині доброзичливі, люб`язні. В свою чергу, мати дітей [PERSON] також надала нотаріальну згоду на усиновлення своїх дітей заявником. Тому, просить задовольнити його вимоги про усиновлення неповнолітніх дітей, а також внести відповідні зміни до актового запису про народження дітей, зазначивши його батьком дітей. Ухвалою суду від 22 серпня 2024 року провадження у справі відкрито, справа призначена до розгляду. У судовому засіданні заявник підтримав свої вимоги, просив заяву задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у заяві. Заінтересована особа - [PERSON] , яка є матір`ю дітей та дружиною заявника, просила заяву [PERSON] задовольнити. Представник органу опіки та піклування у судовому засіданні пояснила, що усиновлення відповідатиме інтересам дітей. Наданий суду висновок про доцільність усиновлення підтримала та просила задовольнити заяву [PERSON] . Заінтересована особа - [PERSON] у судове засідання не з`явився, 23.01.2025 засобами поштового зв`язку надіслав до суду заяву у якій просив розглядати дану справу за його відсутності, вимоги заяви визнав у повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення. Вислухавши пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що матір`ю неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , а батьком - [PERSON] . Вказані обставини підтверджуються свідоцтвами про народження (а.с.7,8). Мати дітей [PERSON] , яка з 10 липня 2024 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із заявником (а.с.21), надала нотаріально посвідчену заяву у якій висловила згоду на усиновлення її чоловіком [PERSON] , [INFO] , її неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.23). Батько дітей [PERSON] також надав нотаріально посвідчену заяву у якій висловив згоду на усиновлення його неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , який на даний момент є чоловіком матерії його доньок. В матеріалах справи містяться копії заяв неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] , у яких обидві дівчинки надали свою згоду на усиновлення їх вітчимом [PERSON] (а.с.27,30). На вказаних заявах міститься напис про те, що така згода заслухана та написана в присутності начальника Служби у справах дітей Перещепинської міської ради. Оцінюючи можливість заявника бути усиновлювачем дітей суд враховує наступні обставини. Заявник [PERSON] судимостей не має, до кримінальної відповідальності не притягувався (а.с.17); за станом здоров`я протипоказань для усиновлення не виявлено, на обліку у лікаря-психіатра, лікаря-нарколога не перебуває (а.с.14,15); працює у Філії Газопромислове управління «Шебелинкагазвидобування» АТ «Укргазвидобування», отримує регулярний дохід (а.с.16); позитивно характеризується за місцем проживання (а.с.16); згідно довідки нотаріуса є єдиним спадкоємцем на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.18). Суду надано висновки про стан здоров`я, фізичний і розумовий розвиток дітей [PERSON] , [PERSON] , згідно з якими діти здорові (а.с.16,27). Комісією служби у справах дітей Перещепинської міської ради Дніпропетровської області проведено обстеження умов проживання родини заявника, про що складено акт, відповідно до якого у дітей є окремі кімнати, кожна дитина має ліжко, стіл для занять, гаджети для навчання, шафу для одягу, одяг і взуття відповідно до віку; стосунки у сім`ї доброзичливі, засновані на почутті поваги один до одного; [PERSON] та [PERSON] виховують спільну дитину, взаємовідносини [PERSON] з дітьми добрі; для виховання та проживання дітей створені належні умови (а.с.31). Обставин, з якими закон пов`язує неможливість бути усиновлювачем, в ході розгляду цієї справи не встановлено. Згідно висновку органу опіки та піклування, затверджений рішенням виконавчого комітету Перещепинської міської ради Дніпропетровської області 29.07.2024 №208, усиновлення дітей [PERSON] та [PERSON] заявником [PERSON] , відповідатиме інтересам дітей. Зі змісту вказаного висновку вбачається, що [PERSON] перебував у цивільному шлюбі з [PERSON] ще з 2019 року; мають одну спільну дитину - [PERSON] , [INFO] (а.с.10-11). Суд погоджується з таким висновком органу опіки та піклування та вважає, що усиновлення відповідатиме інтересам дитини. При цьому, суд керується наступними правовими нормами. Згідно із вимогами ч.1 ст.207, ч.1 ст.208, ст.211 СК України, усиновленням є прийняття у свою сім`ю особи на правах доньки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду. Усиновленою може бути дитина. Усиновлювачем дитини може бути дієздатна особа, віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини. Відповідно до вимог ч.1, 4 ст. 218 СК України, для усиновлення дитини потрібна її згода, якщо вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може її висловити. Згода дитини на усиновлення не потрібна, якщо вона проживає у сім`ї усиновлювачів і вважає їх своїми батьками. У судовому засіданні встановлено, що на час розгляду справи неповнолітні діти проживають у сім`ї заявника, а тому їх згода в даному випадку не потрібна. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вбачається, що вирішуючи заяву по суті, суд зобов`язаний перевірити наявність передбачених законом підстав для усиновлення, зокрема: чи дали батьки дитини згоду на це (якщо вона необхідна); чи може заявник бути усиновлювачем; чи є дитина відповідно до законодавства суб`єктом усиновлення і чи виконано вимоги ч. 1-3 ст. 218 СК щодо наявності згоди дитини; чи відповідають висновок органу опіки та піклування і дозвіл на усиновлення уповноваженого органу виконавчої влади необхідним вимогам. Преамбулою Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 грудня 1991 року (далі - Конвенція) визнається, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Статтею 4 Європейської конвенції про усиновлення дітей ратифікованої Законом № 3017-VI від 15 лютого 2011 року, у кожному випадку компетентний орган приділяє особливу увагу важливості того, що усиновлення забезпечує дитину стабільними та гармонійними домашніми умовами. Статтею 11 зазначеної Конвенції визначено, що унаслідок усиновлення дитина стає повноправним членом сім`ї усиновлювача (усиновлювачів) і має стосовно усиновлювача (усиновлювачів) та його або їхньої сім`ї такі самі права й обов`язки, як і діти усиновлювача (усиновлювачів), батьківство яких установлено законом. Усиновлювач (усиновлювачі) мають батьківську відповідальність стосовно дитини. Усиновлення припиняє правові відносини між дитиною та її батьком, матір`ю та сім`єю походження. Відповідно до вимог ч.2 ст.224 СК України, при дотриманні всіх умов, встановлених цим Кодексом, здатності особи, яка бажає усиновити дитину, забезпечити стабільні та гармонійні умови для життя дитини суд постановляє рішення, яким оголошує цю особу усиновлювачем дитини. Враховуючи особу заявника, який може бути усиновлювачем та здатен створити стабільні та гармонійні умови для життя дітей; що заявник вже тривалий час фактично виконує батьківські обов`язки щодо дітей, суд приходить до висновку про задоволення заяви про усиновлення. Відповідно до ч.1 ст. 229 СК України, особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання бути записаною у Книзі реєстрації народжень матір`ю, батьком дитини або повнолітньої особи. У відповідності до вимог ст. 233 СК України, на підставі рішення суду про усиновлення в актовий запис про народження дитини або повнолітньої особи, складений органами державної реєстрації актів цивільного стану України, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни і видає нове Свідоцтво про народження з урахуванням цих змін; свідоцтво про народження, що було видане раніше, анулюється. З огляду на вказані положення законодавства, заява в частині внесення змін до актового запису про народження підлягає задоволенню. Згідно із ст. 225 СК України усиновлення вважається здійсненим у день набрання чинності рішенням суду про усиновлення. Відповідно до ч.1 ст. 228 СК України, особи, яким у зв`язку з виконанням службових обов`язків доступна інформація щодо усиновлення (перебування осіб, які бажають усиновити дитину, на обліку, пошук ними дитини для усиновлення, подання заяви про усиновлення, розгляд справи про усиновлення, здійснення нагляду за дотриманням прав усиновленої дитини тощо), а також інші особи, яким став відомий факт усиновлення, зобов`язані не розголошувати її, зокрема і тоді, коли усиновлення для самої дитини не є таємним. На підставі викладеного,

Outcome: approved