Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про виділення частки в натурі із спільної часткової власності та припинення права спільної часткової власності, зазначивши, що відповідно до Договору купівлі-продажу від 18 липня 2007 року позивач набула у власність 28/100 часток у праві власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідачу в свою чергу належать на праві спільної часткової власності 72/100 частки вищевказаного житлового будинку, на підставі договору купівлі - продажу від 05.08.1983, посвідченого 4ДДНК. Відповідно до проекту договору про поділ домоволодіння, який готувався сторонами, останніми були узгоджені такі умови: 28/100 частин домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , які перебувають у фактичному користуванні, розташовані на земельній ділянці площею 1839 кв. м.: літ. А - житловий будинок : загальною площею 45,8 кв.м., житловою площею 31,1 кв. м., літ. Н - вбирання, літ. П - літній душ, літ. Ф - сарай тимчасовий, № 1- 7-споруди, І - мостіння, що належить [PERSON] за поштовою адресою: [ADDRESS] , яку було присвоєно рішенням виконкому Дніпропетровської міської ради від 18.04.2023 року № 36-18/4, та 72/100 частин домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , які перебувають у фактичному користуванні відповідача [PERSON] , розташовані на земельній ділянці площею 1911 кв. м.: літ. Б - житловий будинок, загальною площею 34,7 кв.м, житловою площею 22, 4 кв.м, літ. В - сарай, літ. Г - гараж, літ. Д - літня кухня, літ. Ж - сарай, літ. З - погріб з шийкою, літ. Т - вбиральня, літ. У - навіс, № 8-17 - споруди, що належить [PERSON] за поштовою адресою: [ADDRESS] , яку було присвоєно рішенням виконкому Дніпропетровської міської ради від 18.04.2023 року № 36-18/4. Згідно з даними технічного паспорту, виготовленого 25.10.2022 року, домоволодіння за адресою: [ADDRESS] в цілому складається з: Житловий будинок ( А,Б); сараї (В,Е,Ж); гараж (Г); літня кухня ( Д); погріб з шийкою (3); літні души (Л, П); навіси ( М,У); вбиральні (Н,Т); сараї тимчасові (С,Ф); споруди мостіння (№1-17,1). Відповідно до висновка щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна від 05.05.2023 року, який зроблений фізичною - особою підприємцем, технік з інвентаризації нерухомого майна [PERSON] , що виданий власникам [PERSON] , [PERSON] про те, що [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу від 18.07.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Анісімомим В.Е., технічна характеристика 28/100 частин домоволодіння, технічна характеристика: літ. А-житловий будинок : загальною площею 45,8 кв.м., житловою площею 31,1 кв. м., літ. Н - вбирання, літ. П - літній душ, літ. Ф - сарай тимчасовий, № 1-7-споруди, І - мостіння, [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 05.08.1983, посвідченого 4ДДНК, технічна характеристика: літ. Б - житловий будинок, загальною площею 34,7 кв.м, житловою площею 22, 4 кв.м, літ. В - сарай, літ. Г - гараж, літ. Д - літня кухня, літ. Ж - сарай, літ. З - погріб з шийкою, літ. Т - вбиральня, літ. У - навіс, № 8-17 - споруди, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Однак на даний час між позивачем та відповідачем виникають конфлікти щодо користування вказаним будинком. У зв`язку з чим позивач звернулась до суду з позовом про виділення частки в натурі із спільної часткової власності та припинення права спільної часткової власності. Просила суд припинити право спільної часткової власності [PERSON] на вказане домоволодіння, виділити [PERSON] в натурі та визнати на праві власності в окремий об`єкт нерухомого майна - будинок за адресою: [ADDRESS] у розмірі 28/100 його частин, яка складається з: А - житловий будинок, загальною площею 45,8 кв.м., житловою площею 31,1 кв. м., літ. Н - вбирання, літ. П - літній душ, літ. Ф - сарай тимчасовий, № 1-7-споруди, Г- мостіння та виділити [PERSON] та визнати на праві власності в окремий об`єкт нерухомого майна - будинок за адресою: [ADDRESS] у розмірі 72/100 його частин, яка складається з: літ. Б - житловий будинок, загальною площею 34,7 кв.м, житловою площею 22,4 кв.м, літ. В - сарай, літ. Г - гараж, літ. Д - літня кухня, літ. Ж - сарай, літ. З - погріб з шийкою, літ. Т - вбиральня, літ. У - навіс, № 8-17 - споруди. Стягнути з відповідача судові витрати по справі. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2024 року відкрито провадження по даній справі. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив позов задовольнити. Відповідач до судового засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку про задоволення позову. Судом встановлено, що рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23.04.2003 року було визнано за [PERSON] право власності на 28/100 частки домоволодіння [ADDRESS] , виділено в її користування: житловій будинок А-1, сарай літ. 0-1, огорожі літ. № 1,2,8,11, а так же 1/2 частини огорожі літ. 7, літ. № 8-1, літ. № 9, колонку, загальної вартості 5600,77 грн. Виділено в користування [PERSON] в домоволодінні [ADDRESS] : житловий будинок: Б-1, сарай літ. В, гараж літ. Г, літня кухня літ. Д, навіс літ. Е, сарай літ. Ж, погріб літ. Л, навіс літ. М, сарай літ. О, колодязь К, загальної вартості 14 543, 23 грн. Виділено в користування [PERSON] , земельну ділянку загальною площею 1770,09 кв.м., відповідно зі схемою у висновку судової будівельно- технічної експертизи, представлений фігурами «ІІІ»-«Х» і що відповідає 1/2 частині від усієї земельної ділянки у користуванні [PERSON] - земельна ділянка загальною: площею 1769, 91 кв.м., згідно зі схемою у висновку судової будівельно-технічної експертизи, представлена фігурою «XI», що відповідає 1/2 частині всієї земельної ділянки. У загальне користування сторін виділити земельні ділянки на схемі у висновку судової будівельно-технічної експертизи, представлені фігурами "І", "П", площею по 9,00 кв.м., загальною площею 18,00 кв. м. \~ \~ \~ \~18\~липня 2007\~року між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) було укладено договір купівлі-продажу 28/100 частки у праві власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Анісімовим В.Е. за реєстрованим № 2606, зареєстрованого в КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» 19 серпня 2007 року, реєстраційний номер 2610000. Згідно з даними технічного паспорту, виготовленого 25.10.2022 року, домоволодіння за адресою: [ADDRESS] в цілому складається з: Житловий будинок ( А,Б); сараї (В,Е,Ж); гараж (Г); літня кухня ( Д); погріб з шийкою (3); літні души (Л, П); навіси ( М,У); вбиральні (Н,Т); сараї тимчасові (С,Ф); споруди мостіння (№1-17,1). Відповідно до висновка щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна від 05.05.2023 року, який зроблений фізичною - особою підприємцем, технік з інвентаризації нерухомого майна [PERSON] , що виданий власникам [PERSON] , [PERSON] про те, що [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу від 18.07.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Анісімовим В.Е., технічна характеристика 28/100 частин домоволодіння, технічна характеристика: літ. А-житловий будинок : загальною площею 45,8 кв.м., житловою площею 31,1 кв. м., літ. Н - вбирання, літ. П - літній душ, літ. Ф - сарай тимчасовий, № 1-7-споруди, І - мостіння, [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 05.08.1983, посвідченого 4ДДНК, технічна характеристика: літ. Б - житловий будинок, загальною площею 34,7 кв.м, житловою площею 22, 4 кв.м, літ. В - сарай, літ. Г - гараж, літ. Д - літня кухня, літ. Ж - сарай, літ. З - погріб з шийкою, літ. Т - вбиральня, літ. У - навіс, № 8-17 - споруди, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності надувається в порядку, визначеному законом, Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності с непорушним. Як регламентує ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно ч. 1 ст.15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 ст. 316 Цивільного кодексу України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Особливості здійснення права власності на культурні цінності встановлюються законом. Відповідно до ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Також, статтею 356 Цивільного кодексу України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громадяни. Відповідно до ч. 1 ст. 358 Цивільного кодексу України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Згідно ч. 2 ст. 358 Цивільного кодексу України, співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. У відповідності до ч. 3 ст. 358 Цивільного кодексу України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ст. 364 Цивільного кодексу України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Вказане також регламентується ч. 6 ст, 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». З постанови Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року у справі №б-12цс13 вбачається, що установлення співвласниками порядку користування будинком з виділенням конкретних приміщень у натурі не припиняє право спільної часткової власності, тому такі частини не перетворюються в об`єкт самостійної власності кожною з них. Виходячи з аналізу норм ст.ст. 183,358,364,379,380,382 ЦК України слід дійти висновку, що видії часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України викладених у п. 14 Постанови від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», об`єкт нерухомого майна, який є спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі (виділу частки з нього), якщо можливо виділити сторонам ізольовані приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі приміщення або які можна переобладнати в так. У протилежному випадку, може бути встановлено порядок користування приміщеннями, якщо про це заявлено позов. Відповідно до п. 56 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КМУ №1127 від 25 грудня 2015 року, для державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що створюється шляхом поділу, виділу в натурі частки майна, що перебуває у спільній власності та має наслідком припинення права спільної власності для усіх або одного із співвласників, подаються: договір про поділ спільного майна, договір про виділ у натурі частки і спільного майна або відповідне рішення суду; документи, передбачені пунктом 54 цього Порядку, крім документа, що посвідчує право власності на нерухоме майно та його поділу або виділу в натурі частки. З наведеного у сукупності вбачається, що майно, яке належить сторонам по справі на праві спільної часткової власності фактично поділене, протягом тривалого часу сторони користуються належною їм часткою, однак частини нерухомого майна в окрему одиницю не виділені. [PERSON] не має можливості у повному обсязі розпоряджатись та користуватись належною частиною спірного нерухомого майна таким чином, її право власності на вказане майно порушене і підлягає захисту, шляхом виділу майна, припинення спільної часткової власності та визнання за нею права власності на належне нерухоме майно, як на окрему одиницю нерухомого майна. Майно, що перебуває у спільній частковій власності, з технічної точки зору можливо поділити між співвласниками даного майна без втрати цільового призначення з одночасним припиненням права спільної часткової власності на нього для них. А тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі. На підставі ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений останньою при подачі позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved