Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-20 00:00:00

Згідно долучених документів до матеріалів справи вбачається, що [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності на підставі правовстановлюючого документу, а саме: Свідоцтва №Ц-303 про право власності на житло від 18.03.1998 року, виданого Управлінням житлово- комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської Ради народних депутатів на підставі розпорядження №4-169 від 20.02.1998 року належить квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Іншим співвласником вказаної квартири на підставі зазначеного свідоцтва є мати заявника - [PERSON] . У свідоцтві №Ц-303 про право власності на житло від 18.03.1998 року було допущено помилку у написанні прізвища [PERSON] , а саме було зазначено прізвище « [PERSON] » замість правильного « [PERSON] » Відповідно до паспорту громадянина України правильне прізвище ім`я та по-батькові заявника « [PERSON] » [INFO] . Також вказану помилку було допущено і в написанні прізвища іншого співвласника - [PERSON] . Однак згідно рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 14.12.2006 року у справі №2-0-115/2006 , яке долучено до матеріалів справи, було встановлено факт належності [PERSON] . Свідоцтва №Ц-303 про право власності на житло від 18.03.1998 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської Ради народних депутатів. Отже належність правовстановлюючого документа заявнику підтверджено його паспортом громадянина України, в якому прізвище ім`я та по батькові записані як « [PERSON] ». Таким чином, під час видачі правовстановлюючого документа було допущено помилку у прізвищі заявника, а саме прізвище заявника зазначено як [PERSON] , в той час як у паспорті громадянина України, прізвище заявника зазначено [PERSON] . Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд вважає що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як визначено у ч. 1\~ст. 293 ЦПК України\~окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи у тому числі про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наводиться у ч. 1\~ст. 315 ЦПК України\~і не є вичерпним. Так, відповідно до п. 6 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до роз`яснень, що викладені у п. 1\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як на тому наголошено у п. 12\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5, що при розгляді справ про встановлення відповідно до п. 6 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України\~факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи у паспорті, у тому числі факт належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документи належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку, їх встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. Отже, встановлення факту належності правовстановлюючого документу заявнику необхідно для реалізації свого права на отримання допомоги для ремонту квартири, а також можливості вільно розпоряджатися своєю власністю, в подальшому. При цьому, суд зазначає, що заявник позбавлена можливості у позасудовому порядку встановити факт належності правовстановлюючого документа, наявність спору про право судом не встановлено. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджується факт належності [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , уродженці м.Кривого Рогу Дніпропетровської області, правовстановлюючого документа, а саме: Свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житло від 18.03.1998 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської Ради народних депутатів згідно з розпорядженням №Ц-169 від 20.02.1998 року на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , яке було видане на ім`я « [PERSON] ». Наявність помилок у договору, позбавляє заявника можливості вирішити питання можливості вільно розпоряджатися своєю власністю, в подальшому. За таких обставин дана заява про встановлення факту, що має юридичне значення підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 7\~ст. 294 ЦПК України\~при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved