Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-29 00:00:00

23.06.2023 року АТ КБ "Приватбанк" в особі представника адвоката Безменка М.Є. звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, ціна позову 523\~219 грн. 57 к., мотивуючи тим, що 21.09.2006 року між АТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір NKP0AK00222068, відповідно до якого АТ КБ "Приватбанк" зобов`язалося надати йому кредит у розмірі 82\~401 грн. 27 к. строком до 20.09.2013 року, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом до закінчення строку. Позивач виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором та надав [PERSON] у визначений термін кошти в розмірі 82\~401 грн. 27 к. В забезпечення виконання зобов`язання [PERSON] за кредитним договором було укладено договори поруки з поручителями [PERSON] та [PERSON] . Таким чином станом на 12.04.2023 року заборгованість за умовами кредитного договору складає 523\~219 грн. 57 к., з яких: заборгованість за кредитом (тілом кредиту) складає 40\~210 грн. 14 к.; заборгованість по відсоткам за користування кредитом 108\~503 грн.; заборгованість по комісії за користування кредитом 3\~500 грн.; пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором 371\~006 грн. 43 к. За таких обставин просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку вказану суму та витрати по сплаті судового збору. Відповідно до\~протоколу автоматизованого\~розподілу справ надана справа передана\~на розгляд\~судді Первомайського\~міськрайонного суду\~Миколаївської області\~Літвіненко Т.Я. Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 31.08.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін на 03.10.2023 року, 08:00 годину. Сторонам роз`яснено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження; подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень, клопотань і доказів. Надіслано сторонам копії ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження в цивільній справі; відповідачу\~- копію позовної заяви з додатками. 17.10.2023 року від представника [PERSON] адвоката Філатова І.Л. надійшло клопотання про перехід від розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою судді\~Первомайського міськрайонного\~суду Миколаївської\~області від 19.10.2023 року за\~клопотанням представника\~відповідача \~адвоката Філатова\~І.Л.\~постановлено розглядати\~справу за\~правилами загального\~позовного провадження\~та замінити\~засідання для\~розгляду справи\~по суті\~підготовчим засіданням;\~призначено підготовче\~засідання на\~23.10.2023 року. Крім того, 17.10.2023 року \~від представника [PERSON] адвоката Філатова І.Л. надійшов відзив на позовну заяву разом з доказами направлення іншим сторонам, в якому він просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що [PERSON] позовні вимоги не визнає, оскільки вона ніколи не була знайома з [PERSON] та ніколи не укладала договір поруки, про який йдеться в позові. Зазначив, що станом на 02.10.2023 року та 05.10.2023 року вона не має договорів поруки та не має заборгованостей перед АТ КБ\~«Приватбанк»,\~на підтвердження\~зазначеного надав\~довідки АТ\~КБ «Приватбанк».\~Стверджує,\~що договір\~поруки від\~05.10.2012\~року,\~в якому\~поручителем вказана\~ [PERSON] ,\~підписаний не\~ [PERSON] ,\~отже такий\~договір є\~неукладеним.\~Також зазначив,\~що умовами договору передбачена сплата пені, процентів та штрафів за порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення. Вважає, що відсутні підстави для стягнення нарахованої банком пені за кредитним договором. 09.11.2023 року представник АТ КБ «Приватбанк» - Безменко М.Є. надіслав суду відповідь на відзив разом з доказами направлення іншим сторонам, в якому він позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, посилаючись на ті ж обставини, що і в позовній заяві. Крім того, зазначив, що банком не заявлено вимог про стягнення штрафу, а тому заперечення представника [PERSON] стосовно нарахування штрафу та пені не повинні прийматися судом до уваги. Зазначив, що доводи представника [PERSON] про те, що договір [PERSON] не підписувався та не укладався можуть бути підставою для визнання його судом недійсним, однак позов про визнання кредитного договору недійсним у встановленому порядку не заявлявся і предметом судового розгляду не був. Правом на оспорювання даного договору у судовому порядку ще до звернення позивача з позовом жодна зі сторін не скористалася. На даний час [PERSON] належним чином свої зобов`язання за кредитним договором не виконав. Вважає, що сторони в момент укладення як кредитного договору, так і договору поруки узгодили всі істотні умови, на що свою згоду дали і поручителі, поставивши власні підписи на договорі. 14.11.2023 року від представника [PERSON] адвоката Філатова І.Л. надійшло клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи, в якому він просив призначити судово-почеркознавчу експертизу, задля забезпечення проведення якої витребувати з АТ КБ "Приватбанк" оригінал Договору поруки, укладеного 04.12.2012 року між АТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] № NKPOAK00222068/1. 11.01.2024 року представник АТ КБ «Приватбанк» - Безменко М.Є. надіслав суду пояснення разом з доказами направлення іншим сторонам, в яких послався на ті ж обставини, що і в позовній заяві та відповіді на відзив. Крім того, зазначив, що довідка надана представником [PERSON] не є належним доказом відсутності зобов`язань, неукладення договору. Позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. 08.02.2024 року представник [PERSON] адвокат Шалару О.І. надіслав суду відзив на позовну заяву разом з доказами направлення іншим сторонам, в яких просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що відповідно до кредитного договору строк кредиту був з 21.09.2006 року по 20.09.2013 року. Враховуючи те, що строк повернення кредиту було встановлено 20.09.2013 року, то саме з цієї дати почався перебіг трирічного строку позовної давності за вимогами позивача про стягнення тіла кредиту та нарахованих інших платежів за кредитом. Тобто строк позовної давності, який давав право позивачу на звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості з відповідача закінчився 20.09.2016 року. З розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 12.04.2023 року вбачається, що останній платіж був зроблений 26.08.2014 року. Таким чином трирічний строк позовної давності закінчився 26.09.2017 року. Зазначив, що позивачем у позові зазначено, що АТ КБ «Приватбанк» надало [PERSON] кредит у розмірі 82\~401 грн. 27 к., однак з додатку під назвою «Ордер» від 22.09.2006 року вбачається, що йому було видано 56\~000 грн., замість 82\~401 грн. 27 к. Вважає, що нарахований позивачем розмір відсотків та пені за несвоєчасно виконані зобов`язання становить 483\~009 грн. 43 к. є несправедливим, що є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг фінансової установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми відсотків. Зазначив, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Отже вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням. Вважає, що умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов`язання боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки. Зазначив, що шестимісячний строк є преклюзивним, тобто його сплив є підставою для припинення поруки, а отже і для відмови кредиторові у позові до поручителя. Зазначив, що Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені проценти за кредитним договором та неустойку припиняється. Крім того, просив розглянути справу в його та [PERSON] відсутність. Ухвалою суду від 08.02.2024 року витребувано з АТ КБ "Приватбанк" оригінал Договору поруки, укладеного 04.12.2012 року між АТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] № NKPOAK00222068/1. 29.02.2024 року представник АТ КБ «Приватбанк» - Безменко М.Є. надіслав суду відповідь на відзив разом з доказами направлення іншим сторонам, в якій послався на ті ж обставини, що і в позовній заяві, відзиві іншому відповідачу та відповіді на відзив. Крім того, зазначив, що сума виданих коштів складається з суми коштів, передбачених для споживчих цілей, а саме 56\~000 грн., та коштів для оплати страхових платежів, а саме 26\~401 грн. 27 к. Отримавши кредитні кошти, боржник протягом тривалого часу сплачував чергові платежі по кредиту. Таким чином відповідно до ч.2 ст. 638, ч.2 ст. 642 ЦК України договір є дійсним, оскільки відбулось фактичне прийняття пропозиції укладання договору, яке погодилося дією, вказаною у пропозиції умов договору. Твердження представника [PERSON] про те, що банк не виконав свою частину умов кредитного договору щодо видачі коштів є голослівним та таким, що не відповідає дійсності. На підтвердження чого надав виписку щодо видачі кредитних коштів та перерахування страхових платежів. Зазначив, що звинувачення в тому, що банк пропонує несправедливі умови кредитування є безпідставними, оскільки сторони досягли згоди щодо всіх умов договору, після чого засвідчили це своїми підписами. Стверджує, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. 01.03.2024 року представник АТ КБ «Приватбанк» - Хмельницький А.Н. надав суду оригінал витребуваного договору поруки від 04.12.2012 року. Ухвалою суду\~від 04.03.2024 року у наданій справі призначено судово-почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено питання: «Ким, [PERSON] , чи іншою особою виконано підпис у графі «Поручитель» у Договорі поруки, укладеному між АТ КБ\~"Приватбанк" та [PERSON] від 04.12.2012 року № NKPOAK00222068/1 ? Провадження експертизи доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (м. Київ, вул. Смоленська, 6). Зупинено провадження в наданій справі на час проведення експертизи. Відповідно до наказу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області № 104/ос від 25.04.2024 року року суддю Літвіненко Т.Я. відраховано зі штату суду у зв`язку з припиненням повноважень. На підставі чого проведено повторний автоматизований розподіл судової справи, в результаті якого головуючим в наданій справі визначено суддю Маржину Т.В., тобто змінився склад суду. 30.04.2024\~року надійшло\~до суду\~клопотання експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України про надання додаткових матеріалів. Ухвалою суду\~від 30.04.2024\~року надану\~справу прийнято\~до провадження\~судді Маржиної\~Т.В.,\~поновлено провадження\~та призначено\~підготовче засідання\~на 20.05.2024\~року,\~11:00\~годину для\~вирішення клопотання\~експерта.\~Також зобов`язано\~ [PERSON] \~надати в\~судове засідання\~вільні зразки\~підпису та\~почерку, які можуть міститися в оригіналах різнохарактерних (у тому числі офіційних) документів: довіреностях, договорах, нотаріальних, банківських, особовій справі, квитанціях, листах, заявах тощо, максимально наближених за часом виконання до досліджуваного документа, зокрема з 2010 року по грудень 2012 року. 16.05.2024 року від представника [PERSON] адвоката Філатова І.Л. надійшла відповідь на клопотання експерта КНДІСЕ від 17.04.2024 року з наданими на запит експерта відповідними документами зі зразками підпису та почерку. Ухвалою суду від 20.05.2024 року на виконання ухвали суду від 04.03.2024 року про призначення судово-почеркознавчої експертизи в розпорядження експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (03057, м. Київ, вул. Сім`ї Бродських, 6) надано цивільну справу № 484/3261/23, провадження № 2/484/36/24 за позовом Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. Провадження у справі зупинено до отримання висновку експерта. \~ \~ \~ \~04.11.2024\~року\~до суду\~надійшов\~висновок експерта\~№\~4605-24-32\~від 17.10.2024\~року\~за результатами\~проведення судово-почеркознавчої\~експертизи,\~відповідно до\~якого підпис\~у графі\~«Поручитель» у\~Договорі поруки\~від 04.12.2012\~року №\~NKPOAK00222068/1,\~укладеномуміж АТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] виконаний не [PERSON] , а іншою особою. Ухвалою суду від 05.11.2024 року поновлено провадження в наданій справі. Призначено підготовче засідання на 04.12.2024 року, 09:00 годину. 04.12.2024\~року від\~представника [PERSON] \~ адвоката\~Єрмоленко А.В.\~надійшов відзив\~на позовну\~заяву разом\~з доказами\~направлення іншим\~учасникам справи,\~який є\~ідентичним за\~змістом відзиву\~на позов,\~наданому суду\~08.02.2024\~року представником [PERSON] адвокатом Шалару О.І. Просила відмовити в задоволенні позову. 30.12.2024 року представник позивача адвокат Шевченко А.О. надіслав до суду письмові пояснення разом з доказами направлення іншим учасникам справи, в яких позов підтримав, просив задовольнити, мотивуючи тим, що 08.11.2013 року між позивачем та [PERSON] була укладена Додаткова угода до кредитного договору № NKP0AK00222068 від 21.09.2006 року, відповідно до якої були внесені зміни до кредитного договору, а саме сторони погодили залишок заборгованості по кредиту в сумі 70\~299 грн.; змінився строк дії кредитного договору, новий строк становить до 20.09.2016 року включно; змінився розмір щомісячного платежу з 08.11.2013 року 3\~054 грн. 19 к.; встановлено новий графік платежів з викладенням з чого саме складається щомісячний платіж; визначено строк позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів за даним договором у 50 років. Зазначив, що в ході проведення службової перевірки банку інших осіб, які б могли підписати договір поруки замість [PERSON] не встановлено. Ухвалою суду від 30.12.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 29.01.2025 року, 11:00 годину. Сторонами, їх представниками не подано будь-яких інших заяв і клопотань по суті позовних вимог. В судовому засіданні 29.01.2025 року представник позивача [PERSON] зазначив, що з приводу застосування строку позовної давності щодо заявленої позовної вимоги про стягнення заборгованості з поручителя [PERSON] , а також щодо позиції поручителя [PERSON] , яка підтверджена висновком судово-почеркознавчої експертизи, про те, що договір поруки вона не підписувала, він згоден, однак у нього відсутні повноваження змінювати позовні вимоги, тому він позов підтримав, просив задовольнити. Представник [PERSON] та [PERSON] [PERSON] зазначила, що [PERSON] визнає позов частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 40\~210 грн. 14 к. Щодо стягнення відсотків та пені зазначила, що після спливу визначеного строку кредитування право банку нараховувати відсотки припиняється, однак позивач далі їх нараховував; вважає, що нарахування пені та штрафів повинно було припинитися через початок карантину з 01.03.2020 року та наразі до закінчення строку дії воєнного стану. Зазначила, що строк припинення поруки, зазначений у договорі поруки становить 5 років. Повідомила, що про додаткові угоди, в яких йдеться про збільшення строку кредитного договору до 2016 року та позовної давності їй відомо, стосовно вимоги про стягнення заборгованості з боржника [PERSON] зазначила, що згодна з продовженням строку позовної давності на 50 років. Додала, що в цих же угодах позичальник узгоджував розміри відсотків, штрафів, пені, які склали суму заборгованості, тобто тоді й погоджувалася сума кредиту, але про відсотки, пеню не йшлося. Просила застосувати строк позовної давності до вимог про стягнення з [PERSON] як до поручителя. Представник [PERSON] [PERSON] зазначив, що підтримує свою позицію, викладену у відзиві на позов, просив відмовити в задоволенні позову в частині стягнення заборгованості з [PERSON] , оскільки договір поруки вона не підписувала, що підтверджується висновком судово-почеркознавчої експертизи. Представник відповідача [PERSON] адвокат Шалару О.І. надав заяву про розгляд справи в його та [PERSON] відсутність, в задоволенні позову просив відмовити. Вирішуючи справу на основі наявних письмових доказів, наданих сторонами, з врахуванням позицій сторін, викладених у поданих ними заявах по суті справи та в судових засіданнях, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до принципу диспозитивності, закріпленого у статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналіз наведених норм процесуального та матеріального права дає підстави вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів (Постанова Верховного Суду від 08.08.2019 року у справі № 450/1686/17). \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що 21.09.2006 року між АТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір NKP0AK00222068, копія якого знаходиться в матеріалах справи. Відповідно до зазначеного кредитного договору АТ КБ "Приватбанк" зобов`язалося надати [PERSON] кредит у розмірі 82\~401 грн. 27 к. строком до 20.09.2013 року, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом до закінчення строку. Згідно договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Відповідно до наданого кредитного договору у випадку порушення зобов`язань за цим договором позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Позивач виконав взяті на себе зобов`язання за наданим кредитним договором в повному обсязі та надав [PERSON] у визначений термін грошові кошти в розмірі 82\~401 грн. 27 к. В порушення умов кредитного договору [PERSON] як позичальник свої зобов`язання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та у передбачені договором строки. Таким чином станом на 12.04.2023 року заборгованість [PERSON] за умовами кредитного договору складає 523 219 грн. 57 к., з яких: заборгованість за кредитом (тілом кредиту) складає 40 210 грн. 14 к.; заборгованість по відсоткам за користування кредитом 108 503 грн.; заборгованість по комісії за користування кредитом 3 500 грн.; пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором 371 006 грн. 43 к. В якості забезпечення виконання зобов`язання щодо вчасного повернення кредиту виступала порука фізичних осіб: [PERSON] та [PERSON] , з якими було укладено договори поруки від 04.12.2012 року, копії яких знаходяться в матеріалах справи, згідно яких вони зобов`язалися перед позивачем відповідати солідарно у повному обсязі за невиконання зобов`язання [PERSON] 04.11.2012 року між позивачем та [PERSON] була укладена Додаткова угода до кредитного договору № NKP0AK00222068 від 21.09.2006 року, відповідно до якої були внесені зміни до кредитного договору, а саме сторони погодили залишок заборгованості по кредиту; змінився строк дії кредитного договору, новий строк становить до 20.09.2016 року включно; змінився розмір щомісячного платежу з 08.11.2013 року 2 894 грн. 37 к.; встановлено новий графік платежів з викладенням з чого саме складається щомісячний платіж; визначено строк позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів за даним договором у 50 років. 08.11.2013 року між позивачем та [PERSON] була укладена Додаткова угода № 2 до кредитного договору № NKP0AK00222068 від 21.09.2006 року, відповідно до якої були внесені зміни до кредитного договору, а саме сторони погодили залишок заборгованості по кредиту в сумі 70 299 грн.; змінився строк дії кредитного договору, новий строк становить до 20.09.2016 року включно; змінився розмір щомісячного платежу з 08.11.2013 року 3 054 грн. 19 к.; встановлено новий графік платежів з викладенням з чого саме складається щомісячний платіж; визначено строк позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів за даним договором у 50 років. Відповідно до ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно ч.ч.1,3 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Згідно ч.ч.1-3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до частини 1 статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 3 статтею 203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до частини 1 статті 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За нормами частини 1 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до частин 1, 2 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно ч.ч.1-2 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Проценти на неустойку не нараховуються. Частинами 1-3 ст. 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. За приписами ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов`язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред`явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. \~Відповідно до 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно якої договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до вимог ч.2\~ ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Щодо стягнення заборгованості за кредитним договором з боржника [PERSON] суд зазначає наступне. За наведених вище норм права суд вважає доведеним факт існування кредитної заборгованості [PERSON] перед банком. Стороною відповідача [PERSON] заборгованість за тілом кредиту не оспорювалася. Твердження сторони відповідача [PERSON] про те, що АТ КБ «Приватбанк» фактично надало [PERSON] кредит у розмірі 56 000 грн., замість 82 401 грн. 27 к., як вбачається з додатку під назвою «Ордер» від 22.09.2006 року, не відповідає дійсності, оскільки сума виданих банком грошових коштів складається з коштів, передбачених для споживчих цілей, а саме 56 000 грн., та коштів для оплати страхових платежів, а саме 26 401 грн. 27 к., що в сумі складає 82 401 грн. 27 к. Отже банк виконав свою частину умов кредитного договору щодо видачі коштів [PERSON] . Зазначене підтверджується випискою щодо видачі кредитних коштів та перерахування страхових платежів /т.1 а.с.182-201/. Позиція сторони відповідача [PERSON] з приводу того, що банк пропонує несправедливі умови кредитування є безпідставною, оскільки сторони досягли згоди щодо всіх умов договору, після чого засвідчили це своїми підписами. Крім того, отримавши кредитні кошти, [PERSON] протягом тривалого часу сплачував чергові платежі по кредиту. Таким чином відповідно до ч.2 ст. 638, ч.2 ст. 642 ЦК України погодився з тим, що договір є дійсним, оскільки відбулось фактичне прийняття пропозиції, яке погодилося дією, вказаною у пропозиції умов договору. Позиція сторони відповідача [PERSON] , викладена у відзивах на позовну заяву, яка полягає в тому, що строк позовної давності, який давав право АТ КБ «Приватбанк» на звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором з боржника [PERSON] , закінчився 20.09.2016 року, так як строк повернення кредиту було встановлено 20.09.2013 року, а з цієї дати і почався перебіг трирічного строку позовної давності; а відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 12.04.2023 року останній платіж був здійснений 26.08.2014 року, тому трирічний строк позовної давності закінчився 26.09.2017 року, не заслуговує на увагу, оскільки 04.11.2012 року та 08.11.2013 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] були укладені Додаткові угоди до кредитного договору № NKP0AK00222068 від 21.09.2006 року. Відповідно до умов Додаткової угоди № 2 від 08.11.2013 року до кредитного договору № NKP0AK00222068 від 21.09.2006 року, укладеної між позивачем та [PERSON] , були внесені зміни до зазначеного кредитного договору, а саме: сторони погодили залишок заборгованості по кредиту в сумі 70 299 грн.; змінився строк дії кредитного договору, новий строк становить до 20.09.2016 року включно; змінився розмір щомісячного платежу з 08.11.2013 року 3 054 грн. 19 к.; встановлено новий графік платежів з викладенням з чого саме складається щомісячний платіж; визначено строк позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів за даним договором у 50 років. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно до ст. 257 ЦК України\~загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною першої\~статті 258 ЦК України передбачено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Відповідно до\~ч.1\~ст.\~259\~ЦК України\~позовна давність,\~встановлена законом,\~може бути\~збільшена за\~домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Зазначені вище Додаткові угоди до кредитного договору, в яких міститься положення про збільшення строку позовної давності тривалістю на 50 років по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів за даним договором, погодив та підписав відповідач [PERSON] , що підтвердила в судовому засіданні його представник [PERSON] . За таких обставин позивачем при зверненні до суду з наданим позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором з боржника [PERSON] строк позовної давності не пропущений. В оцінці спірних правовідносин під час розгляду наданої справи є обов`язковою правова позиція, викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, відповідно до пункту 54 якої, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічних правових висновків Верховний суд дійшов у Постановах Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), а також від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18). Тож суд приходить до висновку, що оскільки після спливу строку кредитування позивач втратив право нараховування відсотків за кредитом, вимоги позивача про стягнення таких відсотків, нарахованої на них пені та комісії за користування кредитом є необґрунтованими, а отже стягненню підлягає заборгованість по відсоткам, комісії та пені, яка утворилась на кінець строку дії кредитного договору, тобто станом на 20.09.2016 року. За таких\~обставин заборгованість\~ [PERSON] перед АТ КБ «Приватбанк», яка підлягає стягненню за кредитним договором NKP0AK00222068 від 21.09.2006 року, складається з наступного: - 40\~210 грн. 14 к. заборгованість за кредитом (тілом кредиту); - 56\~795 грн. 16 к. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; - 3\~500 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; - 119\~720 грн. 76 к. пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, що в сумі становить 220\~226 грн. 06 к. Щодо стягнення заборгованості за кредитним договором в солідарному порядку з поручителя [PERSON] суд зазначає наступне. Відповідно до\~ч.4\~ст.\~559\~ЦК України порука припиняється після закінчення строку\~поруки, встановленого договором\~поруки. Якщо такий строк не встановлено,\~порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги,\~порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору\~поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк\~поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання. В п.12 договору поруки, укладеному 04.12.2012 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] зазначено, що порука за цим договором припиняється після закінчення 5 (п`яти) років з дня настання терміну повернення кредиту за Кредитним договором. Строк дії кредитного договору становить до 20.09.2016 року включно, оскільки попередній строк (до 20.09.2013 року) був продовжений Додатковими угодами до кредитного договору № NKP0AK00222068 від 21.09.2006 року, укладеними 04.11.2012 року та 08.11.2013 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з наданим позовом 23.06.2023 року, отже суд приходить до висновку, що на момент пред`явлення зазначеного позову порука [PERSON] припинилася на підставі ч.4 ст. 559 ЦК України у зв`язку із закінченням п`ятирічного строку її дії, встановленому в договорі поруки. За таких обставин позов про стягнення заборгованості за кредитним договором NKP0AK00222068 від 21.09.2006 року в частині стягнення заборгованості в солідарному порядку з поручителя [PERSON] задоволенню не підлягає. Щодо стягнення заборгованості за кредитним договором в солідарному порядку з поручителя [PERSON] суд зазначає наступне. Позиція сторони відповідача [PERSON] про те, що договір поруки від 04.12.2012 року, в якому поручителем [PERSON] перед АТ КБ «Приватбанк» за зобов`язанням за кредитним договором NKP0AK00222068 від 21.09.2006 року вказана вона, підписаний не [PERSON] підтверджується висновком судово-почеркознавчої експертизи, відповідно до якого підпис у графі «Поручитель» у Договорі поруки від 04.12.2012 року № NKPOAK00222068/1, укладеному між АТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] виконаний не [PERSON] , а іншою особою. Отже суд приходить висновку про те, що відсутні підстави для стягнення заборгованості за кредитним договором NKP0AK00222068 від 21.09.2006 року в солідарному порядку з поручителя [PERSON] , а отже в задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з положеннями ч.ч.1,5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В силу вимог ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За наведених обставин, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовна заява підлягає частковому задоволенню. Відповідно до\~ч.1\~ст.\~141\~ЦПК України\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог.\~Оскільки позов\~задоволено частково,\~судові витрати\~позивача по\~сплаті судового\~збору,\~підлягають відшкодуванню пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial