Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-19 00:00:00

У вересні 2024 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у розмірі 38\~992,08 грн. та понесених судових витрат. Як на підставу позовних вимог зазначав, що відповідач звернулась до банку про надання кредитних послуг, у зв`язку з чим підписала (власноручно на планшеті) заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг № б/н від 14.03.2023, згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Проте відповідач неналежним чином виконувала свої зобов`язання, несвоєчасно та не в повному обсязі здійснювала погашення кредиту та відсотків за його використання. Через неналежне виконання позичальником грошових зобов`язань станом на 10.09.2024 утворилась заборгованість у розмірі 38\~992,08 грн., яка складається з: 34\~942,69 грн. - заборгованості за тілом кредиту, 4\~049,39 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Посилаючись на порушення відповідачем грошових зобов`язань, АТ\~КБ\~«ПриватБанк» просить стягнути наведену заборгованість з відповідача, а також понесені судові витрати. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 27.09.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. 18.10.2024 від представника відповідача [PERSON] адвоката Михайлова Г.В. надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого він просить суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень проти позову посилався на те, що 14.03.2023 о09:30 год. невстановлена особа, представившись працівником служби безпеки АТ КБ «ПриватБанк», шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки отримала доступ до фінансових рахунків [PERSON] в мережі онлайн-банкінгу. В подальшому о 11:30 год. цього ж дня від її імені онлайн було підписано заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, та, відповідно, було оформлено кредитну картку, з якої цього ж дня було несанкціоновано списано кошти в сумі 34\~942,69 грн. Після надходження на мобільний телефон повідомлення про списання коштів [PERSON] зателефонувала за номером банку «3700» та намагалась подати заяву на блокування картки, проте їй було відмовлено. 14.03.2023 о 15:43 год. в мобільний додаток «Приват24» надійшло повідомлення про блокування картки в зв`язку з несанкціонованими спробами третіх осіб скористатись коштами на картці та у зв`язку з сумнівними операціями. В подальшому [PERSON] звернулась за онлайн-допомогою оператора через за стосунок «Приват24». В часті з оператором вона повідомила, що ніякі кошти не використовувала, на що їй було повідомлено про 2 списання коштів з картки та заблоковано картку. 14.03.2023 [PERSON] звернулась до Відділу протидії кіберзлочинності в Миколаївській області Департаменту кіберполіції Національної поліції України щодо протиправних дій, вчинених відносно неї. Матеріали її звернення були направлені для прийняття рішення на адресу ВП № 2 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області. На підставі заяви [PERSON] порушено кримінальне провадження, про що внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12023152040000324 за ч. 3 ст. 190 КК України. Досудове розслідування триває, [PERSON] визнана потерпілою. Представник відповідача наполягає на тому, що [PERSON] своїми діями чи бездіяльністю не сприяла втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Відповідно вважає, що підстави для стягнення з неї грошових коштів відсутні. 12.11.2024 від представник АТ КБ «ПриватБанк» на адресу суду надійшла відповідь на відзив, згідно якої він зазначає про те, що на підставі укладеного договору відповідач [PERSON] отримала платіжний інструмент кредитну картку №\~ [NUMBER] , строк дії до 04/27, тип Універсальна, а згодом також кредитну картку № [NUMBER] , строк дії до 03/25, тип Універсальна. Відповідач користувалась кредитним лімітом. Щодо твердження відповідача стосовно заволодіння кредитними коштами третіми особами, представник банку пояснив, що 14.03.2023 відбулась операція зі списання грошових коштів в сумі 34\~942,95 грн.; карта 5168752007723599; канал проведення операції Приват24, зовнішній сервіс; тип проведення операції зовнішній Р2Р; які дані карти вводились Свв, строк, №; був змінений логін ні; був змінений пароль ні. При здійсненні переказу були коректно введені номер карти, термін її дії, CVV2 код. Після цього транзакція була підтверджена 3Dsecure, який надсилався на фінансовий номер відповідача. Представник позивача зауважував,що клієнт несе відповідальність за всі операції, що супроводжуються авторизацією. Посилаючись на викладене, представник позивача наполягав на задоволенні позову в повному обсязі. 18.12.2024 на адресу суду від представника АТ КБ «ПриватБанк» надійшли аудіозаписи розмов відповідача [PERSON] з операторами колл-центру банку, які відбулись після списання грошових коштів з її рахунку. В судовому засіданні представник АТ КБ «ПриватБанк» Литвин С.В. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні. Зазначала про те, що грошові кошти з її карткового рахунку 14.03.2023 були списані невідомими особами без її волевиявлення шахрайським шляхом, будь-які відомості про її картки третім особам вона не повідомляла. Суд, вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. 14.03.2023 між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір б/н у вигляді заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в АТ\~КБ\~«ПриватБанк», згідно з умовами якої позичальник отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 37-60). Підписавши анкету-заяву власноручно на планшеті, відповідач надала свою згоду, що ця заява разом із Умовами і Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Враховуючи викладене, підписанням вказаної заяви між сторонами було погоджено наступні умови: 1)Тип кредиту та розмір кредитного ліміту: відновлювальна кредитна ліні до 200\~000,00 грн.; 2)Тип кредитної карти: картка «Універсальна»; 3)Строк кредитування: 12 місяців з пролонгацією; 4)Процентна ставка, відсотків річних: 42,0 %; 5)Кількість та розмір платежів, періодичність: сплата мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну карту, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту; 6)Розмір мінімального обов`язкового платежу: 5 % від заборгованості, але не менше 100 грн. щомісячно; 7)Проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст.\~625 ЦКУ встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 60 %. На підтвердження наявності між сторонами кредитних правовідносин позивач надав виписку по особовому рахунку [PERSON] за період з 01.03.2023 по 10.09.2024 (а.с. 36). Зі вказаної виписки вбачається, що 14.03.2023 відповідачем було здійснено операції «переказ зі своє картки № [NUMBER] » в сумі 29\~999,00 грн. та 3\~600,00 грн. Відповідно до розрахунку позивача, через неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за кредитним договором, станом на 10.09.2024 утворилась заборгованість у розмірі 38\~992,08 грн., яка складається з: 34\~942,69 грн. - заборгованості за тілом кредиту, 4\~049,39 грн. - заборгованість за простроченими відсотками (а.с. 33-35). Відповідач [PERSON] заперечує здійснення нею операцій з переказу з її рахунку 14.03.2023 грошових коштів в сумі 29\~999,00 грн. та 3\~600,00 грн., а також розголошення нею третім особам будь-яких відомостей щодо її кредитної картки (номер карти, строк її дії, тощо). Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 12023152040000324 20.03.2023 від [PERSON] надійшла заява про кримінальне правопорушення, відповідно до якої 14.03.2023 о 09:43 год. невстановлена особа, представившись працівником служби безпеки А КБ «ПриватБанк», шляхом незаконних операцій з використанням електронно0обчислювальної техніки, використовуючи номер кредитної картки на ім`я [PERSON] , заволоділа грошовими коштами з карткового рахунку в сумі 34\~942,00 грн. (а.с. 99, зворотня сторона). При цьому з пояснень АТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що операції «переказ зі своє картки № [NUMBER] » в сумі 29\~999,00 грн. та 3\~600,00 грн. було здійснено із введенням коректного номеру картки, терміну її дії, CVV2 коду, після чого транзакція була підтверджена з фінансового номеру телефону відповідача [PERSON] . Вирішуючи даний спір суд виходить з наступного правового регулювання. За правилами статей 526, 530, 610\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (статі 611 ЦК України). Частиною першою статті 1054\~ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом частини першої статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 628\~ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі статтею 638 цього ж Кодексу, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом статті 634\~ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до частин першої, другої статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Підписана відповідачем заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, додаткова угода, виписка з особового рахунку та розрахунок заборгованості є належними і допустимими доказами на підтвердження наявності між сторонами кредитних правовідносин. Відповідно до частини першої статті 55\~Закону України\~«Про банки\~і банківську\~діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Згідно з частиною першою статті 1066\~ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. У ст.\~1073\~ЦК України визначено, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Ч. 1 ст. 1068 ЦК України встановлено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Згідно з ч. 3 ст. 1068 ЦК України банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.\~ Відповідно до ст.\~1\~Закону України\~«Про платіжні\~послуги» платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді пластикової чи іншого виду картки. Держателем такого\~платіжного засобу\~є фізична\~особа,\~яка на\~законних підставах використовує платіжну картку для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного платіжного засобу. Помилкова платіжна операція - платіжна операція, внаслідок якої з вини надавача платіжних послуг здійснюється списання коштів з рахунку неналежного платника та/або зарахування коштів на рахунок неналежного отримувача чи видача йому коштів у готівковій формі. Неналежна платіжна операція - платіжна операція, внаслідок якої з вини особи, яка не є ініціатором або надавачем платіжних послуг, здійснюється списання коштів з рахунку неналежного платника та/або зарахування коштів на рахунок неналежного отримувача чи видача йому коштів у готівковій формі Відповідно до п. 136 Положення про порядок емісії та еквайрінгу платіжних інструментів, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 29.07.2022 № 164 користувач зобов`язаний: зберігати та використовувати платіжні інструменти відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання платіжних інструментів особами, які не мають на це законного права або повноважень; надати емітенту інформацію для здійснення контактів у порядку, визначеному договором Згідно з п. 140 Положення про порядок емісії та еквайрінгу платіжних інструментів користувач зобов`язаний не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції, та негайно після того, як йому стало відомо про факт втрати такої інформації та/або платіжного інструменту, повідомити про це емітента в спосіб та каналами зв`язку, визначеними договором між емітентом та користувачем. До моменту повідомлення емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неналежних платіжних операцій та відповідальність за них покладаються на користувача. З моменту повідомлення користувачем емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неакцептованих/неналежних платіжних операцій та відповідальність покладаються на емітента. У відповідності до п. 144 Положення про\~порядок емісії\~та еквайрінгу\~платіжних інструментів надавач платіжних послуг повинен сприяти власнику рахунку/держателю в поверненні коштів за неналежною платіжною операцією з використанням платіжного інструменту шляхом негайного надання доступної йому інформації про таку операцію (без стягнення плати), уключаючи інформацію, отриману на його запит від надавача платіжних послуг, що обслуговує неналежного отримувача. Власник рахунку не несе відповідальності за платіжні операції, здійснені без автентифікації платіжного інструменту і його держателя, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність власника рахунку/держателя призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції (п.\~146 Положення про порядок емісії та еквайрінгу платіжних інструментів). Емітент зобов`язаний розглядати заяви (повідомлення) користувача щодо використання платіжного інструменту або неналежної платіжної операції, ініційованої з його допомогою, надати користувачу можливість одержувати інформацію про хід розгляду заяви (повідомлення) і повідомляти в письмовій формі про результати розгляду заяви (повідомлення) у строк, установлений договором, але не більше строку, передбаченого законодавством України для розгляду звернень (скарг) громадян. Відповідно до ч. 5 ст. 87 ЗУ «Про платіжні послуги» до моменту повідомлення емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації відповідно до статті 38 цього Закону ризик збитків від виконання неналежних платіжних операцій та відповідальність за них покладаються на платника. З моменту повідомлення платником емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неакцептованих/неналежних платіжних операцій та відповідальність покладаються на емітента.\~ Згідно положень ч. 20 ст. 38 ЗУ «Про платіжні послуги» користувач, якому наданий електронний платіжний засіб, зобов`язаний: зберігати та використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства та умов договору, укладеного з емітентом; не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права; не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції. Відповідно до статей 12, 81\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини друга статті 77 ЦПК України). Згідно частин першої, другої статті 89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Підстави звільнення від доказування чітко визначені в ст. 82 ЦПК України. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Великої плати Верховного Суду від 18.03.2020 по справі № 129/1033/13-ц. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Разом з тим відповідач, всупереч вказаним вимогам процесуального закону, не довів того, що у списанні грошових коштів з її рахунку наявна вина банківської установи. Натомість в матеріалах справи містяться докази того, що [PERSON] отримала дзвінок на свій фінансовий номер телефону від невідомої особи, яка представилась працівником служби безпеки АТ КБ «ПриватБанк», та мала розмову із нею, після чого відбулось списання грошових коштів з її кредитної картки, що підтверджується аудіозаписом її розмови з працівником банку, долученим до матеріалів справи представником позивача, та відповідачем підтверджено. Вона неодноразово зазначала, що вважала, що розмовляє саме з представником служби безпеку банку. При цьому з наданих АТ КБ «ПриватБанк» пояснень та письмових доказів вбачається, що вказані фінансові операції було здійснено із введенням коректного номеру картки, терміну її дії, CVV2 коду, після чого транзакція була підтверджена з фінансового номеру телефону відповідача [PERSON] . Вже після переказу грошових коштів з рахунку відповідача на інший, [PERSON] звернулась до банку з відповідним повідомленням, після чого її картку було заблоковано. Проте оскільки такі дії було вчинено відповідачем вже після списання грошових коштів, підстави для звільнення її від сплати заборгованості відсутні. Подібний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 25.07.2022 по справі № 577/2701/20. Враховуючи вищевкладене, позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» обґрунтовані і підлягають задоволенню, з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором в розмірі 38\~992,08 грн. Оскільки позовні вимоги задоволено повністю, відповідно до статі 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2\~422,40 грн.

Outcome: approved