Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-23 00:00:00

Комунальне підприємство Костопільської міської ради «Костопількомуненергія» (далі КП КМР «Костопількомуненергія») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги теплопостачання в сумі 30934 грн. 41 коп., 3 % річних у сумі 1607 грн. 90 коп., 5604 грн. 73 коп. інфляційних та 3028 грн. 00 коп. витрат зі сплати судового збору. В обґрунтування заявлених вимог позивач покликається на те, що КП КМР «Костопількомуненергія» здійснює відпуск теплової енергії для потреб опалення та приготування гарячої води індивідуальному споживачу. Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії КП КМР «Костопількомуненергія» 06 жовтня 2021 року було опубліковано на офіційному веб-сайті Костопільської міської ради (https:/kostopil-rada.gov.ua) та він набрав чинності з 05 листопада 2021 року, є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення. Пунктом 4 цього договору визначено, що фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунку за надану послугу, фактичне отримання послуги. Фактом отримання послуги є Розпорядження міського голови про початок опалювальних сезонів 2021 - 2022 років, 2022 - 2023 років, 2023 - 2024 років. Споживачу [PERSON] КП КМР «Костопількомуненергія» надавалася послуга теплопостачання до квартири [ADDRESS] та він фактично користувався наданими послугами. Разом із тим відповідач належним чином своїх зобов`язань за договором про надання послуги з постачання теплової енергії не виконував, зокрема не здійснював оплату наданих послуг, внаслідок чого за період з жовтня 2021 року до вересня 2024 року утворилася заборгованість у сумі 30934 грн. 41 коп. Покликаючись на положення ч. 2 ст. 625 ЦК України, внаслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання просить стягнути з відповідача 3 % річних за період з 01.12.2021 р. по 30.10.2024 р. в сумі 1607 грн. 90 коп. та індекс інфляції, що становить 5604 грн. 73 коп. Відповідно до положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було надано строк п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. У відзиві на позовну заяву відповідач [PERSON] у задоволенні позову просив відмовити у зв`язку з його безпідставністю. При цьому вказав, що позивач штучно створює понаднормове навантаження на трубопровід, неправомірно встановив лічильники, що призвело до завищених норм споживання та завищених тарифів з оплати теплопостачання. Крім того, просив врахувати, що не отримує субсидії, допомоги по безробіттю, проживає лише за рахунок соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї, яка складає 785 грн. на місяць, що не дає можливості йому сплачувати комунальні послуги у вказаному позивачем розмірі. Договору з КП КМР «Костопількомуненергія» не укладав, 01.05.2020, 29.10.2020 року подав позивачу письмову відмову від укладення цього договору, просив відключити його від централізованого теплопостачання. Також вказав, що заборгованість за надані послуги у нього відсутня, оскільки сплив строк позовної давності. У відповіді на відзив представник позивача зазначив, що встановлення тарифів на теплопостачання належить до повноважень органу місцевого самоврядування. Відповідно до «Порядку відключення споживачів від мереж (систем) цетралізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води», затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України від 26.07.2019 р. № 169 відповідач не вжив передбачених цим Порядком заходів для відокремлення (відключення) від центрального опалення та фактично отримував послугу з теплопостачання, тому на нього покладається обов`язок сплатити вартість наданих комунальних послуг. Підстави вважати, що відповідачу надавалися неякісні послуги відсутні. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки можуть виникати з договорів, інших правочинів та безпосередньо з актів цивільного законодавства. Статтею 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Судом встановлено, що КП КМР «Костопількомуненергія» здійснює відпуск теплової енергії для опалення у житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] . З Інформації КП «Рівненського обласного бюро технічної інвентаризації» № 262 від 05.11.2024 р. вбачається, що право власності на вказану квартиру зареєстровано за [PERSON] - 1/3 частка, [PERSON] - 1/3 частка, [PERSON] - 1/3 частка. За повідомленням Костопільсьокго відділу ДРАЦС у Рівненському районі Рівненської області від 06.11.2024 р. наявні актові записи про смерть [PERSON] № 229 від 10.07.2019 року, [PERSON] № 379 від 15.07.2024 року. Надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води здійснюється у відповідності до положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а також Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630, якими визначений порядок надання послуг, порядок їх обліку, оплати, права та обов`язки споживача і виконавця, а також інші питання. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами (ст.67 ЖК УРСР). Згідно ст. 68 ЖК УРСР наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір та колективний договір про надання комунальних послуг) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач). Пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 578 від 08 жовтня 1992 року, встановлено, що власники та наймач (орендар) квартири зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору, оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Статтями 19, 24 Закону України «Про теплопостачання» визначено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Основними обов`язками споживача теплової енергії є своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (Правова позиція, викладена у постанові Верховного суду від 14 лютого 2018 року у справі №462/6393/15-ц). Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 25 березня 2024 року у справі №462/1232/23. Отже, під час розгляду справи про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги визначальним є встановлення факту надання обслуговуючою організацією (позивачем) житлово-комунальних послуг особам, які є їх споживачами, та правильність нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги згідно з чинними тарифами. Відповідно до Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії КП КМР «Костопількомуненергія» цей договір є публічним договором приєднання, його зміст 06 жовтня 2021 року було опубліковано на офіційному веб-сайті Костопільської міської ради (https:/kostopil-rada.gov.ua) та він набрав чинності з 05 листопада 2021 року. Пунктом 4 цього договору визначено, що фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунку за надану послугу, фактичне отримання послуги. Фактом отримання послуги є Розпорядження міського голови про початок опалювальних сезонів 2021 - 2022 років, 2022 - 2023 років, 2023 - 2024 років № 230-р від 12.10.2021 р., № 439-р від 17.10.2022 р., №387-р від 13.10.2023 р. Позивач належним чином та у повному обсязі надав відповідачу послуги з постачання теплової енергії, протилежного суду не доведено. Розрахунок вартості наданих послуг здійснювався КП КМР «Костопількомуненергія» за тарифами з теплопостачання у розмірах затверджених рішенням виконавчого комітету Костопільської міської ради № 255 від 09 вересня 2020. Також встановлено, що відповідач не виконує належним чином свого обов`язку по оплаті наданих послуг, внаслідок чого за ним за станом у період з жовтня 2021 року до вересня 2024 року утворилася заборгованість у сумі 30934 грн. 41 коп., що підтверджується випискою з особового рахунку [NUMBER] [PERSON] . Зазначений розрахунок здійснений позивачем у межах строку позовної давності. Покликання відповідача на застосування строку позовної давності при вирішенні вказаного пору є безпідставним. Згідно зі статтею 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Відповідно до статті 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, власність зобов`язує. Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачає право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги теплопостачання згідно із законодавством та умовами договору, при цьому такому праву прямо відповідає, визначений статтею 7 цього ж Закону, обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Обов`язок відповідача як власника квартири та споживача житлово-комунальних послуг, закріплений також у статті 162 Житлового кодексу Української РСР. Відповідно до ст. 526, 527, 530, 532 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору, належними сторонами та у встановлений у зобов`язанні строк. Таким чином суд дійшов висновку про те, що відповідач, отримавши за період жовтня 2021 року - вересня 2024 року послуги з централізованого теплопостачання належної якості, зобов`язаний був оплатити їх вартість у повному розмірі, розрахованому на підставі діючих тарифів. Однак, відповідач, користуючись послугами з теплопостачання, наданими КП КМР «Костопількомуненергія», своїх зобов`язань перед теплопостачальною організацією не виконав, їх оплату своєчасно та належним чином не здійснював. Доказів протилежного суду не надано. Наведений позивачем розрахунок заборгованості з оплати наданих послуг теплопостачання в сумі 30934 грн. 41 коп. відповідачем не спростовано. Згідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Ч. 2 ст. 615 ЦК України вказує, що одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджені дослідженими доказами у справі, а відтак, позов в цій частині підлягає до задоволення. 24 лютого 2022 року Верховна Рада України затвердила Указ Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022. Воєнний стан в Україні введено на всій території України та діє до теперішнього часу. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» нарахування та стягнення штрафів або пені, інфляційних нарахувань, відсотків річних у разі несвоєчасної або неповної оплати за житлово-комунальні послуги населенням - заборонено. Постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2023 року №1405 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати житлово-комунальних послуг» та п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» викладено у такій редакції: Установити, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 р. № 285). Тобто, основні зміни полягають в тому, що з 30 грудня 2023 року заборона на нарахування штрафних санкцій, припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг та стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у зв`язку з неоплатою їх в не повному обсязі стосується виключно територій де ведуться бойові дії (можливих бойових дій) або тимчасово окупованих територій. Так, м. Костопіль не відноситься до територій, де ведуться бойові дії (можливих бойових дій) або тимчасово окупованих територій, отже право на нарахування штрафних санкцій у зв`язку з неоплатою житлово-комунальних послуг у позивача виникає з жовтня 2021 року до 24 лютого 2022 року та з 30 грудня 2023 року до вересня 2024 року. В той же час, з наданого позивачем розрахунку 3 % річних та інфляційних втрат вбачається, що останнім такі штрафні санкції нараховані за період з грудня 2021 року до жовтня 2024 року, тобто, і за період, в який діяла заборона на нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Як передбачено ч.1 ст. 14 ЦК України особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства. Відповідно до п. 18. Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Воєнний стан в України запроваджено 24 лютого 2022 року і триває він на даний час. Суд, враховуючи принципи справедливості, розумності, добросовісності вважає за вірне застосувати до вказаних правовідносин п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України та не стягувати з відповідача 3 % річних та інфляційних втрат. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 141 ЦПК України, зокрема вони покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (30934,41 х 100) : 38147,04 = 81 %, тобто позов задоволено на 81 %. Позивачем сплачено судовий збір у сумі 3028 грн., тому при визначенні розміру судового збору, що підлягає стягненню з відповідача, суд наводить наступний розрахунок: 3028 грн. х 81 % = 2451 грн. 68 коп., тобто з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 2451 грн. 68 коп. судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: partial