Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-26 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси надійшли матеріали цивільної справи за заявою [PERSON] про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у якій заявник просить встановити факт родинних відносин, а саме факт того, що [PERSON] , місце народження: Україна, Одеська область, Саратський район, село Плахтіївка, який помер [INFO] , є батьком [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] ; встановити факт належності [PERSON] , місце народження: Україна, Одеська область, Саратський район, село Плахтіївка, який помер [INFO] , свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого Центром № 2 обслуговування м. Одеси УДАІ ГУМВС України в Одеській області від 14.08.2013 на автомобіль марки: TOYOTA, модель RAV4, д.з. [NUMBER] . Згідно автоматизованого розподілу судової справи між суддями, матеріали справи передані на розгляд судді Чорнусі Ю.В. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 09.09.2024 відкрито провадження у справі за заявою [PERSON] про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Витребувано від Регіонального сервісного центру МВС в Одеській області документи, що надавались для реєстрації транспортного засобу, а саме автомобіля марки: TOYOTA, модель RAV4, д.з. [NUMBER] за [PERSON] , дата реєстрації: 14.08.2013. У судове засідання 02.10.2024 з`явилась заявниця [PERSON] , заяви та клопотання не подавала. Заінтересована особа Приватний нотаріус Одеського районного нотаріального округу Одеської області Русінова А.Є. у судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила. Розгляд справи відкладено у зв`язку з ненадходженням документів, витребуваних ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 09.09.2024 . 29.10.2024 на адресу суду від Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській області (філія ГСЦ МВС) (Комісія з проведення заходів, пов`язаних із припиненням діяльності РСЦ ГСЦ МВС в Одеській області) надійшов лист, з якого вбачається, що ухвала суду від 09.09.2024 про витребування доказів передана для розгляду, виконання та прийняття рішення по суті до Регіонального сервісного центру МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях. У судове засідання 13.11.2024 заявниця не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, через систему Електронний суд подала заяву про розгляд справи без її участі. Від заінтересованої особи Приватного нотаріуса Одеського районного нотаріального округу Одеської області Русінової А.Є. надійшли витребувані копії матеріалів спадкової справи та заява про розгляд справи без її участі. Ухвалою суду від 13.11.2024 залучено до участі у справі [PERSON] , розгляд справи відкладено на 03.12.2024. У судове засідання 03.12.2024 заявниця та заінтересовані особи не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, просили розглянути справу без їх участі. Витребувані судом від Регіонального сервісного центру МВС в Одеській області документи не надійшли. Ухвалою суду від 03.12.2024 витребувано від Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях (філія ГСЦ МВС) документи щодо реєстрації автомобіля марки Toyota, модель RAV4, д.н.з. [NUMBER] , у зв`язку з чим розгляд справи відкладено на 27.01.2025. 16.12.2024 на адресу суду від Регіонального сервісного центру МВС в Одеській області надійшов лист з інформацією з ЄДР ТЗ, а також повідомлення по неможилвість надання витребуваних документів у зв`язку з закінченням терміну їх зберігання. У судове засідання 27.01.2025 заявниця та заінтересовані особи не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяви та клопотання не подавали. Відповідно до ч. 1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.2 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту - ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляді вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст. 5 ЦПК України). Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України (надалі по тексту ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч. 1-2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ч. 1-2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (ст. 1258 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України). Факти, що мають юридичний характер - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Аналіз положень статті 315 ЦПК України свідчить про те, що факт родинних відносин між фізичними особами встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» (надалі по тексту Постанова Пленум № 7 від 30.05.2008) зазначено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Пунктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" (надалі по тексту - постанова Пленуму № 5 від 31.03.1995) визначено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), копією повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть [PERSON] . 10.09.2021 [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Одеського районного нотаріального округу Одеської області Русінової А.Є. із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] . Згідно інфорамційної довідки зі Спадкового реєстру(заповіти/спадкові договори) № 66362083, виданої 10.09.2021, за пошуковими даними [PERSON] інформація відсутня. Листом вих. № 54/02-14 від 20.05.2024 приватний нотаріус Одеського районного нотаріального округу Одеської області Русінова А.Є. повідомила заявницю про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті [PERSON] , у зв`язку з тим, що відсутні документи, які підтверджують родинні відносини між [PERSON] та померлим [PERSON] . У зв`язку з чим рекомендовано звернутись до суду для встановлення факту родинних відносин. Під час судового розгляду знайшли підтвердження доводи заявниці про наявність родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] . Вказані обставини підтверджуються належними, допустимим та достатніми доказами, зокрема: копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 10.02.1979 Лиманською сільською радою Татарбунарського району, копією паспорта [PERSON] , з якої вбачається що його прізвище ім`я та по батькові, викладені на другій сторінці паспорта російською мовою, відповідають даним батька, зазначеним у свідоцтві про народження серії [NUMBER] ; копією свідоцтва серії [NUMBER] , виданого 10.02.1979 Лиманськю сільською радою, копією свідоцтва про одруження виданого 14.04.1979 Лиманською сільською радою, копією паспорта [PERSON] , з якої вбачається, що дата і місце народження заявниці відповідають даним, зазначеним у свідоцтві про народження серії [NUMBER] , виданому 10.02.1979. Зазначені докази є належними, допустимими та у своїй сукупності достатніми для висновку про обґрунтованість та доведеність заяви про встановлення факту родинних відносин. Враховуючи, що від встановлення факту родинних відносин, залежить реалізація заявником права на спадщину, з огляду на з`ясовані обставини та досліджені судом докази, суд вважає, що заява [PERSON] в частині встановлення факту родинних відносин підлягає задоволенню. Щодо встановлення факту належності [PERSON] свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого Центром обслуговування м. Одеси УДАІ ГУМВС України в Одеській області від 14.08.2013 на автомобіль марки Toyota, модель RAV4, д.н.з. [NUMBER] , слід зазначити наступне. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 12 постанови Пленуму № 5 від 31.03.1995 при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Заява про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, подана [PERSON] обґрунтована тим, що у свідоцтві про право власності на транспортний засіб помилково прізвище власника записано « [PERSON] » замість « [PERSON] ». До заяви додано копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , згідно якого власником автомобіля зазначений [PERSON] . Будь-яких доказів допущення помилики у написанні прізвища власника у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] заявником не надано, як і не надано доказів набуття [PERSON] права власності на автомобіль марки Toyota, модель RAV4, д.н.з. [NUMBER] , та належності йому свідоцвта про реєстрацію транспортного засобу. Ухвалою про відкриття провадження у справі суд зобов`язував заявника надати документи, які підтверджують придбання [PERSON] транспортного засобу автомобіля марки Toyota, модель RAV4, д.н.з. [NUMBER] . Заявник суду не надав будь-яких доказів, які б підтверджували факт належності [PERSON] свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого [PERSON] . Судом також вживались заходи для отримання відповідної інформації від Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях (філія ГСЦ МВС) та Регіонального сервісного центру МВС в Одеській області. Листом Регіонального сервісного центру МВС в Одеській області вих. № 31/15-3754 від 06.12.2024 надано відповідь, що за інформацією з ЄДР ТЗ, транспортний засіб Toyota, модель RAV4, 2007 року випуску, номер кузова [NUMBER] , 14.08.2013 був перереєстрований на [PERSON] через технічну операцію в реєстрі транспортних засобів «100-первинна реєстрація ТЗ придбаного в торгівельній організації». Термін зберігання документів, на підставі яких проводилась реєстрація, становить 3 роки, що унеможливлює надання суду їх копію. У наданій відповіді прізвище власника транспортного засобу не збігається із прізвищем, зазначеним у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу та у паспорті батька заявниці. Будь-які докази, з яких суд міг би встановити обставини належності свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [PERSON] , у матеріалах справи відсутні. Суд також враховує правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 22.09.2021 у справі № 757/59768/19, згідно якої видане за результатами проведення реєстраційних дій свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу лише підтверджує проведення реєстраційної процедури та внесення до Єдиного державного реєстру МВС відомостей про транспортний засіб і його власника, проте як самостійний документ право власності у особи не породжує. З огляду на викладене у задоволенні заяви в частині встановлення факту належності [PERSON] свідоцва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого Центром № 2 обслуговування м. Одеси УДАІ ГУМВС України Одеській області від 14.08.2013 року слід відмовити. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: partial