Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-22 00:00:00

23 грудня 2024 року до суду надійшов вказаний позов, мотивований тим, що 25 квітня 2014 року [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг та підписала заяву та приєдналася до умов та правил надання банківських послуг, що діяли на момент підписання вказаної заяви з метою отримання банківських послуг. Останній відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку зі встановленим кредитним лімітом, який у подальшому змінювався. Надалі розмір кредитного ліміту збільшився до 27000 грн. Відповідачка свої зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 19 листопада 2024 року у неї утворилася заборгованість у сумі 30681,03 грн. Посилаючись на викладені вище обставини, банк просить стягнути з відповідачки вказану суму боргу та сплачений судовий збір. Ухвалою від 26 грудня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а. с. 69). Представник позивача Меркулова В.В. у судове засідання не з`явилася, надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а. с. 9). Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про день, час і місце розгляду справи відповідно до вимог п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання не з`явилася без повідомлення причин. Відзив на позов не подала (а. с. 73-74). Враховуючи, що належним чином сповіщена відповідачка у судове засідання не з`явилася без повідомлення причин, відзив на позов не подала, а також, що позивач проти заочного вирішення справи не заперечує, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості, достатності та взаємозв`язку, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов таких висновків. Відповідно до ч. 4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Згідно з ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У статті 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, у відповідності з яким сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 25 квітня 2014 року та 24\~червня 2021\~року [PERSON] зверталася до АТ КБ "ПриватБанк" із заявами про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, які підписані (а. с. 40 зв. 50). Зі змісту заяви від 25 квітня 2014 року вбачається, що відповідачка погодилася та засвідчила своїм підписом, що дана заява разом з пам`яткою клієнта, Умовами, Правилами надання банківських послуг та Тарифами складають між нею і банком договір про надання банківських послуг і погодилася екземпляр договору про надання банківських послуг роздрукувати з офіційного сайту w.w.w.pb.ua; зобов`язалася виконувати їх та регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті банку. Крім того, зі змісту заяви від 24 червня 2021 року вбачається, що підписанням цієї заяви відповідачка приєдналася до розділу «Загальні положення», підрозділів «Кредитні картки», «Поточні рахунки», «Використання картки», «Віддалені канали обслуговування», «Оплата частинами та Миттєва розстрочка», Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», що розміщені в мережі Інтернет за адресою: https://privatbank.ua/terms, в редакції, чинній на дату підписання цієї заяви, які разом становлять договір банківського рахунка, приймає всі права та обов`язки, встановлені в договорі та зобов`язується їх належним чином виконувати. Отже, між сторонами у справі був укладений кредитний договір приєднання, згідно з яким позичальник приймає і погоджується із запропонованими кредитором умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов. Із матеріалів справи вбачається, що на підставі вищевказаних заяв позивач відкрив відповідачці картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі 500 грн, а потім у розмірі, що не перевищує 50\~000 грн, на картку «Універсальна» та 75000 грн для карт «Універсальна Gold» зі строком кредитування 12 місяців з пролонгацією, зі сплатою відсотків за користування ним в розмірі 42% для карт «Універсальна» та 40,8 % для карт «Універсальна» та видав [PERSON] кредитну картку. Остання ознайомилася в Паспортом споживчого кредиту (а. с. 50-54). [PERSON] користувалася кредитними коштами, однак, внаслідок того, що щомісячні платежі за кредитним договором вносилися несвоєчасно та не в повному обсязі, станом на 19 листопада 2024 року у неї виникла заборгованість у загальному розмірі 30681,03 грн, яка складається з такого: 24757,71 грн заборгованість за тілом кредиту; 5923,32 грн заборгованість за простроченими відсотками (а. с. 16-29). Отже, у судовому засіданні знайшов підтвердження факт надання банком кредитних коштів відповідачці та порушення останньою зобов`язань за кредитним договором. Відповідно до статей 1048, 1049\~Цивільного кодексу\~України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) та сплатити відсотки за користування коштами у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до положень ч. 1 ст. 526, ст. 599 Цивільного кодексу\~України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У силу статей 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. З огляду на викладене суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення зі [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 30681,03 грн. З огляду на положення ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід також стягнути 2422,40 грн понесених і документально підтверджених судових витрат.

Outcome: approved