Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-22 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача У лютому\~2024\~року до\~суду надійшла\~позовна заява\~ТОВ «ФК\~«Європейська агенція\~з повернення\~боргів». В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 15 січня 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики № 72115441, за яким останній отримав позику на суму 12\~000 грн., строком на 30 днів, до 14.02.2023, зі сплатою процентної ставки (базової) ставки у розмірі 2,5 % на день. Даний договір позики підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. 14 червня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) позивачу за плату належні йому права грошової вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників заборгованість [PERSON] за договором позики № 72115441 становить 47 568 грн., з яких: 12 000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 35 568 грн. сума заборгованості за відсотками. Крім того, 18 січня 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] уклали договір № 3397666 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 1\~000 грн., строком на 352 дні, зі сплатою стандартної процентної ставки 1,99 % в день. Указаний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. 19\~жовтня 2023\~року між\~ТОВ «Лінеура\~Україна» та\~ТОВ «ФК\~«Європейська\~агенція\~з повернення\~боргів»\~укладено договір\~факторингу №\~19102023,\~у відповідності\~до умов\~якого ТОВ\~«Лінеура Україна»\~передає позивачу\~за плату\~належні йому\~права вимоги,\~а ТОВ\~«ФК\~«Європейська агенція\~з\~повернення\~боргів» приймає\~належні ТОВ\~«Лінеура Україна» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до вищевказаного договору факторингу ТОВ «ФК«ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 6\~193,90 грн., з яких: 1 000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 5\~193,90 грн. сума заборгованості за відсотками. Таким чином, посилаючись на невиконання [PERSON] умов вищевикладених договорів, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» просило стягнути з відповідача заборгованість за наступними кредитними договорами: -договором позики № 72115441 від 15 січня 2023 року - у загальному розмірі 47 568 грн.; -договором № 3397666 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 18 січня 2023 року - у загальному розмірі 6\~193,90 грн. Також ТОВ «ФК\~«Європейська агенція\~з повернення\~боргів» просило стягнути з відповідача понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3 028 грн. Заперечення відповідача 03 вересня 2024 року до суду надійшов відзив від представника відповідача [PERSON] адвоката Гаращука С.В., в якому останній заперечував проти позову та просив відмовити в його задоволенні в повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень посилався на те, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що відповідач отримав відповідні кошти на підставі договорів № 72115441 від 15 січня 2023 року та № 3397666 від 18 січня 2023 року. Крім того, звертав увагу суду на те, що належних доказів, а саме виписок по картковому рахунку відповідача, які б підтверджували заборгованість [PERSON] , позивачем до суду не надано. Зазначав, що розрахунки, надані ТОВ «ФК Європейська агенція з повернення боргів», не є первинними документами, які підтверджують отримання відповідачем кредитних коштів, користування ними, тому не є належними доказами наявності боргу. Також, представник відповідача вказував на те, що сума заборгованості, яку зазначає позивач, є неспівмірною з розміром тіла кредиту, відтак ставить [PERSON] у завідомо несправедливі умови. З наведених підстав просить відмовити в задоволенні позову, а в разі визнання позовних вимог позивача, відповідач просить зменшити суму заборгованості за відсотками до 50 % тіла кредиту. Заяви, інші процесуальні дії у справі Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 лютого 2024 року відкрито провадження в справі, розгляд справи ухвалено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. У судове засідання представник позивача не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. У прохальній частині позовної заяви зазначене прохання розглядати справи за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення в справі не заперечував та просив заявлені вимоги задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] адвокат Гаращук С.В. заперечував проти позову, просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Обставини справи, що встановлені судом Судом встановлено, що 15 січня 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено Договір позики № 72115441, за яким відповідач отримав позику у розмірі 12 000 грн., строком на 30 дні, до 14.02.2023. Згідно листа АТ «Таскомбанк» № 27791/47.1 від 09.09.2024, відповідач [PERSON] 15 січня 2023 року отримав суму позики у розмірі 12\~000 грн. шляхом перерахування на картковий рахунок № [NUMBER] , зазначений у договорі. Відповідно до п. 2.3 договору визначено знижену процентну ставку у розмірі 2,5 % на день, яка застосовується у відповідності до умов Програми лояльності), процентну ставку за понадстрокове користування позикою (її частиною) 2,70 % за день, пеню 2,70 % на день. У Додатком № 1 до вищевказаного договору позики - Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що невід`ємною частиною договору, сторони визначили порядок повернення кредиту та відсотків за договором позики, а також загальну вартість позики у розмірі 21 000 грн. Відповідно до договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) позивачу за плату належні йому права грошової вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. З наявного в матеріалах справи Витягу з Реєстру боржників № 8, заборгованість [PERSON] за договором позики № 72115441 від 15 січня 2023 року становить 47 568 грн., з яких: 12 000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 35 568 грн. сума заборгованості за відсотками. Також, 18 січня 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] уклали договір № 3397666 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 1 000 грн., строком на 352 дні, тобто до 05.01.2024, зі сплатою фіксованої процентної ставки 726,35 % річних від суми кредиту в розрахунку 1,99 % на добу. Згідно Додатку № 1 до зазначеного вище договору, загальна вартість кредиту складає 7\~571,38 грн. Відповідно до листа ТОВ «Пейтек Україна» № 20240214-67, 18 січня 2023 року на банківську картку відповідача № [NUMBER] , вказану у договорі, перераховано суму кредиту у розмірі 1000 грн., номер транзакції в системі ТОВ «Лінеура Україна» - 33976661674039843. З матеріалів справи видно, що 19 жовтня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК\~«Європейська агенція\~з повернення\~боргів» укладено договір факторингу № 19102023, у відповідності до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передає ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а позивач приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Згідно Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 19102023 від 19 жовтня 2023 року, заборгованість відповідача [PERSON] за договором № 3397666 про надання коштів на умовах споживчого кредиту становить в загальному розмірі 6\~193,90 грн., з яких: 1 000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 5 193,90 грн. сума заборгованості за відсотками. З наданих позивачем розрахунків заборгованості вбачається, що відповідач [PERSON] належним чином договірні зобов`язання не виконав, внаслідок чого в нього утворилася заборгованість у загальному розмірі 53\~761,90 грн. за наступними договорами: -договором позики № 72115441 від 15 січня 2023 року - у загальному розмірі 47 568 грн., що складається з: 12 000 грн. суми заборгованості за основною сумою боргу, 35 568 грн. суми заборгованості за відсотками; -договором № 3397666 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 18 січня 2023 року - у загальному розмірі 6 193,90 грн., з яких: 1 000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 5 193,90 грн. сума заборгованості за відсотками (а.с. 17, 41). Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини Відповідно до пункту першого частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно із частинами першою і другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення ст. ст. 1046-1053 Кодексу, якщо інше не встановлено параграфом 2 Глави 71 і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 вказаного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. ч. 4, 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] уклав вищезазначені договори, за умовами яких відповідач отримав грошові кошти шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок, зазначений у договорах. Вказані договори укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільний телефону відповідача. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» вищевказані договори: договір позики № 72115441 від 15 січня 2023 року, договір № 3397666 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 18 січня 2023 року прирівнюються до укладених у письмовій формі. З матеріалів справи вбачається, що відповідач ознайомився з вказаними договорами та підписав їх одноразовими ідентифікаторами. Так, договір позики № 72115441 від 15.01.2023 підписано одноразовим ідентифікатором «1k0m6ptM05», а договір № 3397666 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 18 січня 2023 року підписано електронним підписом «Р419». Аргументи відповідача [PERSON] стосовно того, що позивач не надав доказів фактичного отримання відповідачем суми позики та кредиту за вищевказаними договорами, є необґрунтованими, оскільки з наявних в матеріалах справи доказів, зокрема листів АТ «Таскомбанк» № 27791/47.1 від 09.09.2024 та ТОВ «Пейтек Україна» № 20240214-67 від 14.02.2024 видно, що [PERSON] перераховані відповідні суми коштів у розмірі 12\~000 грн. та 1\~000 грн. на його банківські картки, котрі зазначені ним особисто у договорах. За приписами статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено законом або договором, або розірвання договору, сплата неустойки. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). У частині першій статті 1048 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно частини першої статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За правилами ч. 1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату у будь-який передбачений договором спосіб, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у цивільній справі № 342/180/17 зроблено висновок про те, що оскільки фактично отримані та використані Позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, Банк має право вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої ним суми кредитних коштів. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). За правилами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій статті 1050 ЦК України, відповідно до якої якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За змістом ст. 1048 ЦК України право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування позикою припиняється після\~спливу визначеного\~договором строку\~позики чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначені висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц, в постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 року по справі № 300/438/18. Так, з копії договору позики № 72115441 від 15 січня 2023 року вбачається, що [PERSON] одержав від ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» кредит на суму 12 000 грн., строком на 30 днів, тобто до 14.02.2023. У Додатку № 1 до вищевказаного договору визначена загальна вартість позики у розмірі 21 000 грн. За договором №\~3397666\~про надання\~коштів на\~умовах споживчого\~кредиту від\~18\~січня 2023\~року, [PERSON] отримав кредит від ТОВ «Лінеура Україна» у розмірі 1 000 грн., терміном на 352 дні, тобто до 05.01.2024. Згідно Додатку № 1 до зазначеного вище договору, загальна вартість кредиту складає 7\~571,38 грн. З наявних в матеріалах справи доказів видно, що відповідач [PERSON] належним чином договірні зобов`язання за наведеними договорами не виконує, внаслідок чого утворилася заборгованість. У постанові Верховного Суду від 27 липня 2021 року за № 910/18943/20 зроблено висновок, що оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Отже, у даній справі позикодавець має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів, однак таких вимог позивач не заявляв. Враховуючи вищевикладене, нарахування та\~стягнення процентів за\~користування позикою\~за договором № 72115441 від 15 січня 2023 року із відповідача [PERSON] поза визначеним договором строком суперечить вимогам Цивільного Кодексу України та висновкам Верховного Суду. Дослідивши наявні\~докази в\~їх сукупності,\~враховуючи,\~що строк\~дії договорупозики № 72115441 від 15 січня 2023 року встановлено його умовами, проценти після закінчення строку дії договору, а саме з 15.02.2023, нараховувалися безпідставно, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення із відповідача [PERSON] заборгованості за вищевказаним договором у розмірі загальної вартості позики у розмірі 21\~000 грн., з яких: 12\~000 грн. сума позики, 9\~000 грн. відсотки за користування позикою. Щодо стягнення заборгованості договором № 3397666 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 18 січня 2023 року у розмірі 6\~193,90 грн., то суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення в повному обсязі. Таким чином, стягненню із [PERSON] підлягає заборгованість за договором позики № 72115441 від 15 січня 2023 року у розмірі 21 000 грн.; за договором № 3397666 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 18 січня 2023 року - у розмірі 6 193,90 грн. Щодо судових витрат Із матеріалів справи вбачається, що при подачі даного позову до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3 028 грн. 00 коп., що підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу коштів № 56479 від 02.02.2024 (а.с. 1). У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розмірі задоволених вимог. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, стягненню із відповідача на користь позивача підлягають судові витрати у розмірі 1 514 грн. На підставі викладеного, та

Outcome: partial