Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі частини від усіх його доходів щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття, мотивуючи свої вимоги тим, що від спільного життя сторони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Спільне життя сторін не склалося та на даний час сторони разом не проживають. З часу проживання дітей разом із матір`ю [PERSON] добровільної допомоги на утримання дітей не надає, хоча може та повинен це робити. Відповідач по справі є працездатною особою та на даний час проходить військову службу. Щодо майнового стану платника аліментів позивачка повідомляє суд, що вона та відповідач по справі мають у спільно сумісній власності житловий будинок, що розташований по [ADDRESS] . Щодо перебування у власності відповідача будь-якого рухомого майна позивачці невідомо. Разом з тим, позивачка повідомляє суд, що на даний час вона не працює та не володіє будь-яким рухомим майном. Таким чином, з огляду на потребу у надані матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей, позивачка вимушена звернутися до суду із даним позовом. Позивачка у судове засідання не з`явилася, натомість подала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала і просила позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, повторно у судове засідання не з`явився, своїм процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву не скористався, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Згідно статті 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечив проти такого вирішення справи. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом достовірно встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим повторно Яготинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 13 серпня 2020 року. Крім того, сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Яготинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 20 грудня 2020 року. Статтею 180 СК України, визначено обов`язок батьків утримувати дитину, а саме батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положенням статей 181, 182 СК України, встановлено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. У разі відсутності домовленості між батьками дитини про її утримування, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі її матері, батька. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Із пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 вбачається, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач надасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Приймаючи до уваги те, що неповнолітні діти проживають разом з позивачкою, домовленості між сторонами щодо їх утримання не досягнуто, а відповідач у добровільному порядку належної допомоги на утримання дітей не надає, суд, беручи до уваги матеріальне становище платника аліментів і враховуючи інтереси неповнолітніх дітей, на утримання яких присуджуються аліменти, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки саме такий розмір, з урахуванням всіх обставин справи, є достатнім та відповідає інтересам дітей, оскільки, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, а позивачка звільнена від оплати судових витрат, тому згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved