Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-21 00:00:00

24 грудня 2024 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява обґрунтована тим, що 19.09.2009 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб (актовий запис № 616) між [PERSON] та [PERSON] . Від сумісного життя дітей немає. Шлюбні відносини між сторонами припинено в квітні 2024 року. З цього часу вони проживають в одному помешканні, але як чужі люди. В сім`ї не було взаєморозуміння, виникали конфлікти, сварки з різних причин. Позивачка з відповідачем є абсолютно різними людьми з протилежними характерами і поглядами на життя. Крім того, відповідач зловживає спиртними напоями, що призводить до проблем сумісного проживання, та, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, поводить себе грубо з позивачкою, ображає. Таким чином, позивач [PERSON] прохала розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 19.09.2009 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції за актовим записом № 616. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 02 січня 2025 року по даній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.14-15). Позивач [PERSON] подала заяву про розгляд справи в її відсутність. Позов підтримує в повному обсязі та прохає задовольнити. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити повністю. Судом установлено, що 19 вересня 2009 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , про що було зроблено актовий запис № 616. Відповідно до статті 3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Статтями 51 Конституції України та 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини третьої, четвертої статті 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 112 СК України встановлено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має суттєве значення. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки сторони припинили шлюбні стосунки в квітні 2024 року та відновлювати їх позивач наміру не має. Враховуючи, що шлюб ґрунтується на вільній згоді подружжя, а позивач не бажає продовжувати шлюбні стосунки, тому збереження шлюбу суперечитиме її інтересам, суд вважає за необхідне розірвати шлюб. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, в разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Оскільки позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 гривень.

Outcome: approved