Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-23 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшов позов [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Покоєвич А.О., до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей. Позов мотивований тим, що 23.10.2013 між позивачем та відповідачем укладено шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, про що 23.10.2013 складено відповідний актовий запис за №2939. У шлюбі в сторін народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Представник позивача зазначає, що протягом останніх років сімейне життя сторін поступово погіршувалось, що поступово призвело до фактичного припиненні шлюбних відносин. Сторони мають протилежні погляди на відносини у шлюбі, спільного господарства не ведуть. Вважає, що примирення та відновлення сімейних стосунків неможливе. Враховуючи наведені обставини представник позивача просить розірвати шлюб укладений між позивачем та відповідачем. Крім того представник позивача зазначає, що відповідач самоусунувся від надання матеріальної допомоги на утримання спільних дітей, у зв`язку з чим позивач вимушена звернутись з позовною вимогою про стягнення аліментів з відповідача на свою користь на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частки від усіх доходів, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки за станом здоров`я відповідач здатний працювати, отримувати регулярний, стабільний заробіток. З поміж іншого представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 1\~211,20 грн. та витрат на правову допомогу у сумі 7\~000, 00 грн. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 10.09.2024, позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. 16.09.2024 на адресу суду від представника позивача адвоката Покоєвича А.О. надійшла заява про усунення недоліків до якої, на виконання вимог ухвали суду від 10.09.2024, долучив нотаріально завірені копії документів. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17.09.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 11.11.2024 у даній цивільній справі здійснено перехід від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. Позивач та її представник адвокат Покоєвич А.О. в судове засідання не з`явились, в матеріалах справи міститься клопотання представника позивача, в якому просив розгляд справи проводити за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про місце, день та час проведення судового розгляду повідомлявся належним чином шляхом направлення судової кореспонденції за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання: [ADDRESS] та розміщення оголошення про виклик особи за офіційному сайті «Судова влада України». Судову кореспонденцію відповідач не отримав, конверт з ухвалою про відкриття провадження, судовою повісткою та копією позовної заяви з додатками повернулись на адресу суду з відміткою про причини повернення «за закінченням терміну зберігання». Оскільки сторони в судове засідання не з`явилися фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч.2 с.247 ЦПК України). Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Згідно ч. 3,4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п.10 Постанови пленуму Верховного суду України від21.12.2007року №11«Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України(254к/96-ВР) охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін. Судом встановлено, що 23.10.2013 між [PERSON] та [PERSON] . Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, зареєстровано шлюб, про що 23.10.2013 складено відповідний актовий запис за №2939 (а.с. 6). [INFO] у сторін народилась донька [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , та [INFO] у сторін народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 7-8). Відносини подружжя не склалися, подружжя спільно не проживає, шлюб існує формально. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч.3 ст.105СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 СК України. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Досліджуючи вказані обставини, суд зважає на те, що примирення між подружжям неможливе, сторони не підтримують подружніх відносин, шлюб фактично розпався, подана до суду позовна заява відповідає дійсній волі позивача, її бажання розірвати шлюб є істинним та добровільним, тому шлюб між сторонами слід розірвати, а позов в частині розірвання шлюбу задовольнити. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів, суд відзначає наступне. [INFO] у сторін народилась донька [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , та [INFO] у сторін народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 7-8). Сторони припинили шлюбні відносини. Діти з 27.12.2023 проживають разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується дозволом на проживання [PERSON] , дозволом на проживання [PERSON] , дозволом на проживання [PERSON] , довідкою про підтвердження реєстрації [PERSON] , довідкою про підтвердження реєстрації [PERSON] та довідкою про підтвердження реєстрації [PERSON] (а.с. 36-47). Між сторонами виникли правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов`язку батьків утримувати дітей і його виконання. Згідно положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини», в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі; розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, інші обставини, що мають істотне значення; розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років становить 3196 гривень. Дітям виповнилося 11 років та 8 років. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд звертає увагу, що відповідач доказів належного виконання своїх обов`язків по утриманню дітей до суду не надав, а тому право позивача на отримання аліментів на утримання спільних дітей сторін підлягає захисту шляхом стягнення з відповідача коштів на утримання дітей(аліментів). Визначаючись щодо розміру та способу стягнення аліментів, суд враховує обов`язок обох батьків утримувати дітей до їх повноліття, розмір гарантованого законодавством України прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, те, що відповідач здорова, працездатна особа, а отже має можливість надавати матеріальну допомогу (іншого судом не встановлено), а діти потребують такої допомоги. Тому, суд, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дітей, взаємний обов`язок батьків по їх утриманню, інші встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, вважає розумним та справедливим стягнення аліментів на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача. При визначені розміру аліментів судом враховано всі повідомлені позивачем обставини, які слід врахувати при ухваленні рішення, відповідно до вимог ст.182 СК України. Аліменти підлягають стягненню в контексті ст.191 СК України з дня пред`явлення позову, тобто в даній справі з 09.09.2024. На підставі ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає обов`язковому негайному виконанню. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 1\~211,20 грн. судового збору та стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати, які складаються з понесеного позивачем судового збору в розмірі 1\~211,20 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 7 000, 00 грн. Також суд зазначає, що ухвалення рішення суду відбулось за відсутності учасників справи. Відповідно до положення ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. На відповідне застосування вказаних положень також звернула увагу Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постанові від 5 вересня 2022 року в справі№1519/2-5034/11. На підставі викладеного,

Outcome: approved