Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-22 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє представник адвокат Агаєва С.М. звернулася до суду з заявою, якою просить встановити факт спільного проживання [PERSON] , [INFO] , та її матері, [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , на день її смерті за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] , [INFO] , є рідною донькою [PERSON] , [INFO] . [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина. Спадкодавець [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , проте фактично з 2017 року до своєї смерті [INFO] проживала разом з донькою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , оскільки мала важкий стан здоров`я, хворіла та потребувала постійного стороннього догляду. З метою оформлення спадкових прав після смерті матері, 08.05.2024 року [PERSON] звернулась до державного нотаріуса Другої харківської міської нотаріальної контори - Одрінської Оксани Володимирівни для прийняття спадщини в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, відповідно до якого спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Однак державний нотаріус відмовив заявнику у видачі свідоцтва про право на спадщину, обґрунтовуючи своє рішення тим, що у встановлений законом строк до нотаріальної контори [PERSON] не було подану заяву про прийняття спадщини, на час відкриття спадщини позивач не була зареєстрована разом зі спадкодавцем, факт фактичного проживання зі спадкодавцем судом не встановлено, рішення суду, у відповідності до ст. 1272 ЦК України, про визначення додаткового строку, для подання заяви про прийняття спадщини, не надано. Враховуючи, що мати та донька не були зареєстровані за однією адресою, але фактично проживали разом (за місцем реєстрації [PERSON] ), за відсутності офіційних відомостей щодо їх спільного\~проживання на\~момент смерті\~спадкодавця,\~належним чином\~реалізувати своїспадкові права та прийняти спадщину [PERSON] не може, оскільки місце її реєстрації на момент смерті матері [PERSON] відрізнялось від місця реєстрації спадкодавця, хоча фактично ці особи постійно проживали за однією адресою. Встановлення факту постійного проживання її зі спадкодавцем на час відкриття спадщини має для неї юридичне значення. Це надасть змогу заявнику реалізувати своє право на оформлення спадщини після смерті матері [PERSON] у встановленому законом порядку. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12 червня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. 21.06.2024 року від уповноваженого представника заявника надійшла заява про виклик свідків. 02.07.2024, 31.07.2024, 24.09.2024, 29.10.2024 від Другої Харківської міської державної нотаріальної контори надійшли заяви про розгляд справи за відсутності їх представника. 11.07.2024 року від уповноваженого представника заявника надійшло клопотання про витребування спадкової справи. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11.07.2024 року клопотання представника заявника [PERSON] адвоката Агаєвої С.М. про витребування доказів задоволено. 31.07.2024 з Другої Харківської міської державної нотаріальної контори надійшла копія матеріалів спадкової справи № 18П/2021, з якої вбачається, що АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до нотаріальної контори з претензією. 04.09.2024 року від уповноваженого представника заявника надійшло клопотання про залучення до розгляду даної справи у якості заінтересованих осіб АТ КБ «ПриватБанк» та Ухвалою Фрунзенського\~районного суду\~м.\~Харкова від\~04.09.2024 залучено до участі в справі як заінтересовану особу Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» та Харківську міську раду. 03.01.2025 року від уповноваженого представника заявника надійшло клопотання про долучення доказів. Рух справи висвітлено у відповідних ухвалах. Заявниця [PERSON] та представник заявника адвокат Агаєва С.М., в судовому засіданні вимоги, викладені в заяві підтримали, пославшись на вищезазначені обставини, заявниця надала відповідні пояснення, просила заяву задовольнити. Також вказали, що інших спадкоємців не має. Заінтересована особа представник Другої Харківської\~міської державної\~нотаріальної конторидо\~судового засідання\~не з`явився,\~про день\~та час\~розгляду справи\~повідомлявся своєчасно\~та належним\~чином, надали заяву про розгляд справи за відсутності їх представника. Заінтересовані особи - Харківська міська рада та АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» до судового засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, причини не явки суду не відомі. В судовому засіданні було допитано свідків. Так свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою заявниці [PERSON] , мешкає на одному поверсі в квартирі [ADDRESS] з 1964 року. З 2014 року свідок постійно бачила що [PERSON] проживає разом із донькою [PERSON] в квартирі [ADDRESS] , вони часто спілкувались між собою. [PERSON] часто скаржилась на високий тиск, а в 2018 році в неї стався інсульт. [INFO] від [PERSON] дізналась, що мама померла вдома. Похованням [PERSON] займалась її донька [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою заявниці [PERSON] , яка проживає в квартирі [ADDRESS] поруч з її квартирою. Більше 10 років тому її сусідкою стала [PERSON] , яка проживала в квартирі [ADDRESS] постійно разом з донькою до своєї смерті. В останні роки [PERSON] хворіла, проходила лікування, донька викликала їй швидку. [PERSON] померла в 2019 році, її похованням займалась донька [PERSON] . Суд, вислухавши пояснення заявника, свідків, дослідивши та оцінивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Згідно з ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод чи інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Для заявника встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, має юридичне значення, оскільки дозволить реалізувати його право на прийняття спадщини у встановленому законом порядку. Згідно з ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно Першим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 847. В свідоцтві про народження [PERSON] , батьками записані: [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається з наданого паспорту громадянина України [NUMBER] [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою [ADDRESS] . З інформаційної довідки з реєстру територіальної громади міста Харкова від 26.04.2024 вбачається, що [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Згідно відповіді КНП «Міська поліклініка № 3» ХМР від 04.06.2024 № 464/0/627-24 вбачається, що відповідно до проведеної перевірки Реєстру декларацій, укладених пацієнтами з лікарями поліклініки та архіву медичної документації встановлено, що 08.11.2017 року [PERSON] звернулась до поліклініки за медичною допомогою (до запровадження Декларування), склавши заяву на ім`я головного лікаря, з проханням дозволити медичне обслуговування, у зв`язку з тимчасовим мешканням по [ADDRESS] (зареєстрована по [ADDRESS] ). Через рік, 03.11.2018 року нею вдруге складено заяву про прохання дозволити медичне обслуговування у поліклініці за причини хвороби. У січня 2019 року, з запровадженням декларування, нею було укладено декларацію з лікарем загальної практики сімейним лікарем поліклініки [PERSON] . З листопада 2017 року по лютий 2019 року [PERSON] зверталась до різних за фахом лікарів поліклініки сімейного лікаря, хірурга, невролога, знаходилась під їх спостереженням. 15.10.2018 року [PERSON] перенесла ішемічний інсульт. 01.02.2019 року їй було встановлено І «А» групу інвалідності з причини загального захворювання. 02.03.2019 року у квартирі [ADDRESS] сімейним лікарем [PERSON] було констатовано смерть [PERSON] у присутності доньки і співробітників Немишлянського РВ. Копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] видане повторно 04.05.2024 року Першим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 3468, підтверджує, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] . Після смерті [PERSON] , відкрилася спадщина за законом. Заявник [PERSON] , як донька спадкодавця, у першу та єдину чергу має право на спадкування за законом. Судом вивчалася реєстраційна карта прикріплення до лікаря, що надає первинну допомогу, з якої вбачається, що адресою місця проживання [PERSON] вказанор [ADDRESS] . Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 76601534 від 13.04.2024 після [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] заведено спадкову справу № 18П/2021 дата заведення 14.01.2021. Згідно спадкової справи № 18П/2021 дата заведення 14.01.2021, в матеріалах справи мається претензія кредитора АТ КБ «ПРИВАТБАНК». В судовому засідання заявниця визнала претензію та наявність заборгованості померлої перед банком. Листом Другої Харківської\~міської державної\~нотаріальної контори\~№ 628/02-14/П від 08.05.2024 на усну заяву [PERSON] повідомила, що [INFO] померла її мати [PERSON] , що постійно мешкала в [ADDRESS] . [PERSON] заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк не було подано до нотаріальної контори, на час відкриття спадщини [PERSON] не була зареєстрована разом зі спадкодавцем, факт фактичного проживання зі спадкодавцем судом не встановлено. рішення суду у відповідності до ст. 1272 ЦК України про визначення [PERSON] додаткового строку для подання нею заяви про прийняття спадщини не надано. Родинні відносини між померлою [PERSON] та заявником [PERSON] підтверджуються копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Таким чином, з наданих доказів суд вважає встановленим, що [PERSON] постійно проживала за адресою: [ADDRESS] , разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, тобто на день її смерті [INFO] . Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013). Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування №7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю. У п. 23 вищевказаної Постанови вказано, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. У ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Таким чином, місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. За змістом пунктів 3.21, 3.22 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року№296/5, в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем. Згідно ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З аналізу наведених норм можна дійти висновку, що законодавець не пов`язує місце відкриття спадщини з місцем реєстрації спадкодавця, а відповідно до ст. 1221 ЦК України ототожнює його з останнім місцем проживання останнього, яке може знаходитися поза межами його реєстраційного обліку. При цьому, відсутність реєстрації спадкодавця за останнім його місцем проживання, зокрема за місцем проживання спадкоємця, не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч.3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.02.2018 у справі № 633/344/16-ц. Як встановлено в судовому засіданні, спадкодавець [PERSON] , [INFO] , з 2017 року і до самої смерті, проживалав разом зі своєю донькою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Факт проживання [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , підтверджується, також показами свідків, які підтвердили, що [PERSON] жила з донькою [PERSON] за адресою [ADDRESS] . [PERSON] хворіла, перенесла інсульт, за нею доглядала донька та похованням займалася, також, донька. Таким чином, факт, що має юридичне значення, а саме: факт спільного проживання [PERSON] , [INFO] , та її матері, [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , на день її смерті за адресою: [ADDRESS] , на час відкриття спадщини, як того вимагає положення ч. 3 ст.1268 ЦК України, знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду, а тому [PERSON] , вважається такою, що прийняла спадщину, що фактично усуває перешкоди для отримання заявником свідоцтва про право на спадщину за законом. З огляду на викладене, виходячи з інтересів осіб щодо захисту їх права на спадкування, зважаючи на те, що заявник не має іншої можливості, окрім в судовому порядку, встановити факт її постійного проживання разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, суд вважає, що дана заява підлягає задоволенню, оскільки вимога її законна, обґрунтована та доказово підтверджена письмовими доказами, які в свою чергу є послідовними та логічними, а тому не викликають сумніву в їх правдивості. Встановлення факту постійного проживання [PERSON] та [PERSON] на час відкриття спадщини після смерті останньої, надасть змогу заявнику реалізувати своє право на оформлення спадщини після смерті матері [PERSON] у встановленому законом порядку. На підставі викладеного, ст.ст. 15,16, 29, 1216-1218, 1221 ЦК України,

Outcome: approved