Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-19 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що на підставі анкети-заяви відповідачки від 15.12.2016 року останній було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на рахунок, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 46,8% річних на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. Посилаючись на те, що в подальшому відповідачка свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 13.09.2024 року виникла заборгованість в сумі 29596 грн. 52 коп., що складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 24939 грн. 05 коп., заборгованості по процентам в сумі 4657 грн. 47 коп., позивач просив стягнути з відповідачки вказану заборгованість та понесені по справі судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 3028 грн. \~ \~ \~ \~Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 06.11.2024 року позов було прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. \~ \~ \~ \~В позовній заяві та наданому до неї клопотанні позивач в разі неявки його представника просив розглядати справу за його відсутності, не заперечуючи проти заочного розгляду справи. \~ \~ \~ \~Відповідачка в судове засіданні за викликами повторно не з`явилась, про причини неявки не повідомила, відзив на позовну заяву не надала. В зв`язку з цим, судом у відповідності до ч.3 ст.211, ч.4 ст.223, ч.2 ст.247, ст.ст.280,281 ЦПК України було ухвалено про розгляд справи в заочному порядку на підставі наявних в матеріалах справи доказів та без фіксації судового засіданні за допомогою звукозаписувального технічного засобу. \~ \~ \~ \~Перевіривши доводи позовної заяви, дослідивши надані позивачем до заяви на підтвердження позовних вимог докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст.626,628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона\~підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною першою\~ст.638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Згідно ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В обґрунтування пред`явленого позову позивач посилався на те, що на підставі анкети-заяви відповідачки про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку від 15.12.2016 року останній було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на рахунок, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 46,8% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. Згідно долучених до позову довідок вбачається, що відповідно до анкети-заяви від 15.12.2016 року відповідачці було видано платіжну картку, яка перевипускалась, із встановленим початковим кредитним лімітом, розмір якого в подальшому збільшувався до 50000 грн. Також відповідно до розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 13.09.2024 року по рахунку обліковується заборгованість в сумі 29596 грн. 52 коп., що складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 24939 грн. 05 коп., заборгованості по процентам в сумі 4657 грн. 47 коп. Таким чином, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кредитні кошти в добровільному порядку банку не повернуті, а також вимоги ч.2 ст.530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, суд приходить до висновку, що позивач має право вимагати захисту своїх прав в судовому порядку, шляхом зобов`язання виконати боржника свій обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про обгрунтованість та необхідність задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідачки заборгованості за тілом кредиту. В частині заявлених вимог про стягнення з відповідачки заборгованості по процентам за користування кредитними коштами, суд враховує, що оскільки умови договорів приєднання в даному випадку розробляються банком, вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст наведених вище положень ст.ст.633,634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно ст.1056-1 ЦК України\~розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Суд враховує, що надані до позовної заяви витяг з Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів не містять підпису відповідачки, а тому не можуть вважатись складовою частиною кредитного договору та не визнаються судом належним, допустимим та достатнім доказом ознайомлення позичальника з вказаними Умовами та Тарифами, що діяли станом на 15.12.2016 року, а також доказом погодження сторонами відповідних істотних умов кредитного договору в письмовій формі, як це передбачено нормами ст.ст.207,1055 ЦК України. Анкета-заява від 15.12.2016 року не містить погодженого між сторонами розміру процентної ставки за користування кредитними коштами. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову, стягнувши з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 15.12.2016 року, яка утворилась станом на 13.09.2024 року, в сумі 24939 грн. 05 коп., що складається із заборгованості за тілом кредиту, В задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по процентам в сумі 4657 грн. 47 коп. слід відмовити за їх безпідставністю та недоведеністю. Відповідно до ст.141 ЦПК України та пропорційно до задоволених позовних вимог (84,26% від ціни позову) з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 2551 грн. 39 коп. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: partial