Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-27 00:00:00

У вересні 2024 року від представника ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла вищевказана позовна заява, в якій позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором оренди № 01/06/22-69 від 01.06.2022 в розмірі 3 000 грн, пеню в розмірі 2 525,52 грн, штраф у розмірі 1 500 грн, 25% річних у розмірі 1 576,45 грн, інфляційні втрати в розмірі 519,51 грн та судовий збір в розмірі 2 422,40 грн. В обґрунтування позову вказано, що 01.06.2022 між ТОВ Науково-виробниче підприємство «Білоцерківмаз», правонаступником якого є ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс», та [PERSON] укладено договір № 01/06/22-69 суборенди нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , а саме: приміщення № 1, площею 292,7 м.кв., приміщення № 2, площею 26,8 м.кв., приміщення № 3, площею 28,4 м.кв., загальна частина суборендованого майна складає 347,9 м.кв. Сторони дійшли згоди про те, що вартість орендної плати майна за повний календарний місяць суборенди складає 7 000 грн. ТОВ Науково-виробниче підприємство «Білоцерківмаз» виконало свої обов`язки у повному обсязі. Натомість [PERSON] своєчасно та в повному обсязі не виконав взяті на себе зобов`язання щодо проведення оплати отриманих послуг у строки та кількості, визначені договором, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 3 000 грн. З огляду на вказане, позивач просить стягнути з відповідачами борг з врахуванням пені, штрафу, індексу інфляції, а також процентів. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 15.10.2024 ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи 28.11.2024. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов на підставі наявних документів, просив задовольнити. Зазначив, що пеня і штраф є різними поняттями. Відповідач не звертався щодо врегулювання спору. Відповідач в судовому засіданні зазначив, що з`їхав з орендованого приміщення та повністю розрахувався за його оренду. Переїхав у інше приміщення за цією ж адресою. Розуміє, що не зможе довести сплату ним коштів за оренду. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 01.06.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство «Білоцерківмаз» (Суборендодавець) та [PERSON] , як (Суборендарем), укладено договір № 01/06/22-69 суборенди нерухомого майна, відповідно до пункту 1.1. якого суборендодавець передає по акту прийому-передачі (Додаток 2), а суборендар приймає у строкове платне користування частину нежитлового приміщення літ. «X», за адресою: [ADDRESS] , а саме: приміщення № 1, площею 292,7 м.кв., приміщення № 2, площею 26,8 м.кв., приміщення № 3, площею 28,4 м.кв. Загальна частина суборендованого майна складає 347,9 м.кв. Відповідно до пункту 2.1.-2.6. договору, вартість орендної плати майна за повний календарний місяць суборенди визначається в національній валюті України - гривні та складає суму 12 177 грн. 00 коп. (дванадцять тисяч сто сімдесят сім гривень 00 копійок) з ПДВ. В пп. 2.1.1. договору сторони дійшли згоди про те, що вартість орендної плати майна за повний календарний місяць з 01.02.2022 по 31.08.2022 визначається в національній валюті України - гривні та складає суму 7 000 грн з ПДВ. Вказаний розмір суборендної плати залишається чинним до 31.08.2022 . Починаючи з 01.09.2022 розмір суборендної плати за повний календарний місяць складатиме суму 12 177 грн з ПДВ щомісячно (пп. 2.1.2., 2.1.3 договору). Орендна плата по даному договору нараховується з моменту вказаного в Акті прийому-передачі (Додаток 2), та сплачується суборендарем по день фактичного повернення Майна з суборенди (п. 2.3. договору). Згідно із п. 2.5. договору, орендна плата передбачена п. 2.1 цього договору розраховується та сплачується суборендарем в національній валюті України - гривні наперед, до 10 (десятого) числа кожного поточного (розрахункового) місяця, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок суборендодавця, на підставі виставленого рахунку в порядку та на умовах, визначених цим договором. Рахунки на оплату суборендар отримує самостійно у суборендодавця за адресою: [ADDRESS] - до 5 числа місяця, що передує місяцю платежу. Відшкодування комунальних послуг здійснюється в строки і на підставі окремо укладеного договору. Неотримання рахунку або відмова у його отриманні не звільняє суборендаря від відповідальності передбаченої цим договором (п. 2.6. договору). Відповідно до пункту 5.1. договору, за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за договором винна сторона несе відповідальність у порядку визначеному чинним законодавством України. Згідно із пунктом 5.3. договору, в разі порушення строків сплати орендної плати та інших видів платежів передбачених розділом 2 цього договору суборендар сплачує на користь суборендодавця пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми, за кожен день прострочення. Згідно із пунктом 5.4. договору, в разі порушення строків сплати орендної плати та інших видів платежів передбачених розділом 2 цього договору більш як на десять календарних днів суборендар сплачує на користь суборендодавця штраф в розмірі десяти відсотків від простроченої суми, а при порушенні строків більш як на тридцять календарних днів - штраф в розмірі п`ятдесяти відсотків від простроченої суми. Відповідно до пункту 5.8. договору, сторони дійшли згоди, що у випадку неналежного виконання зобов`язань проценти річних встановлюються у розмірі 25 (двадцяти п`яти) процентів по кожному окремому порушенні. Згідно з пунктами 6.1.-6.2. даного договору, цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами й скріплення печатками сторін та діє до 01.06.2023, але в будь-якому випадку - до моменту повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором. Якщо жодна з сторін даного договору за 30 (тридцять) календарних днів до його закінчення не заявить письмового наміру про припинення дії договору він вважається пролонгованим (продовженим) на той самий період на тих самих умовах, але в будь-якому випадку на загальний строк не більше 3-х років. Закінчення строку дії цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору. В матеріалах справи міститься акт прийому-передачі майна від 01.06.2022 та протокол погодження ціни до договору № 01/06/22-69 від 01.06.2022. На виконання умов вказаного договору, в період з липня по серпень 2022 року включно суборендодавцем було надано суборендарю послуги щодо суборенди нерухомого майна на загальну суму 14 000 грн, що підтверджується актами здачі-приймання робіт № БМЗ00001069 від 31.07.2022 на суму 7 000 грн, № БМЗ00001348 від 31.08.2022 на суму 7 000 грн. [PERSON] на виконання своїх зобов`язань за спірним договором перерахував кошти в загальному розмірі 11 000 грн, що підтверджується платіжними інструкціями № 360229059 від 23.08.2022 на суму 6 000 грн та № 363771420 від 05.09.2022 на суму 5 000 грн. 30.08.2024 між ТОВ Науково-виробниче підприємство «Білоцерківмаз» та ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс»» укладено договір № 30-08-2024 купівлі-продажу права вимоги дебіторської заборгованості, відповідно до умов якого на відкритих електронних торгах (аукціоні) позивач отримав належні ТОВ НВП «Білоцерківмаз» права вимоги дебіторської заборгованості за договором суборенди нерухомого майна № 01/06/22-69 від 01.06.2022 до [PERSON] . При вирішенні справи, суд виходить з наступного. Відповідно до частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 202 ЦК України). Відповідно до приписів статті 205 ЦК України правочин може вчинятись усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За змістом частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статтей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно із частиною 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. У частинах першій, третій статті 509 Цивільного кодексу України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За правилами ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону у встановлений строк, одностороння відмова від його виконання не допускається. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі статтею 759 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди). Згідно із ч. 1 статті 513 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Приписами статті 514 Цивільного кодексу України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням (ст. 515 ЦК України). Судом встановлено, що між ТОВ НВП «Білоцерківмаз», правонаступником якого є ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс», та [PERSON] укладено договір № 01/06/22-69 від 01.06.2022 суборенди нерухомого майна за 7 000 грн. в місяць. ТОВ Науково-виробниче підприємство «Білоцерківмаз» виконало свої обов`язки у повному обсязі. Натомість [PERSON] не в повному обсязі виконав взяті на себе зобов`язання, оскільки за ним рахується борг в розмірі 3 000 грн. За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом переконливості своїх вимог шляхом надання доказів є однією з основних засад судочинства (стаття 129 Конституції України). З огляду на вказане, доводи відповідача щодо сплати ним коштів за спірним договором суборенди суд відхиляє, оскільки вказана обставина не доведена належними та допустимими доказами. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) - ст. 610 ЦК України. Згідно із ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 610 ЦК України зазначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 549, 550, ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). З огляду на вказане, досягнення між сторонами домовленості щодо розміру відсотків за невиконання умов договору, пені та інфляційних втрат, суд дійшов висновку про необхідність їх стягнення в межах заявлених вимог. Разом з тим, одночасне застосування пені та штрафу за порушення виконання грошових зобов`язань відповідачем за договором свідчить про недотримання позивачем положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зважаючи на вказану заборону, а також враховуючи встановлені обставини справи, суд вважає про часткове задоволення позову та необхідність відмови у стягненні штрафу в розмірі 1 500 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2 024,16 грн., тобто 83,56% від ціни позову.

Outcome: partial