Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-23 00:00:00

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшов позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] ,третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, [PERSON] , про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. У подальшому позов був уточнений та обґрунтований наступним. [PERSON] на підставі Договору дарування від 30.03.2012 набув право власності на 1/4 житлового буднику розташованого по [ADDRESS] на земельній ділянці №2310100000:04:002:0300. Фактично, зазначений будинок та земельна ділянка розділені на два домоволодіння одним з яких користується позивач, другою - [PERSON] , та [PERSON] , яким також належить по 1/4 вищевказаного житлового будинку. Позивач, після набуття права власності на частину житлового будинку, в період з серпня 2012 року по травень 2013 року встановив паркан відповідно до визначених меж земельної ділянки. Приблизно в середині 2013 року відповідачі на своїй частині домоволодіння, яка межує з частиною домоволодіння позивача встановила шиферну конструкцію для відведення атмосферних опадів. Зазначена шиферна конструкція була встановлена із нахилом в бік домоволодіння позивача, внаслідок чого атмосферні опади стікають на паркан та його частину земельної ділянки. В подальшому, протягом 2016 року і по сьогоднішній день. Позивач намагався переконати відповідачів у необхідності обладнання стоку атмосферних опадів необхідними для цього інженерно-технічними заходами, зокрема - обладнати жолоба для відводу дощової і талої води що запобігатиме їх стіканню на територію домоволодіння позивача, або приведення стану домоволодіння відповідача в попередній стан, Однак станом на сьогоднішній день відповідачі цього не зробили, в усних бесідах з цього приводу поводять себе категорично та агресивно. Таким чином, атмосферні опади які стікають на територію домоволодіння позивача з боку відповідача призводять до підтоплення земельної ділянки що завдає позивачу незручності у її користуванні, а також до псування встановленого позивачем паркану. Позивач просить\~зобов`язати\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] які\~мешкають -\~ [ADDRESS] \~усунути перешкоду\~у користуванні\~ [PERSON] (РНОКПП\~ [NUMBER] )\~земельною ділянкою\~№2310100000:04:002:0300,\~розташованою за\~адресою:\~ [ADDRESS] ; зобов`язати\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~які мешкають\~-\~ [ADDRESS] ,\~облаштувати навіс\~шиферний який\~знаходиться на\~території земельної\~ділянки №2310100000:04:002:0300,\~згідно з\~п.10.1.\~В.2.6-220:2017\~«Покриття будівель\~та споруд»,\~організованим водовідведенням\~за допомогою\~спеціальних водозбірних\~лотків,\~водоприймальних воронок\~і систем\~водовідвідних трубопроводів,\~для запобігання\~стіканню атмосферних\~опадів на\~частину земельної\~ділянки у\~користуванні [PERSON] \~(РНОКПП\~ [NUMBER] ); стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) судові витрати у загальному розмірі 13116 гривень 40 копійок. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов з мотивів викладених у позові. Просив задовольнити позов в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні заперечила можливість задоволення позову. Вимоги не визнала. Вказала, що позивач після придбання своєї частки будинку самостійно поставив паркан. Фактично позивачем використовується близько половини земельної ділянки за рахунок частки [PERSON] . Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечував щодо можливості задоволення позову. Вказав, що позивач є користувачем, а не власником спірної земельної ділянки. Вважає вимоги не обґрунтованими. Між співвласниками будинку не було досягнуто згоди щодо користування земельною ділянкою. Паркан позивачем встановлений самовільно без згоди з іншим користувачами. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні також заперечувала щодо можливості задоволення позову. Вказала, що між співвласниками будинку не було досягнуто згоди щодо користування земельною ділянкою. Паркан позивачем встановлений самовільно без згоди з іншим користувачами. Вказала на неналежність висновку експерта. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином про час та місце слухання справи. Заслухавши учасників процесу, дослідивши та оцінивши надані докази, суд дійшов до наступного висновку. На підставі договору дарування від 30.03.2012 року [PERSON] є власником частину житлового будинку під літ. А, житловою площею 55,2 кв.м., відсоток зносу 41%, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Разом з вищевказаною частиною житлового будинку у власності перебуває 1/4 (одна четверта) частина господарчих будівель та споруд: сараю - літ. Б, літньої кухня - літ. В, літньої кухні-літ. Д, сараю - літ. Ж, сараю - літ. Л, сараю - літ. М, сараю - літ. Н, вбиральні - літ. Г, погребу з шийкою - літ. пг, гаражу - літ. О, навісу - літ. Р, гаражу - літ. Е, замощення І, паркану № 1, воріт № 4, паркану № 12, воріт № 7, паркану № 8, паркану № 9, ями зливної № 10, водопроводу № 6, водопроводу № 2, воріт № 5, колодязю №11, ями зливної № 13, паркану № 14. Вказаний житловий будинок знаходиться на земельній ділянці площею 0,2350 гектарів, кадастровий номер 2310100000:04:002:0300, що підтверджується довідкою № 414/02-02, виданою Управлінням Держкомзему у місті Запоріжжя Запорізької області 29 березня 2012 року, яка знаходяться у власності держави. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно співвласниками житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] по частини кожний. Відповідно до\~висновку судової\~будівельно-технічної\~експертизи №294-22\~навіс шиферний,\~а саме: сторона навісу (довга), що проходить вздовж паркану знаходиться над парканом, не обладнана організованим (зовнішнім водостоком) водовідведенням, що не запобігає стіканню атмосферних опадів з цієї сторони навісу на територію суміжної ділянки що порушує вимоги п.6.1.41 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій». Сторона навісу (коротка), що не доходить до паркану, не обладнана організованим (зовнішнім водостоком) водовідведенням, але встановити наявність або відсутність стікання атмосферних опадів з покрівлі на територію суміжної ділянки не надається за можливе, що в свою чергу виключає можливість встановити відповідність вимогам п.6.1.41 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій». Відповідно до дослідницької частини експерт робить висновок, що навіс шиферний необхідно облаштувати, згідно з п.10.1 ДБН В.2.6-220:2017 «Покриття будівель і споруд», організованим водовідведенням за допомогою спеціальних водозбірних лотків, водоприймальних воронок і системи водовідвідних трубопроводів, для запобігання стіканню атмосферних опадів на частину земельної ділянки у користуванні [PERSON] . Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з частинами першою, другою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої, абзацу дванадцятого частини другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Частинами першою, другою статті 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Відповідно до частини першої статті 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Статтею 152 ЗК України передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до ч.1 статті 377 ЦК України в редакції, чинній на час набуття позивачем права власності на частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить правовласності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласниказемлекористувача). Відповідно до\~ст.\~358\~ЦК України\~право спільної\~часткової власності\~здійснюється співвласниками\~за їхньою\~згодою. Співвласники\~можуть домовитися\~про порядок\~володіння та\~користування майном,\~що є\~їхньою спільною\~частковою власністю. Кожен\~із співвласників\~має право\~на надання\~йому у\~володіння та\~користування тієї\~частини спільного\~майна в\~натурі,\~яка відповідає\~його частці\~у праві\~спільної часткової\~власності.\~У разі\~неможливості цього\~він має\~право вимагати\~від інших\~співвласників,\~які володіють\~і користуються\~спільним майном,\~відповідної матеріальної\~компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Стаття 358 ЦК України\~свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] належить на праві спільної часткової власності житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Спірні правовідносини між учасниками\~цієї справи виникли щодо земельної ділянки, яка належить державі та надана для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за адресою: [ADDRESS] . Учасники провадження є співкористувачами спірної земельної ділянки. Режим спільної часткової власності не припинений, частки власників в натурі не виділені. Порядок користування спірною земельною ділянкою також не визначений ані судом, ані договором. Для висновків про порушення прав позивача мають бути надані належні та допустимі докази, які б беззаперечно вказували, яка саме земельна ділянка перебувала у власності позивача, де проходить її межа, чи порушено діями відповідачів права позивача. Такі докази зазвичай можуть підтверджуватися висновками експерта чи спеціаліста. Оскільки земельна ділянка перебуває у спільному користуванні учасників провадження, порядок її користування не визначений, то відсутні підстави вважати, що огороджена [PERSON] частина земельної ділянки, перебуває у його особистому користуванні. Відсутні підстави вважати обґрунтованим те, що паркан, встановлений позивачем та щодо якого вчиняються дії (бездіяльність) відповідачів, правомірно знаходиться на межі частин ділянки співкористувачів. З огляду на викладене у задоволенні позовним вимог слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed