Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-16 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі - ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») звернулося до Голосіївського районного суду міста Києва з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 20.11.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі - ТОВ «Мілоан») та [PERSON] укладено кредитний договір №8044108. За цим кредитним договором відповідач отримав 5000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені умовами Кредитного договору. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом його підписання електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ «Мілоан» виконало свої зобов`язання, проте, відповідач порушив умови щодо своєчасного повернення кредиту та сплати процентів у встановлені строки та порядку, у зв`язку з чим у відповідача виникла прострочена заборгованість по сплаті кредиту та процентів, яка становить 20950 грн., з яких 5000 грн. - заборгованість за сумою кредиту, 15000 грн. - заборгованість за відсотками, 950 грн. - заборгованість за комісією. 28.03.2023 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» був укладений договір факторингу №93-МЛ, згідно умов якого позивач набув право вимоги за кредитним договором № 8044108 до відповідача в сумі 20950 грн., з яких 5000 грн. - заборгованість за сумою боргу, 15000 грн. - заборгованість по відсоткам та 950 грн. - заборгованість за комісією. Просив стягнути з відповідача зазначену заборгованість та судові витрати. 01.04.2024 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі і призначення її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 18.04.2024 відповідач подала суду відзив, в якому заперечувала проти задоволення позовних вимог. Зазначила, що кредитний договір з ТОВ «Мілоан» не укладала, грошових коштів не отримувала, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. 20.11.2022 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 8044108, згідно з яким остання отримала кредит у розмірі 5000 грн., строком на 105 днів з пільговим періодом 15 днів. Загальні витрати за пільговий період складають 2450 грн. в грошовому виразі та 1,637,467,00 відсотків річних у процентному значенні. Загальні витрати за кредитом складають 15950 в грошовому виразі та 1109,00 відсотків річних у процентному значенні. Комісія за надання кредиту становить 950 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за весь період складає 20950 грн. (п. 1.1. - 1.5. договору про споживчий кредит №8044108 від 20.11.2022). Відповідно до пункту 2.1. договору про споживчий кредит №8044108 від 20.11.2022 кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти № [NUMBER]. У відповідності до п. 4.2 договору про споживчий кредит 8044108 від 20.11.2022 у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець, починаючи з дня, наступного за датою спливу строку кредитування (датою остаточного погашення заборгованості, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою п. 1.5.3 договору, в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. Додатком № 1 до договору є графік платежів, згідно з яким визначено до сплати сума кредиту, проценти за користування кредитом, комісія за надання кредиту. Згідно із довідкою ТОВ «Мілоан» про ідентифікацію, підписаної представником ТОВ «Мілоан» Вініченко О. В., відповідач ідентифікований, як позичальник за укладеним договором, оскільки акцептував підписавши 20.11.2022 аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора направленого на номер телефону відповідний договір (V21888). Згідно з платіжним дорученням № 8738555 від 20.11.2022 ТОВ «Мілоан» перерахувало на рахунок відповідача 5000 грн., призначення платежу: Кошти згідно договору 8044108. 28.03.2023 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» був укладений договір відступлення прав вимоги №93-МЛ, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило позивачу за плату належні йому права вимоги, а позивач прийняв права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Згідно витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 93-МЛ від 28.03.2023 заборгованість відповідача перед позивачем становить 20950 грн., з яких заборгованість за сумою кредиту - 5000 грн., заборгованість за сумою відсотків - 15000 грн., заборгованість за комісією - 950 грн. 07.12.2023 позивачем на адресу відповідача скеровувалась досудова вимога, щодо погашення заборгованості за кредитним договором. Станом на день розгляду справи, вказана вимога відповідачем була проігнорована, а зобов`язання за кредитним договором належним чином ним не виконано. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України). Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження №61-4202сво22). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено договір позики у формі електронного документу з електронними підписами сторін та із запропонованими умовами відповідач ознайомився та погодився з ними. Відповідно до частини першої статті 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, що відповідач зверталася до правоохоронних органів з заявою про вчинення відносно неї протиправних дій, а також, що остання зверталася до суду з позовною заявою про визнання недійсним договору №8044108 від 20.11.2022, у зв`язку з чим доводи [PERSON] про те, що вона не укладала кредитний договір та не отримувала кошти, є безпідставними. Як вбачається із матеріалів справи, ТОВ «Мілоан» надав [PERSON] кредит шляхом перерахування коштів на рахунок відповідача. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договром належним чинои не виконував. ТОВ «Мілоан» відповідно до договору факторингу від 28.03.2023 №93-МЛ передало ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» право вимоги за кредитним договором №8044108 до відповідача в сумі 20950 грн. Станом на день подачі позову до суду відповідачем борг за кредитним договором не повернуто, таким чином позивач обгрунтовано вимагає стягнення з відповдача на свою користь кредитної заборгованості. З урахуванням наданих доказів, суд вважає можливим стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 8044108 від 20.11.2022 в сумі 20950 грн., яка складається з 5000 грн. - заборгованість за кредитом, 15000 грн. - заборгованість за відсотками, 950 грн. - заборгованість по комісії. За таких обставин, суд з вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3028 грн., у зв`язку з документальним підтвердженням їх понесення.

Outcome: approved