Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-26 00:00:00

Представник ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернувся до Вишгородського районного суду Київської області із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 17.07.2021 року між [PERSON] та ТОВ «Авентус Україна» було укладено договір про надання споживчого кредиту № 4480094, відповідно до умов якого, кредитодавець надає позичальнику кредит у гривні, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Відповідно до положень договору: сума кредиту (загальний розмір) складає: 15 000,00 грн., строк кредиту становить 30 днів; стандартна процентна ставка становить 1,90 % в день та застосовується у межах строку кредиту; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою позичальника; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація. Згідно умов договору кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані позичальником кредитодавцю з метою отримання кредиту. Введення позичальником коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором договору вважається направленням кредитодавцю повідомлення про прийняття в повному обсязі умов договору. Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі 15 000,00 грн. Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства.ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту № 4480094 від 17.07.2021 року виконав належним чином, перерахувавши грошові кошти у розмірі 15 000,00 грн. відповідачу, що підтверджується платіжним дорученням. У порушення умов договору, відповідач, свої зобов`язання належним чином не виконує, в результаті чого станом на 28.09.2023 року утворилася заборгованість у розмірі 49 464,65 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 15 000,00 грн.; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги - 34 200,00 грн.; заборгованість по пені і штрафу - 0,00 грн.; нараховані 3% річних - 24,65 грн.; інфляційні втрати - 240,00 грн. 04.02.2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 04-02-02/2022, відповідно умов якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором про надання споживчого кредиту № 4480094 від 17.07.2021 року, що укладений між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем. В подальшому ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до позичальників ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року, в тому числі за договором про надання споживчого кредиту № 4480094 від 17.07.2021 року, що укладений між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем. На підставі викладеного просив суд стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості договором про надання споживчого кредиту № 4480094 від 17.07.2021 року у розмірі 49 464, 65 грн., а також понесені судові витрати на сплату судового збору у розмірі 2 684, 00 грн. та на правову допомогу у розмірі 13 000, 00 грн. Згідно правил частини шостої статті 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог статті 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 20.11.2023 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. 13.06.2024 року до суду від представника відповідача надійшло клопотання про поновлення строку на подання відзиву та відзив на позовну заяву в якому зазначила, що відповідач категорично заперечує факт укладення договору № 4480094 від 17.01.2021 року про надання споживчого кредиту та отримання будь-яких коштів на власні карткові рахунки. У реєстрі боржників до договору факторингу № 04-02-02/2022 від 04.02.2022 року містяться відомості про боржника - [PERSON] із зазначенням паспортних даних: серія [NUMBER] від 04.06.2002 року, проте як стверджує представник відповідача станом на 18.05.2021 року паспорт громадянина України серії [NUMBER] , виданий 04.06.2002 року Вишгородським РВ ГУ МВС України в Сумській області втратив юридичну силу, що підтверджується листом Вишгородського РУП ГУНП в Київській області № 1866 від 19.05.2021 року та довідкою від 19.05.2021 року. Також зазначила, що у розділі 11 договору зазначені реквізити та підписи сторін, проте у графі «споживач» відсутні дані [PERSON] щодо номеру його платіжної картки та найменування банку. Платіжне доручення долучене до справи на підтвердження виконання ТОВ «Авентус Україна» своїх вимог щодо видачі коштів не відповідає вимогам Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті у редакції постанови Правління Національного банку України № 127 від 06.11.2019 року, а саме відсутня інформація яким банком проводилось дане доручення і чи проводилось взагалі. На ТОВ «Авентус Україна» за договором було покладено обов`язок перерахувати кошти в розмірі 15 000 грн., проте в договорі відсутні реквізити отримувача, тому на її думку є сумнівним, те у який спосіб ТОВ «Авентус України» виконало свій обов`язок. На підставі викладеного просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 15.07.2024 року до суду від представника позивача надійшли письмові пояснення в яких зазначила, що з наданих відповідачем документів вбачається, що останній звертався із заявою про втрату ним документів, проте, доказів того, що за результатами розгляду заяви паспорт громадянина України серії [NUMBER] , виданий 04.06.2002 року було визнано недійсним відповідачем не надано, а працівниками поліції не виявлено наявності ознак кримінального правопорушення. Вважає, що після звернення з заявою до поліції відповідач міг знайти втрачений паспорт та користуватись ним далі, повідомивши про це органи поліції. Також наголосила, що відповідачем не надано будь-якого доказу того, що паспорт є недійсним та був недійсним на момент укладення кредитного договору. Відтак вважає, що відповідачем не надано доказів того, що договір було укладено за допомогою недійсного документа, що посвідчує особу. Щодо долученої представником відповідача банківської виписки зазначила, що така має погану якість друку, нечитабельний зміст, в ній не відображено інформацію щодо сум зарахувань, частково інформацію про опис операцій, номер рахунку та не містить інформацію за період до 07.08.2021 року, а також не охоплює дату видачі кредитних коштів відповідачу, а тому просила визнати її неналежним та не допустимим доказом. Представник позивача, вказала, що на підтвердження своїх доводів щодо неотримання коштів відповідачем не надано жодної виписки по його картковому рахунку, яка свідчила б про ненадходження грошових коштів на рахунок відповідача за вказаним договором, а тому такі твердження вважає голослівними і такими, що не заслуговують на увагу суду. 17.01.2025 року до суду від представника позивача надійшли письмові пояснення в яких зазначила,що в ході розгляду справи в суді, в позивача виникла необхідність в подачі додаткових пояснень, згідно яких вказала, що із відповіді АТ «Сенс Банк» від 11.11.2024 року встановлено, що [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] є клієнтом банку. На його ім`я відкрито карту № [NUMBER] , рахунок до картки № [NUMBER] (валюта Українська гривня).Умови користування картковим рахунком [NUMBER] [PERSON] у разі певних зарахувань коштів на такий рахунок передбачають спершу зарахування коштів на транзитний рахунок банку, в даному випадку рахунок АТ «Сенс Банк» № [NUMBER] (2924 - цифри, які ідентифікують транзитний рахунок банку), а потім лише на рахунок клієнта (відповідача). Тобто, зарахування коштів спершу на транзитний рахунок банку, із якого потім кошти перераховуються клієнту регулюються правилами та умовами користування такого рахунку, а бухгалтерські проводки регулюються Постановою НБУ від 14.01.2020 № 4 «Про внесення змін до Правил бухгалтерського обліку операцій з використанням платіжних карток у банках України», проте, такі особливості надходження коштів на рахунок відповідача є належним зарахуванням кредитних коштів відповідачу, на що просила суд звернути особливу увагу. Щодо випискидо угоди № 8524781 за період з 05.04.2021 по 20.08.2021, згідно якої рахунок № [NUMBER] належить ФОП [PERSON] , яку 25.09.2024 року відповідачем було отримано у АТ «Сенс Банк» зазначила, що така не містить посади і прізвища особи, відповідальної за формування такої виписки і правильності її оформлення та не містить особистого підпису або інших даних, що давали б змогу ідентифікувати особу, яка формувала таку виписку.Також зауважила, що виписка сформована на основі зарплатного проекту ФОП [PERSON] оформленого в АТ «Сенс Банк», найманим працівником якого є [PERSON] , що спростовує зазначення в графі «підприємство» ФОП [PERSON] . Номер рахунку по картці відповідача [NUMBER] збігається із номером рахунку, виписку по якому отримано судом від АТ «Сенс Банк» листом від 11.11.2024 року. Відтак, вважає, що вказана виписка не є достовірним, належним доказом в рамках розгляду даної справи, а відомості, які в ній зазначені не встановлюють нових обставин по справі. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі, надала аналогічні пояснення викладеним у позові та письмових поясненнях. Представник відповідача у судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечувала та просила відмовити у їх задоволенні у повному обсязі з підстав їх недоведеності. Заслухавши доводи представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 17.07.2021 року між [PERSON] та ТОВ «Авентус Україна» за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи було укладено договір про надання споживчого кредиту № 4480094. Відповідно до п.п. 1.2, 1.3, 1.4, 1.5, 1.5.1, 1.5.2, 1.6, 1.7, 1.7.1, 1.7.2, 1.8, 1.8.1, 1.8.2, 2.1, 2.2 договору, на умовах, встановлених договором, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Тип кредиту - кредит. Сума кредиту складає: 15 000, 00 грн. Строк кредиту 30 днів. Дата повернення кредиту та сплата процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (Графік платежів), що є Додатком №1 до цього договору. Тип процентної ставки - фіксована. Стандартна процента ставка становить 1,90 % в день та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою позичальника; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація. Знижена процентна ставка 1,615 % в день. Мета отримання кредиту - споживчі (особисті) потреби. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: - за стандартною ставкою 24079, 41 % % річних та за зниженою ставкою 12133, 74 % річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою 23 550, 00 грн. та за зниженою ставкою 22 267, 50 грн. Кредит надається товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № 535557……9505 або іншої платіжної карти, реквізити якої надані споживачем товариству з метою отримання кредиту. Сума кредиту (його частина) перераховується товариством протягом двох календарних днів з моменту укладення цього договору. У випадку, якщо товариство здійснює перерахунок коштів не у день укладання договору, а у наступні календарні дні, графік платежів підлягає коригуванню шляхом зміщення дати повернення кредиту, враховуючи строк кредиту (кількість днів), зазначений в п. 1.4 договору, відлік якого в даному випадку починається з моменту надання коштів. Новий графік платежів розміщується товариством в особистому кабінеті. У вказаному договорі, таблиці обчислення вартості кредиту (Додатку № 1 до вказаного договору), паспорті споживчого кредиту міститься позначення про їх підписання 17.07.2021 року електронним підписом з одноразовим ідентифікатором - М940657. З боку кредитора договір підписано факсимільним відтворенням підпису директора [PERSON] . Згідно додатку № 1 до договору № 4480094 від 17.07.2021 року, кредит видано 17.07.2021 року в розмірі 15 000 грн., проценти за користування кредитом 7 267 грн. 50 коп., реальна річна процентна ставка 12 133, 74 %. Якщо споживачем не будуть виконані умови договору для отримання зниженої процентної ставки, розміри платежів будуть перераховані за стандартною процентною ставкою в зв`язку з чим будуть мати наступні значенні: сума платежу за розрахунковий період складе 23 550, 00 грн., проценти за користування кредитом складуть 8 550, 00 грн., реальна річна процентна ставка складе 24 079, 41 % річних, загальна вартість кредиту складе 23 550, 00 грн. Зазначене також підтверджується паспортом споживчого кредиту. Також, відповідно до паспорту кредиту позичальник підтвердив, що отримав та ознайомився з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних них умов кредитування та підтвердив отримання всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до його потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які можуть бути, в тому числі в разі невиконання зобов`язань за договором. З листа ТОВ «ФК «Контрактовий дім» № 2478 від 21.03.2023 року вбачається, що ТОВ «Авентус Україна» 17.07.2021 року перерахувало 15 000 грн. на картку № [NUMBER] ……9505, відповідно до транзакції № 967908349, номер замовлення № 20741153. Згідно розрахунку заборгованості за договором № 4480094 від 17.07.2021 року про надання споживчого кредиту, станом на 28.09.2023 року заборгованість [PERSON] становить 49 464,65 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 15 000,00 грн.; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги - 34 200,00 грн.; заборгованість по пені і штрафу - 0,00 грн.; і 3% річних - 24,65 грн.; інфляційні втрати - 240,00 грн. 04.02.2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 04-02-02/2022, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором № 4480094 від 17.07.2021 року укладеним між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] перейшло до ТОВ «Вердикт Капітал». З Акту приймання-передавання Реєстру боржників до договору факторингу № 04-02-02/2022 від 04.02.2022 року укладений між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Вердикт Капітал», вбачається на виконання договору факторингу № 04-02-02/2022 від 04.02.2022 року ТОВ «Авентус Україна» передало, а ТОВ «Вердикт Капітал» прийняло Реєстр боржників в електронному вигляді. Згідно з Реєстру боржників від 04.02.2022 року до Договору факторингу № 04-02-02/2022 від 04.02.2022 року, заборгованість [PERSON] за договором № 4480094 від 17.07.2021 року складає 49 200,00 грн., з яких 15 000 - сума заборгованості за тілом кредиту, 34 200, 00 грн. - сума заборгованості за відсотками. 10.01.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено договір про відступлення права вимоги №10-01/2023, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором № 4480094 від 17.07.2021 року укладеним між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] перейшло до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР». З Акту прийому-передачі Реєстру боржників до договору про відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 року укладений між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», вбачається на виконання про відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» передало, а ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» прийняло Реєстр боржників кількістю 207 307. Згідно з Реєстру боржників від 10.01.2023 року до договору про відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 року, заборгованість [PERSON] за договором № 4480094 від 17.07.2021 року складає 49 464, 65 грн., з яких 15 000 - сума заборгованості за тілом кредиту, 34 200, 00 грн. - сума заборгованості за відсотками; 264, 65 грн. - 3 % річних та інфляційні втрати. Відповідно до приписів ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою ст. 530 ЦК України, встановлено, що якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Підприємець не має права відмовитися від укладення публічного договору за наявності у нього можливостей надання споживачеві відповідних товарів (робіт, послуг). У разі необґрунтованої відмови підприємця від укладення публічного договору він має відшкодувати збитки, завдані споживачеві такою відмовою. Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору. Умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов`язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, є нікчемними. Згідно ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. Якщо вимога про зміну або розірвання договору пред`явлена стороною, яка приєдналася до нього у зв`язку зі здійсненням нею підприємницької діяльності, сторона, що надала договір для приєднання, може відмовити у задоволенні цих вимог, якщо доведе, що сторона, яка приєдналася, знала або могла знати, на яких умовах вона приєдналася до договору. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Договір позики вважається безпроцентним, якщо: 1) він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п`ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов`язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін; 2) позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Положеннями статтей 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно - телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. На підставі наведених правових норм, беручи до уваги те, що договір № 4480094 про надання споживчого кредиту від 17.07.2021 року підписаний відповідачем електронним підписом, наявність якого разом з електронним підписом первісного кредитора підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх, суд приходить до висновку про доведеність факту укладення між сторонами договору № 4480094 про надання споживчого кредиту від 17.07.2021 року, та про те, що позичальник [PERSON] всі умови договору цілком зрозумів та своїм підписом письмово підтвердив та закріпив те, що сторони договору діяли свідомо, були вільні в укладенні даного договору, вільні у виборі контрагента та умов договору. Таким чином, оскільки договір № 4480094 про надання споживчого кредиту від 17.07.2021 року, який підписаний сторонами, є чинними, у встановленому законом порядку недійсним не визнавався, суд приходить до висновку про те, що між первісним кредитором та [PERSON] як позичальником, виникли договірні відносини щодо користування кредитними коштами. Щодо заперечень представника відповідача щодо укладення договору, то суд зазначає наступне. Згідно п. 1.1. договору № 4480094 про надання споживчого кредиту від 17.07.2021 року передбачено, що укладення цього Договору здійснюється Сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується Споживачу через Веб-сайт або Мобільний додаток. Електронна ідентифікація Споживача здійснюється при вході Споживача в Особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону Споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до Особистого кабінету. При цьому, Споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту/ІТС Товариства. Відповідно до положень Договору, договір укладається шляхом направлення його тексту підписаного зі Сторони Кредитодавця аналогом власноручного підпису уповноваженої особи Кредитодавця та відтиску печатки Кредитодавця, що відтворені засобами копіювання, в Особистий кабінет позичальника для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який формується для кожного разу використання та направляється на номер мобільного телефону, повідомлений останнім Кредитодавцю в ІТС /зазначений в цьому Договорі. Введення позичальником коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором Договору вважається направленням Кредитодавцю повідомлення про прийняття в повному обсязі умов Договору. Згідно матеріалів справи встановлено, що відповідач підписав договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором М940657, 17.07.2021 22:40:32 / [PERSON] /. Аналогічним чином споживач підписав таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит та паспорт споживчого кредиту - Інформація яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форма). Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. З наведеного вбачається, що укладення електронного договору вимагає дотримання певної процедури, а саме щодо обрання кредитного продукту на веб-сайті кредитора, реєстрації в ІТС Товариства, споживач виражає згоду на продовження дій ІТС, підтверджує що ознайомлений зі змістом Правил, Публічної пропозиції на використання аналогів підписів, приймає їх у повному обсязі та надає Згоду на обробку персональних даних. Суд констатує що наявна в матеріалах справи копія договору містить підписи обох сторін. Крім цього, відповідач та його представник не надають суду інформацію про те, що особисті дані відповідача, зокрема його паспортні дані були надані третіми особами, без його відому, для отримання кредитних коштів, тобто що мав місце злочин - шахрайство, враховуючи те, що наявність оригіналу паспорту при укладенні електронного договору не вимагається, а тому його втрата не може свідчити про не укладання договору, з урахування можливості використання і його копії. Відповідальність при зазначені особистих даних покладається саме на особу, яка їх зазначає, в даному випадку на відповідача. Окрім того, як вбачається зі змісту кредитного договору, окрім паспортних даних позичальник вказав також номер своєї банківської картки, на яку в подальшому були перераховані кредитні кошти. Належність картки підтверджено баком в якому на ім`я відповідача відкрито картковий рахунок відповідача. Суд бере до уваги та погоджується із твердженням представника позивача про те, що Платіжна банківська картка містить захищені та притаманні лише конкретній особі обов`язкові реквізити, які дають змогу ідентифікувати платіжну систему та емітента. Надання Кредитору відомостей щодо захищеного номера банківської карти для здійснення переказу грошових коштів, які відомі лише Відповідачу, свідчить що попередньо (до зарахування коштів), сторонами були узгоджені всі істотні умови договору, в тому числі і спосіб здійснення перерахування кредитних коштів відповідно до умов кредитного договору. Заперечуючи факт укладення договору та отримання кредитних коштів відповідачем та його представником не вказано на те, що його персональні дані, в тому числі і інформація щодо банківської картки на яку було перераховано кошти, незаконно використовувалися третіми особами, з метою неправомірного отримання коштів. Підтвердження того що із даного приводу відповідач звернувся до правоохоронних органів, суду не надано. Натомість, варто зауважити, що на виконання ухвали суду від 29.10.2024 року про витребування доказів, надійшов лист-відповідь із АТ «Сенс Банк», згідно якої [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] клієнт Банку. На його ім`я відкрито запитувану карту № [NUMBER] рахунок до картки № [NUMBER] (валюта Українська гривня). Операції зарахування/списання коштів на / з карткових рахунків відбуваються через транзитний рахунок Банку, балансового рахунку 2924 «Транзитний рахунок за операціями, здійсненними з використанням платіжних карток». Номер телефону на який відправлялась інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № [NUMBER] в період з 17.07.2021 по 21.07.2021 був [NUMBER] . Номер телефону [NUMBER] знаходився у періоді з 17.07.2021 по 21.07.2021 в анкетних даних [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] . Як вбачається із отриманої судом виписки на вимогу суду від АТ «Сенс Банк», 19.07.2021 (проведено 18.07.2021) із транзитного рахунку банку № [NUMBER] на рахунок [PERSON] № [NUMBER] за переказом (ID платежу 5375882213) від 17.07.2021 перераховано 15 000,00 грн. Транзитний рахунок - це рахунок, що використовують банки для обліку платежів на час до перерахування їх за призначенням згідно з нормативно-правовими актами або договорами. Тобто, до того, як кредитні кошти були перераховані на рахунок відповідача № [NUMBER] , такі кошти спочатку зараховуються на транзитний рахунок АТ «Сенс Банк» [NUMBER] (2924 - цифри, які ідентифікують транзитний рахунок банку), після чого перераховувались відповідачу [PERSON] . Суд звертає увагу на те, що дата та сума зарахування відповідає сумі кредитних коштів які згідно договору укладеного 17.07.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] , за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір № 4480094 про надання споживчого кредиту, мав отримати від кредитора позичальник. Щодо копії банківської виписки наданої представником відповідача на спростування факту отримання відповідачем кредитних коштів та належності йому рахунку, судом зазначається наступне. Так, представник відповідача у судовому засіданні наголошувала, що 25.09.2024 року відповідач [PERSON] отримав у Акціонерного товариства «СЕНС БАНК (код ЄДРПОУ 23494714, адреса: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100) виписку до угоди № 8524781 за період з 05.04.2021 по 20.08.2021, згідно якої рахунок № [NUMBER] належить ФОП [PERSON] . У відповідності до ст. 1 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію. Тобто, виписка по рахунку є первинним бухгалтерським документом, яка містить інформацію щодо зарахування кредитних коштів. Згідно ч. 2 ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: - назву документа (форми); - дату складання; - назву підприємства, від імені якого складено документ; - зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; - посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; - особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Залежно від характеру господарської операції та технології обробки облікової інформації до первинних документів можуть включатися додаткові реквізити (печатка, номер документа, підстава для здійснення операції тощо). Первинні документи, створені автоматично в електронній формі програмним забезпеченням інформаційно-комунікаційної системи, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови наявності накладеного електронного підпису чи печатки з дотриманням вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо. Разом з цим, виписка надана представником не містить посади і прізвища особи, відповідальної за формування такої виписки та не містить особистого підпису або інших даних, що дають змогу ідентифікувати особу, яка формувала таку виписку, штампу банку, а також, проте, що така виписка містить банківську таємницю. Окрім того, отримувачем такої виписки є [PERSON] , а в графі «підприємство» зазначено ФОП [PERSON] та представником стверджується про належність рахунку № [NUMBER] ФОП [PERSON] . Проте такі твердження не заслуговують на увагу, враховуючи те, що номер рахунку належить до банківської таємниці, а відповідно відповідач не зміг би отримати інформацію щодо рахунку належного іншій особі, зокрема ФОП [PERSON] . При цьому, суд бере до уваги та погоджується із твердженням представника позивача про те, що виписка сформована на основі зарплатного проекту ФОП [PERSON] оформленого в АТ «Сенс Банк», найманим працівником якого є [PERSON] , тобто відповідач. Більш того, номер рахунку по картці відповідача [NUMBER] збігається із номером рахунку, виписку по якому отримано судом від АТ «Сенс Банк» листом від 11.11.2024 року. Суд, оцінивши подану представником відповідача виписку, вважає її неналежною та недопустимою. Відповідно до змісту ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із ч.2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 79, 80 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч.1 ч. 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.ч.1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З огляду на викладене, суд приходить до висновків, що наявні докази, підтверджують укладання договору наведеними матеріалами справи, питання недійсності договору в установленому законом порядку відповідачем не порушувалося. В матеріалах справи наявний розрахунок заборгованості відповідача перед позивачем за договором, права вимоги за яким набув позивач від первісного кредитора. Даний розрахунок відповідачем у встановлений законом спосіб спростований не був. З урахуванням наведених норм законодавства та встановлених у справі обставин, суд приходить до висновку, що відповідач, отримавши обумовлену у договорі суму, належним чином не виконав взяті на себе кредитні зобов`язання, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка підтверджується письмовими доказами та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 49 464, 65 грн. Щодо стягнення судових витрат з відповідача на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», суд дійшов до наступного. Згідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу; витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (п.1, 4 ч.3 ст.133 ЦПК України). Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. 02.01.2023 року між ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (клієнт) та Адвокатським бюро «Ліга Ассістанс» (адвокатське об`єднання) укладено договір № 02-01/2023 про надання правової допомоги згідно якого, клієнт доручає, а адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором (п.1.1.). Згідно заявки на надання юридичної допомоги № 54 від 18.08.2023 року ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та Адвокатське бюро «Ліга Ассістанс» погодили вартість надання послуг щодо примусового стягнення заборгованості з [PERSON] , що становить 13 000,00 грн. Як вбачається з витягу з акту № 2 про надання юридичної допомоги від 22.08.2023 року, Адвокатське бюро «Ліга Ассістанс» надало ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» правову допомогу за договором № 02-01/2023 року, на загальну вартість 13000,00 грн. Згідно до п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). Вказана правова позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18), від 15.06.2021 року по справі № 159/5837/19. Отже, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» понесені судові витрати на правову допомогу у розмірі 13 000,00 грн. Крім того, згідно ч.1 ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати понесені останнім у вигляді судового збору.

Outcome: approved