Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про усунення [PERSON] , від права спадкування обов`язкової частки у майні після смерті [INFO] [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за життя бабуся позивачки [PERSON] на випадок свої смерті залишила заповіт, яким все своє майно заповідала їй. За рік до смерті її бабуся зареєструвала шлюб з [PERSON] , який зловживав алкогольними напоями, на ґрунті чого неодноразово завдав тілесних ушкоджень [PERSON] . Приблизно у серпні-вересні 2007 року після побиття [PERSON] , [PERSON] залишив її у безпорадному стані, оскільки бабуся позивачки не могла самостійно готувати їжу, виконувати щоденну побутову роботу. З того часу, саме позивач стала проживати разом з бабусею, доглядати за нею та опікуватися, натомість [PERSON] , маючи таку можливість та усвідомлюючи свій обов`язок, як її чоловіка, забезпечувати підтримку та допомогу, покинув її фактично у безпорадному стані. Після смерті бабусі спадщину за заявами до нотаріальної контори прийняли вона (позивач) та [PERSON] . Через нетривалий час після смерті бабусі [PERSON] помер, однак у нього є діти - відповідачі [PERSON] та [PERSON] , які є його спадкоємцями, а отже можуть претендувати на частку у спадщині, у зв`язку з чим [PERSON] має бути усунений від права спадкування з вищевказаних обставин. Крім того, позивач просить суд визнати за нею право власності на 2/3 частки будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті бабусі, оскільки нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину їй відмовлено через неможливість отримання реєстраційних даних щодо об`єкта нерухомості у Куп`янському БТІ, яке повністю знищено внаслідок збройної агресії рф. Ухвалою суду від 17.10.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 08.11.2024 підготовче провадження закрито, витребувано копію спадкової справи після смерті [PERSON] . У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином про причини неявки не повідомили. Відповідно до вимог ч.3 ст. 223 ЦПК України у разі неявки учасника справи, який належним чином повідомлений про судове засідання, без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи. Згідно позиції Верховного Суду у справі № 911/3142/12 від 18.03.2021 направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. Направлені за місцем реєстрації відповідачів судові виклики відділенням поштового зв`язку повернуті на зворотну адресу суду з позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до постанови КЦС ВС від 10.05.2023 № 755/17944/18 (61-185св23) довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду, зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Відзив відповідачами не подано. Крім того, враховуючи, що зареєстроване місце проживання відповідачів знаходиться на території активних бойових дій у с.Петропавлівка Куп`янського району Харківської області, оголошення про виклик в порядку ст. 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» розміщувалися на офіційному веб-сайті судової влади України. За інформацією Петропавлівської сільської військової адміністрації Куп`янського району Харківської області [PERSON] та [PERSON] значаться зареєстрованими на території с. Петропавлівка, однак іншими даними щодо них сільська рада не володіє. Відповідно до вимог ст. 281 ЦПК України про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Враховуючи вищевикладене та наявність одночасного існування умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за необхідне провести заочний розгляд справи. На підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, заслухавши позивача та її представника, допитавши свідків та дослідивши докази, встановив фактичні обставини та відповідні правовідносини, які виникли між сторонами. [INFO] у м. Куп`янську Харківської області померла бабуся позивачки [PERSON] , що підтверджується відповідною копією свідоцтва про смерть (а.с.97). Згідно з довідкою Центру надання адміністративних послуг апарату виконавчого комітету Куп`янської міської ради Харківської області за вих № 73 від 13.03.2024 [PERSON] на день смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Інші особи разом з нею зареєстрованими не значаться (а.с.104). На день смерті спадкодавиця [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] , [INFO] , який був зареєстрований 29.08.2006 (а.с.110-111). 14.02.2008 [PERSON] склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Куп`янської державної нотаріальної контори Харківської області Гречук Є.О. та зареєстрований в реєстрі за № 1-979, яким все своє майно вона заповідала [PERSON] , [INFO] . Цим заповітом вона скасувала попередній заповіт (а.с.122). Після смерті [PERSON] 04.04.2008 Куп`янською державною нотаріальною конторою Харківської області заведено спадкову справу № 373/2008, яка зареєстрована у Спадкову реєстрі за № 44424554 (а.с.101). Спадщину після смерті [PERSON] за заявами від 04.04.2008 та 24.09.2008 до державної нотаріальної контори прийняли чоловік спадкодавиці - [PERSON] та донька спадкодавиці [PERSON] відповідно (а.с.93, 95) Постановою державного нотаріуса Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори в порядку виконання обов`язків державного нотаріуса Куп`янської державної нотаріальної контори Харківської області Реуцькій І.В. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , у зв`язку з неможливістю отримання відомостей з Єдиної держаної електронної системи у сфері будівництва щодо технічних характеристик об`єкту нерухомого майна, відповідно до вимог чинного законодавства України при проведенні технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна на житловий будинок, 2/3 (дві треті) частки якого спадкуються. При наявності всіх необхідних правовстановлюючих документів свідоцтво про право на спадщину за заповітом може буде видане на 1/2 (одну другу) частку спадкового майна (1/3 частку житлового будинку) на ім`я [PERSON] , на 1/2 (одну другу) частку спадкового майна (1/3 частку житлового будинку) у відповідності зі ст. 1241 Цивільного кодексу України (обов`язкова частка) на ім`я чоловіка спадкодавця [PERSON] (а.с.135-136). [INFO] [PERSON] помер (а.с.112-113). Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України). Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (постанова Верховного Суду від 15 березня 2023 року у справі № 202/7582/18 (провадження № 61-1706св23)). Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У статтях 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно зі статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Відповідно до частин першої та другої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно з частинами першою-третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Звертаючись до суду з цим позовом, [PERSON] просила усунути чоловіка її бабусі [PERSON] від права на спадкування за законом після смерті [PERSON] . У частині третій статті 1224 ЦК України передбачено, що не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. Згідно з частиною п`ятою статті 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до положень Сімейного кодексу України не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Позбавлення особи права спадкувати - це захід, що має застосовуватися лише в крайньому випадку з урахуванням, передусім, характеру поведінки відповідача. Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім того, підлягає з`ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу. При цьому відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 04 квітня 2018 року у справі № 233/6868/15 (провадження № 61-5921св18), від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16 (провадження № 61-15926св18), від 18 липня 2018 року у справі № 390/1635/15 (провадження № 61-7243св18), на які посилалася заявник у касаційній скарзі, а також у постановах від 08 листопада 2018 року у справі № 521/20849/16 (провадження № 61-31024св18), від 18 грудня 2020 року у справі № 761/19573/15-ц (провадження № 61-5357св20), від 29 червня 2021 року у справі № 386/967/18 (провадження № 61-13926св20), від 10 жовтня 2024 року у справі № 733/728/22 (провадження № 61-16676св23). Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що він є сусідом позивачки, мешкає за адресою [ADDRESS] , знав її сім`ю тривалий час. Неодноразово бачив, як [PERSON] , який зловживав алкоголем, бив свою дружину [PERSON] , виганяв її з дому, погрожував вбити. Позивач [PERSON] доглядала бабусю [PERSON] , яка хворіла після того, як [PERSON] її сильно побив, а його у будинку не було до смерті [PERSON] , яка померла у 2008 році. Свідок [PERSON] також пояснила суду, що є сусідкою позивачки, знає тривалий час її сім`ю. [PERSON] зловживав алкоголем та постійно знущався зі своєї дружини [PERSON] . Остання жалілася, що він її бив, після чого скаржилася на здоров`я. Але [PERSON] боялася звернутися до поліції або до лікарні. Після того, як [PERSON] останній раз побив свою дружину, в неї почалися проблеми з здоров`ям, вона не могла ходити, їсти, чоловік виїхав з будинку та більше не з`являвся. Доглядом [PERSON] до її смерті займалася онука - [PERSON] , яка є позивачем у справі. Також свідок додала, що вона є сімейним лікарем і вважає, що проблеми із здоров`ям у [PERSON] з`явилися після систематичних побоїв та знущань з боку її колишнього чоловіка [PERSON] . Як пояснив у судовому засіданні свідок [PERSON] він також мешкає по сусідству з позивачем, довгий час знає її сім`ю, [PERSON] . [PERSON] , який був її чоловіком, постійно зловживав алкоголем, бив дружину, вона нікуди не скаржилася, бо боялася чоловіка, він погрожував її вбити. Останній раз, коли він побив [PERSON] тривалий час лежала та взагалі не підіймалася, а незабаром померла. [PERSON] перед цим виїхав з будинку у с. Петропавлівка, та невдовзі там повісився. Під час хвороби та до моменту смерті бабусю [PERSON] постійно доглядала та піклувалася про неї онука - [PERSON] , яка є позивачем у справі. Таким чином, судовим розглядом встановлено, що [PERSON] , як чоловік спадкодавиці, свідомо ухилився від надання своїй дружині допомоги, при цьому мав реальну можливість опікуватися нею, адже був молодшим від неї на 20 років, однак, не зважаючи на її незадовільний стан здоров`я, неможливість самостійного пересування та самообслуговування фактично залишив її у безпорадному стані, змінивши місце проживання та залишивши її напризволяще. Згідно з частинами першою, другою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Зважаючи на факт ухилення [PERSON] від надання допомоги спадкодавиці при можливості її надання, винної поведінки останнього (зокрема, відмови від надання допомоги дружині та залишення її без догляду), а також постійної потреби спадкодавиці у такій допомозі саме від нього, суд дійшов висновку, що за сукупності таких обставин спадкоємець має бути усунений від спадкування. За змістом статті 1233 та частини першої статті 1235 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно зі статтею 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до статей 1268, 1296 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. З матеріалів справи встановлено, що спадкодавиці [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.01.1998 належить 1/6 частина житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель по [ADDRESS] (а.с.126). На підставі цього свідоцтва право власності на 1/6 частину житлового будинку 30.10.2000 зареєстровано в Куп`янському БТІ за [PERSON] (а.с.126 зв). На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20.01.1998 встановлено, що 1/3 частина вищевказаного будинку зареєстрована 27.03.1998 в Куп`янському БТІ за [PERSON] , тобто позивачкою у справі (а.с.128). Крім того, з технічного паспорту, складеного Куп`янським БТІ 24.10.2000 встановлено, що за [PERSON] на праві власності значаться зареєстрованими частки 1/2 та 1/6 на будинок [ADDRESS] (а.с.26). Рішенням Куп`янської міської ради Харківської області № 808-VІІ від 20.04.2018 затверджено словник вулиць міста Куп`янська та визначено актуальну назву [ADDRESS] . Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України). Судовим розглядом встановлено, що позивач у встановлений законом строк звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті бабусі [PERSON] , однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй відмовлено у зв`язку з неможливістю отримання відомостей з Єдиної держаної електронної системи у сфері будівництва щодо технічних характеристик об`єкту нерухомого майна, відповідно до вимог чинного законодавства України при проведенні технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна на житловий будинок. Отже, єдиним способом захисту спадкових прав [PERSON] є визнання за позивачем права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] .

Outcome: approved