Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-21 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із заявою, яка подана її представником [PERSON] , зазначивши заінтересованою особою [PERSON] , про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме просила встановити, що правовстановлюючий документ, Заповіт, зареєстрований в реєстрі за номером №2742, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Волинською Л.В. на ім`я [PERSON] , [INFO] , належить [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування поданої зави посилається на те, що у зв`язку зі смертю [INFO] громадянки [PERSON] (Далі по тексту - Заповідач), що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 10 квітня 2024 року відкрилась спадщина за заповітом, який був складений та посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Волинською Л.В. 25 вересня 2017 року та зареєстрований у реєстрі за №2742. Згідно даного заповіту, Заповідач - [PERSON] , яка народилась [INFO] і проживала у [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] , зробила таке розпорядження на випадок її смерті: усе її майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй належить на день її смерті і на що вона за законом матиме право заповіла [PERSON] (заінтересована особа, спадкоємець за заповітом), [INFO] . [PERSON] приходиться єдиною онукою Заповідача, дочкою її сина [PERSON] . Оскільки Заінтересована особа - спадкоємець є громадянкою іншої держави і не проживає на території України, не має можливості приїхати, щоб реалізувати свої спадкові права, було складено та видано довіреність 78 АВ 5499335 від 29 травня 2024 року посвідчену [PERSON] тимчасово виконуючою обов`язки нотаріуса нотаріального округу Санкт-Петербург, (апостильована та перекладена на українську мову) на користь [PERSON] , (Далі по тексту- Заявник), якою уповноважено останню на ведення справи з оформлення спадкових прав на майно, яке залишилось після смерті Заповідача. Після отримання довіреності, Заявник звернулась до нотаріуса для ознайомлення зі заповітом та оформлення відповідних документів для отримання спадщини. В процесі, обидві побачили технічну помилку в заповіті, Заповідач вказала нотаріусу неправильний рік народження онучки. Замість правильного 1997 року, що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] , Заповідач вказала неправильний 1987 рік. У зв`язку з чим, нотаріус в усній формі відмовила Заявнику у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та рекомендувала в судовому порядку встановити даний юридичний факт, оскільки виправити описку в заповіті після смерті заповідача не може. Лише встановивши в судовому порядку даний юридичний факт, Заявник зможе реалізувати спадкові права на користь [PERSON] . На момент подання повторної заяви, нотаріус надала письмову відмову у вчиненні нотаріальних дій. Отже, даний Заповіт є складений на користь єдиної онучки, яка є дочкою єдиного сина Заповідача. І це лише помилка в одній цифрі, яка позбавляє права реалізувати спадкові права. У зв`язку з наведеним, заявник просить подану заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, задовольнити. Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 23.09.2024 року за підсудністю до Жовківського районного суду Львівської області направлено подану представником [PERSON] - адвокатом Козак Роксоланою Ігорівною заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, на підставі ст. 316 ЦПК України, оскільки заявник - [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (арк. спр. 19-20). Ухвалою судді Жовківського районного суду Львівської області від 29.10.2024 року заяву [PERSON] про встановлення факту що має юридичне значення, залишено без руху, надавши заявнику строк для усунення зазначених в описовій частині ухвали недоліків терміном 10 (десять) днів з дня отримання ухвали. 10.12.2024 року представником заявника [PERSON] подано заяву про усунення недоліків відповідно до ухвали судді від 29.10.2024 року. Ухвалою судді Жовківського районного суду Львівської області від 16.12.2024 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду (арк. спр. 70). В судовому засіданні заявник [PERSON] просила подану нею заяву задовольнити. Додатково пояснила, що вона побачила неправильну дату народження, яка вказана у заповіті, що складений в користь її внучки [PERSON] , [INFO] . Нотаріус роз`яснила, що необхідно звернутися до суду, щоб виправити таку помилку. Також зазначила, що вона є бабцею [PERSON] , а остання є її онукою. Суд вважає за можливе розглянути справу без учасників справи, які не з`явилися, зважаючи на те, що вони належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, заяв про відкладення розгляду справи до суду не подавали. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступного висновку. З матеріалів справи встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (арк. спр.60). 25.09.2017 року [PERSON] склала заповіт, який посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Волинською Л.В. та зареєстрований у реєстрі за №2742. Згідно з цим заповітом, [PERSON] , яка народилась [INFO] і проживала у [ADDRESS] , зробила таке розпорядження на випадок її смерті: усе її майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй належить на день її смерті і на що вона за законом матиме право заповіла [PERSON] , [INFO] . [PERSON] народилася [INFO] , місце народження - місто Братськ, Іркутська область, Росія, її батьком є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про народження, яке перекладено з російської мови (арк. спр. 58, 59). Місце проживання [PERSON] зареєстровано: регіон - [ADDRESS] , що підтверджується копією витягу з паспорта, перекладеного з російської мови (арк. спр. 61). Приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Волинською Л.В. [PERSON] , місце проживання якої зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , від імені якої діє [PERSON] , листом роз`яснено, що неможливо ідентифікувати особу, що подала заяву про прийняття спадщини - [PERSON] , [INFO] та особу, на яку складено заповіт - [PERSON] , [INFO] у зв`язку з різницею в даті народження, нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії та роз`яснює спадкоємцю процедуру звернення до суду (арк. спр. 48). Як встановлено з наданих до суду матеріалів та стверджено заявником [PERSON] в судовому засіданні, [PERSON] бажає реалізувати свої права на спадкування після смерті [PERSON] . Як ствердила заявник [PERSON] в судовому зсіданні [PERSON] є онукою померлої [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна, особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Відповідно до ч. ч. 2, 7 ст. 19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження. Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення визначено в ст. 315 ЦПК України. Положеннями ч.1 ст.315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Згідно з ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст. 318 ЦПК України у заяві про встановлення юридичного факту повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою. У постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» міститься роз`яснення про те, що суди при прийнятті заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, можуть розглядати їх в порядку окремого провадження, якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право (пункти 1 і 3). Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. У п. п. 1, 3 та 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» звертається увага судів на наступне: в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, а також, вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, так і вимогам щодо її змісту, передбаченим конкретною статтею про зміст заяви. Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право. Отже, вимога про встановлення будь-якого факту в рамках позовного або окремого провадження має переслідувати певну юридичну мету та безпосередньо призводити до ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача чи заявника. Судом під час розгляду заяви [PERSON] , яка подана її представником [PERSON] , в порядку окремого провадження, про встановлення факту, що має юридичне значення, встановлено, що заявник [PERSON] просить встановити, що правовстановлюючий документ, а саме заповіт, зареєстрований в реєстрі за номером №2742, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Волинською Л.В. на ім`я [PERSON] , [INFO] , належить [PERSON] , [INFO] . Так, метою звернення з вказаною заявою до суду [PERSON] , є те, що встановлення цього факту необхідно заінтересованій особі - [PERSON] , а не заявникові, яким є [PERSON] , для здійснення права спадкування. Зазначені заявником обставини дають суду підстави вважати, що вимога заявника фактично пов`язана з виникненням, зміною або припиненням особистих майнових прав заінтересованої особи - [PERSON] . Відповідно до положень ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Заявником [PERSON] не обґрунтована необхідність встановлення заявленого нею факту та які саме її права чи інтереси, як заявника, підлягають захисту в судовому порядку. За таких обставин, суд вважає, що заявник [PERSON] звертаючись із заявою про встановлення факту, що має юридичне зазначення, в порядку окремого провадження, в силу вимог ст. 318 ЦПК України, не обґрунтувала належними доказами за захистом яких своїх оспорюваних прав, свобод чи інтересів вона, як заявник, звернулася до суду. Суд вважає, що заявник обрала неналежний спосіб захисту свого права і її вимоги сформульовані таким чином, що у суду відсутні можливості виконати вимоги частини другої статті 5 ЦПК України і визначити спосіб захисту цього права, який би не суперечив закону. Ураховуючи наведене вище, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви [PERSON] , яка подана її представником [PERSON] , про встановлення факту, що має юридичне значення.

Outcome: dismissed