Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-19 00:00:00

26 листопада 2024 р. Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося в суд із позовною заявою до [PERSON] , в якій просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача страхове відшкодування за завдані збитки в порядку регресу у розмірі 161 217 гривень 04 коп. та сплачений судовий збір у розмірі 3028 гривень 00 коп. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що 08 грудня 2022 року о 18 годині 10 хвилин в смт. Богородчани по вулиці Шевченка сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю транспортних засобів «NISSAN» (державний номерний знак [NUMBER] ), під керуванням [PERSON] та «BMW» (державний номерний знак [NUMBER] ), під керуванням [PERSON] (надалі - Потерпілий). Постановою Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 31 травня 2023 року №338/595/23 провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно [PERSON] за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрито, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Разом з тим позивач вважає, що закриття провадження по справі у зв`язку з закінченням накладення строків адміністративного стягнення не є реабілітуючою обставиною для винуватця ДТП. Крім того, на момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Цивільно-правова відповідальність потерпілого [PERSON] була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс№АТ/2342644). Потерпілий [PERSON] своєчасно звернувся до позивача із Повідомленням про ДТП від 17.03.2023 року, та Заявою про виплату страхового відшкодування від 21.04.2023 року. Загальний розмір витрат МТСБУ складає: 161 217 (сто шістдесят одна тисяча двісті сімнадцять) гривень 04 коп., які позивач відшкодував у розмірі: 159 482 (сто п`ятдесят дев`ять тисяч чотириста вісімдесят дві) гри. 04 коп., що підтверджується платіжною інструкцією № 972102 від 13 червня 2023 року та в розмірі: 1 735 (одна тисяча сімсот тридцять п`ять) грн.00 коп., що підтверджується платіжною інструкцією № 921399 від 26 квітня 2023 року. Таким чином, право регресної вимоги виникло у позивача з моменту виплати страхового відшкодування, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. 12 грудня 2024 року від представника відповідача-адвоката Саюка Н.В. надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого він та його довірителька заперечують проти задоволення позову та просять в його задоволенні відмовити, оскільки за результатами розгляду протоколів за ст. 124 КУпАП складених щодо обох учасників ДТП, на [PERSON] та [PERSON] , дві справи були закриті без встановлення вини учасників. Таким чином, за результатами розгляду даних справ судом, суд не знайшов доказів винуватості будь-кого з учасників у вчиненні ДТП. Таким чином, судом не було встановлено причинно-наслідкового зв`язку між будь якими діями [PERSON] та фактом ДТП, а також щодо її вини у спричиненні шкоди та у спричиненні ДТП. Зокрема, не було доведено вину відповідача у ДТП. Представник відповідача наголошує, що ні постановою Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 25.01.2023 стосовно [PERSON] за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, ні постановою Богородчанського районного суду Івано-Франківської області суду від 31.05.2023 стосовно [PERSON] за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП не було наведено жодних доказів вини [PERSON] у вчиненні ДТП. А отже, згідно зі Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності", МТСБУ діє виключно на підставі та в межах, визначених законом. Якщо винуватець ДТП не встановлений, це означає, що МТСБУ діяло без належного юридичного обґрунтування. Здійснення виплати за таких умов суперечить принципу обґрунтованості рішень МТСБУ. Якщо судом не було встановлено винуватця ДТП, це означає, що обставини, які є підставою для виплати, не підтверджені, тому в задоволенні позову слід відмовити та просить стягнути за рахунок позивача 20 000 гривень витрат на правову допомогу. 17 грудня 2024 року представник позивача-адвокат Сечко С.В. направив до суду відповідь на відзив, відповідно до якого вважає, що саме відповідач [PERSON] , являється, відповідальною за завдані Потерпілому збитки, відповідно до ст. 1191 ЦК України. Як зазначено в постанові Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 31 травня 2023 року у справі № 338/595/23 провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно [PERSON] , закрито по статті 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУПАП. Проте, правовий аналіз положень КУпАП дає підстави для висновку, що закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав закінчення строків, передбачених статтею 38 КУпАП, можливо лише за умови встановлення факту вчинення особою протиправної дії чи бездіяльності, що підпадають під визначені законом ознаки адміністративного правопорушення. Так, з положень статті 38 КУпАП вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в порушенні провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина, як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в порушенні закону. Виходячи зі змісту статті 38 КУпАП «Строки накладення адміністративного стягнення», таке стягнення накладається лише на винну особу. Відповідно, ця норма (можливість застосування строків накладення адміністративного стягнення) повинна застосовуватись лише у випадку встановлення вини особи у вчиненні правопорушення. Тим більше, за своєю правовою природою звільнення від відповідальності у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення не є реабілітуючою обставиною. Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 29 квітня 2020 року (справа № 686/4557/18) підтверджує цю правову позицію, згідно з якою «закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні адміністративного правопорушення». З точки зору матеріального (сутнісного) підходу реабілітуючими визнаються обставини, за яких особа вважається непричетною до адміністративного правопорушення (у зв`язку із чим відновлюються її добре ім`я, репутація), а нереабілітуючими - обставини, за яких має місце винуватість особи, але через передбачені законом обставини вона звільняється від адміністративної відповідальності. Поділ підстав закриття провадження на реабілітуючі і нереабілітуючі має, насамперед, практичне значення щодо наслідків такої форми закінчення провадження у справі. Визнання обставини реабілітуючою / нереабілітуючою впливає на права та інтереси особи, яка є потерпілою від адміністративного правопорушення. За таких обставин, закриття провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУПАП за ст. 38 КУпАП, не спростовує факту вини відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, а також з огляду на той факт, що цивільно - правова відповідальність відповідача на момент завдання шкоди застрахована не була, то з відповідача повинно бути стягнуто на користь МТСБУ, суму сплаченого майнового відшкодування в розмірі 161 217 (сто шістдесят одна тисяча двісті сімнадцять) грн. 04 коп. 24 грудня 2024 року від представника відповідача-адвоката Саюка Н.В. надійшло заперечення з аналогічними обгрунтуваннями, що у відзиві на позовну заяву. Ухвалою від 26 листопада 2024 року позовну заяву Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу, прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено у ній судове засідання з викликом сторін. У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлений позов у повному обсязі з викладених підстав. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, зазначивши про недоведеність винуватості відповідача у вчиненні ДТП та у спричиненні нею збитків, оскільки провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП закрито за реабілітуючих відповідача підстав. Вивчивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав. Заслухавши пояснення учасників справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Нормою ч. 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що між АТ «СГ «ТАС» та потерпілим [PERSON] було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений полісом АТ/2342644 (строк дії 17.11.2022 по 16.11.2023) відносно транспортного засобу BMW номерний знак [NUMBER] . Страхова сума за шкоду завдану майну становить - 170 000 грн, розмір франшизи - 0 грн (а.с.8). Цивільно-правова відповідальність [PERSON] не була застрахована [PERSON] 17.03.2023 звернувся із заявою до МТСБУ про виплату страхового відшкодування щодо події, що мала місце 08.12.2022, де разом з тим, зазначено відомості про пошкоджений транспортний засіб - автомобіль BMW номерний знак [NUMBER] (а.с. 7). Постановою Богородчанського районного суду Івано-Франківської області у справі №338/1307/22 від 25.01.2023 провадження по справі відносно [PERSON] за ст.124 КУпАП закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. У постанові №338/1307/22 від 25.01.2023 суд вказав, що у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ N 031165 від 08 грудня 2022 року зазначено, що 08 грудня 2022 року о 18 годині 10 хвилин в селищі Богородчани по вулиці Шевченка водій [PERSON] керуючи транспортним засобом BMW номерний знак [NUMBER] не врахував дорожньої обстановки, стан транспортного засобу виїжджаючи із другорядної дороги не надав переваги у русі транспортному засобу, що рухався по головній дорозі внаслідок чого, транспортний засіб Nissan Nota номерний знак [NUMBER] отримав механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.16.11 ПДР України та вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Постановою Богородчанського районного суду Івано-Франківської області у справі № 338/595/23 від 31.05.2023 провадження по справі відносно [PERSON] за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ч. 2 ст. 38 КУпАП. У постанові суд вказує, що у протоколі про адміністративне правопорушення ААД № 336984 від 19 квітня 2023 року зазначено, що 08 грудня 2022 року о 18 годині 10 хвилин в смт. Богородчани по вулиці Шевченка водій [PERSON] керуючи транспортним засобом Nissan Note номерний знак [NUMBER] , здійснила рух транспортного засобу в темну пору доби без увімкненого світла фар, чим спричинила ДТП із ТЗ BMW номерний знак [NUMBER] , чим порушила вимоги п.19.1 ПДР України, та вчинила правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Так згідно з п.6.11 ПДР, на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається другорядною дорогою, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху. Відповідно до п.19.1. ПДР у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої: a) на всіх механічних транспортних засобах - фари ближнього (дальнього) світла; б) на мопедах (велосипедах) і гужових возах (санях) - фари або ліхтарі; в) на причепах та транспортних засобах, що буксируються, - габаритні ліхтарі. Відповідно до акту огляду транспортного засобу BMW номерний знак [NUMBER] від 29.03.2023 були виявлені та перераховано пошкодження вказаного автомобіля, внаслідок ДТП. (зворот а.с. 16-а.с.17) Згідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №39 від 21.04.2023 року вартість ремонту транспортного засобу BMW номерний знак [NUMBER] , становить 462249 грн. 72 коп. На підставі довідки №1 від 11.06.2023р. про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, володільцю автомобіля BMW номерний знак [NUMBER] , позивачем Моторним (транспортним) страховим бюро України було виплачено страхове відшкодування у розмірі 161 217 грн., 04 коп., що підтверджується платіжними інструкціями №972102 від 13.06.2023р. та №921399 від 26.04.2023р.. Відповідно до пункту «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Пунктом 4 постанови Пленуму ВССУ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» визначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1167, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до частини п`ятої статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки. Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого. Особливість правил відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, полягає в наявності лише трьох підстав для відповідальності, а саме: наявність шкоди; протиправна дія заподіювача шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною дією та шкодою. Вина заподіювача шкоди не вимагається. Тобто особа, яка завдала шкоди джерелом підвищеної небезпеки, відповідає й за випадкове її завдання (без вини). Відповідальність такої особи поширюється до межі непереборної сили. Тому її називають підвищеною. У постанові Верховного Суду від 26 січня 2022 року в справі № 465/674/19 зазначено про те, що тлумачення статті 1188 ЦК України свідчить про те, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП. Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах: від 07 лютого 2018 року в справі № 910/18319/16; від 16 квітня 2019 року в справі № 927/623/18, від 04 березня 2020 року у справі № 641/2795/16-ц, від 29 квітня 2020 року в справі № 686/4557/18. У постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 335/8507/16-ц (провадження № 61-23811св18) зроблено правовий висновок про те, що така обставина, як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою обставиною, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП. Застосування пункту 7 статті 247 КУпАП можливе виключно у випадку наявності вини особи у скоєнні адміністративного правопорушення. Натомість у разі відсутності вини особи в скоєнні ДТП провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Доводи представника відповідача щодо недоведеності факту притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності, не заслуговують на увагу та не є підставою для звільнення її від цивільної відповідальності. Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Відповідачем не було надано будь-яких доказів на спростування обставин дорожньо-транспортної пригоди, та даних, що відповідачка була винуватцем ДТП 08.12.2022. Судом на підставі наданих належних та допустимих доказів встановлено, що 08.12.2022 мало місце ДТП за участю автомобіля відповідача. Вищевказаним спростовуються і доводи представника відповідача про те, що жодним доказом не було доведено вини відповідача у вчиненні такого ДТП. Згідно до ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Має місце два володільця джерела підвищеної небезпеки, які були учасниками ДТП. При чому, щодо одного учасника провадження за ст. 124 КУпАП закрито з реабілітуючих підстав, а саме за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Щодо іншого учасника ДТП (відповідача [PERSON] ) провадження закрито з нереабілітуючих підстав. Тому відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК, саме на [PERSON] законом покладено доведення відсутності винуватості у завданні шкоди, або обов`язок відшкодування завданої шкоди, чого не було виконано. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] вчинила ДТП, що підтверджується постановою Богородчанського районного суду Івано-Франківської області у справі №338/595/23 від 31.05.2023, та враховуючи те, що цивільно-правова відповідальність, останньої не була застрахована, суд вважає за необхідне стягнути на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України матеріальну шкоду у розмірі 161 217 грн., 04 коп.. в порядку регресу. Повернення сплачених позивачем коштів повинно відбуватися саме в порядку регресу. Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи, які не викликають сумніву у їх об`єктивності. У зв`язку із задоволенням позову з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по справі.

Outcome: approved