Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-21 00:00:00

Адвокат Герасимчук О.О., від імені та в інтересах позивача, через систему «Електронний суд», звернувся до Сихівського районного суду м.Львова із позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 02 жовтня 2012 року, актовий запис № 2412, покликаючись на припинення сімейних відносин. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 серпня 2024 року таку передано на розгляд судді Шашуріній Г.О. Ухвалою судді від 27 серпня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судовому засіданні позивач позов підтримала, просила такий задоволити. Представник відповідача просив надати сторонам строк для примирення, з метою зберегти сім`ю. Ухвалою суду від 21 січня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання сторони відповідача про надання строку для примирення, виходячи з наступного. Відповідно до\~ст.51 Конституції України\~та\~ст.24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.\~ Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3, 4\~ст.56 СК України). Згідно зі\~ст.111 СК України\~суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4\~ст.263 ЦПК України. У постановах Верховного Суду від 10 червня 2020 року у справі № 643/5316/18 та від 20 липня 2020 року у справі № 349/1031/17 встановлено, що примирення подружжя вживаються судом за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання строку для примирення подружжя є правом суду, а не його обов`язком. Вирішуючи клопотання сторони відповідача про надання строку для примирення суд ураховує, що позов про розірвання шлюбу подано у серпні 2024 року, тобто протягом п`яти місяців відповідач мав можливість вживати заходи для примирення із позивачем, однак відомості про здійснення таких у суду відсутні, беручи до уваги позицію позивачки, яка категорично заперечує щодо примирення, оскільки вважає збереження сім`ї неможливим та таким, що суперечить її інтересам, а тому подане клопотання є безпідставним та таким, що задоволенню не підлягає. Заслухавши учасників, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб 02 жовтня 2012 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 2412, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 23 травня 2024 року. У даному шлюбі сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . У ч.3\~ст.105 СК України\~передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ст.110 цього Кодексу\~- позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ст.112 СК України).\~\~ Наведені норми закону дають підставу для висновку, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності згоди чоловіка чи жінки на такий союз не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб, не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах.\~\~ Позивач покликається на припинення шлюбних відносин з відповідачем, оскільки подальше спільне життя суперечить її інтересам, примирення та збереження шлюбу вважає за неможливе. Отже наведені обставини свідчать, що вільної згоди на союз між сторонами немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, суперечать інтересам позивача, а шлюб існує формально, відтак суд вважає за необхідне шлюб розірвати. При зверненні до суду з позовом позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», відтак за приписами ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню 968,96 грн судового збору.

Outcome: approved