Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-23 00:00:00

У грудні 2024\~року ТОВ\~«ФК «Кеш ту гоу» звернулось\~до суду\~із позовом до\~ [PERSON] \~про стягнення\~18750 грн\~заборгованості за\~кредитним договором\~№34549 від 01 червня 2021 року,\~з яких 3000 грн заборгованості за сумою кредиту, 15750 грн заборгованість за відсотками. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що між ТОВ «ФК «Авіра груп» та [PERSON] 01 червня 2021 року укладено договір №34549 про надання фінансового кредиту, який підписаний шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Згідно умов кредитного договору сума кредиту складає 3000 грн, строк кредиту 30 днів, дата повернення кредиту 30 червня 2021 року, стандартна процентна ставка 2,5% в день або 912,5% річних. 17 лютого 2022 року між ТОВ «ФК «Авіра груп» та ТОВ «ФК «Кеш ту гоу» укладено договір факторингу №02-17/02/2022, згідно з умовами якого позивач набув права грошової вимоги за кредитним договором №34549 від 01 червня 2021 року. Відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, у результаті чого утворилась заборгованість. Розмір заборгованості визначений станом на 22 липня 2024 року. Представник позивача адвокат Пархоменко С.В. просить позов задовольнити, справу розглянути\~за відсутності та стягнути судові витрати, які складаються із 2422 грн 40 коп судового збору та 10500 грн витрат на правничу допомогу. Згідно з ст.ст.19, 274 ЦПК України дана справа, яка є малозначною, підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін, про що заперечення під час судового розгляду відсутні. Представник позивача Пархомчук С.В. згідно з заявою від 24 січня 2025 року позов підтримує, просить розглянути справу за відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідно до\~повідомлення\~Вертіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області від 17 грудня 2024 року [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~не зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ,\~у зв`язку\~з чим\~18 грудня 2024 року судом в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України здійснений виклик відповідача\~до суду\~на 14-30\~год 24 січня 2025\~року через\~оголошення на\~офіційному веб-сайті\~судової влади\~України,\~також матеріали позову разом із ухвалою суду про відкриття провадження у справі надіслані рекомендованим повідомленням на адресу згідно з позовом- [ADDRESS] , які отримані відповідачем, про що свідчить розписка про отримання рекомендованого поштового відправлення від 27 грудня 2024 року, відповідачем не подано заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, відзиву, заперечення, повідомлення іншої адреси свого проживання. Враховуючи позицію представника позивача щодо можливості ухвалення заочного рішення, в судовому засіданні встановлені підстави відповідно до ст.ст.280, 281 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку ч.2 ст.247\~ЦПК\~України не здійснюється. Фактичні обставини\~та мотиви,\~з яких виходить суд, із застосованими нормами права. За змістом ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України). За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст.639 ЦК України). Абзац 2 ч.2 ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України Про електронну комерцію, відповідно до ч.3 ст.11 якого електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною; електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі поданих суду доказів встановлено, що між ТОВ «ФК «Авіра груп» та [PERSON] 01 червня 2021 року за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем укладений електронний договір №34549, предметом якого є 3000 грн, строком на 30 днів до 30 червня 2021 року, при цьому договір діє до повного його виконання сторонами (п.1.2.); за користування кредитом клієнт сплачує товариству 912,5 % річних від суми кредиту з розрахунку 2,5 % на добу; у випадку прострочення погашення кредиту проценти нараховуються і за період прострочення, але не більше 180 календарних днів поспіль з моменту виникнення такої прострочки (п.2.3.); тип процентної ставки\~фіксована. Вказаний договір підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором AV3601, грошові кошти перераховані на платіжну картку відповідача [NUMBER] . 17 лютого 2022 року між ТОВ «ФК «Авіра груп» та ТОВ «ФК «Кеш ту гоу» укладено договір факторингу №02-17/02/2022, відповідно до якого позивач отримав право грошової вимоги, зокрема, і по вищезазначеному договору із відповідачем [PERSON] , що підтверджується витягом з реєстру боржників до Договору факторингу №02-17/02/2022 від 17 лютого 2022 року. Положеннями ст.ст.1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з ст.1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.\~Частинами 1, 2 ст.1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Докази на підтвердження недійсності договору №34549\~від 01 червня 2021 року та договору факторингу від 17 лютого 2022 року,- станом на час розгляду справи відсутні. За таких обставин позивач відповідно до ст.514\~ЦК\~України набув прав кредитора по вищезазначеному кредитному договору, укладеному із позичальником [PERSON] .. Відповідно до наданої позивачем виписки з особового рахунку відповідач [PERSON] станом на 25 червня 2024 року має заборгованість за договором від 01 червня 2021 року: 3000 грн заборгованості по тілу кредиту, 15750 грн заборгованість за відсотками, всього 18750 грн. Вказана заборгованість вказана також у витязі з реєстру боржників до Договору факторингу №02-17/02/2022 від 17 лютого 2022 року. Докази на спростування даного розрахунку заборгованості, на підтвердження виконання зобов`язань по кредитному договору відсутні, тобто відповідач в порушення умов договору взяті на себе зобов`язання не виконала, кредит та платежі відповідно до договору не повернула ні первинному кредитору ТОВ «ФК «Авіра груп», ні позивачу, внаслідок чого утворилась заборгованість, що є підставою для застосування до даних відносин правил згідно ст.1049\~ЦК\~України щодо зобов`язання відповідача повернути грошові кошти відповідно до умов кредитного договору. За приписами ст.610\~ЦК\~України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України). Згідно з ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 1 ст.1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з ч.1\~ст.1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2\~ст.1050 ЦК України\~право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказана правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження №14-10цс18. Якщо можливість стягнення процентів (плати за користування кредитом) після закінчення строку кредитування передбачено умовами кредитного договору, який укладено між сторонами, то наявні підстави для стягнення процентів (плати за користування кредитом) після закінчення строку кредитування (постанова Верховного Суду від 08.08.2022 у справі № 234/7298/20). Як зазначено вище при укладенні кредитного договору 01 червня 2021 року із [PERSON] погоджено сплату 912,5 % річних від суми кредиту з розрахунку 2,5 % на добу, а у випадку прострочення погашення кредиту проценти нараховуються і за період прострочення, але не більше 180 календарних днів поспіль з моменту виникнення такої прострочки, тобто сторони договору погодили та встановили розмір процентів поза межами строку кредитування. Вказані вище\~обставини відповідачем\~не спростовані,\~також останньою не надано суду у встановленому порядку відзиву на позов чи заперечення, у зв`язку з чим вона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із невчиненням даних процесуальних дій, в даному випадку,- ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. За таких обставин позов підлягає задоволенню повністю, на користь позивача підлягають стягненню із відповідача 18750 грн заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову-на відповідача, у разі відмови в позові-на позивача, у разі часткового задоволення позову-на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Із врахуванням задоволення позову повністю та сплати позивачем 2422,40 грн судового збору відповідно до ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір», вказаний судовий збір підлягає стягненню із відповідача на користь позивача. Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом\~\~за умовами договору про надання правничої допомоги\~\~при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості,\~\~як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена)\~\~відповідною стороною або третьою особою. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи\~\~незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, зокрема у справах №923/560/17, №329/766/18, № 178/1522/18. ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41\~Конвенції\~про\~захист\~прав\~людини і\~основоположних свобод.\~Зокрема,\~у рішеннях\~від 23\~січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір-обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Представництво ТОВ «ФК «Кеш ту гоу» здійснюється адвокатом Пархомчуком С.В. на підставі договору про надання правової допомоги від 29 грудня 2023 року та довіреності, що відповідає приписам ч.4 ст.62 ЦПК України, відповідно до якої повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Згідно з актом про отримання правовової допомоги адвокатом Пархомчук С.В. надані послуги щодо проведення зустрічі та консультації щодо перспективи судового врегулювання кредитної заборгованості, складення та подання до суду позовної заяви, інші заяви, клопотання до суду, канцелярскі витрати на виготовлення копій документів, відправка поштової кориспонденції (вартість 10500 грн). Виходячи з критеріїв реальності та розумності, а також враховуючи малозначність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, суд дійшов висновку про неспівмірність розміру заявленого до стягнення розміру судових витрат на правничу допомогу у сумі 10500 грн, який є завищеним, в даному випадку розумним та співмірним розміром є 4000 грн витрат на правничу допомогу.

Outcome: approved