Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-23 00:00:00

позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулись до суду з позовом, поданим представником [PERSON] , до відповідача Львівської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , про що 05.02.2021 Сихівським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) складено відповідний актовий запис №131, терміном шість місяців з дня набрання рішенням суду законної сили. В обґрунтування позовних вимог покликаються на те, що [PERSON] та [PERSON] є уродженцями м. Львова, однак протягом тривалого часу проживають в Канаді та є громадянами вказаної країни. В Україні в позивачів залишилась проживати дід [PERSON] та баба [PERSON] , які склали заповіт, відповідно до якого на випадок їх смерті було зроблено заповідальне розпорядження, яким належні їм на праві приватної власності частини квартири [ADDRESS] заповіли [PERSON] , тобто батьку позивачів. Після смерті [PERSON] , [PERSON] успадкував частку вказаної квартири. [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої [PERSON] запевнив позивачів, що вчинить дії з прийняття спадщини по її смерті та оформить право власності на квартиру [ADDRESS] . [INFO] батько позивачів [PERSON] помер, після чого позивачі вирішили, що майно після його смерті спадкуватиме [PERSON] подальшому, за допомогою представника за довіреністю [PERSON] [PERSON] , позивачі отримали інформацію від нотаріуса про те, що батько оформив право власності лише на частку квартири [ADDRESS] , а по смерті матері права на спадщину не оформив. Під час консультації з адвокатами, позивачі отримали роз`яснення, що є спадкоємцями п`ятої черги за законом після смерті бабці і порядок оформлення спадщини. [PERSON] , діючи в інтересах позивачів за довіреністю, подав нотаріусу заяви про прийняття спадщини, відкритої після смерті [PERSON] , яка повідомила, що останній у встановлений законодавством строк не звернулись з відповідними заявами, відтак необхідно звернутись до суду. Позивачі вказують, що строк подання заяви про прийняття спадщини ними пропущено з поважних причин, оскільки вони є громадянами Канади, де постійно проживають, на момент відкриття спадщини не перебували на території України, українську мову знають виключно на побутовому рідні, у них розірвані соціальні зв`язки з Україною, оскільки не мають тут друзів, родичів чи знайомих, у зв`язку із чим їм доводилось шукати представників української діаспори в Канаді, нотаріуса та представника в Україні. Крім того, зазначають про дію карантину та введення воєнного стану на території України, що унеможливило їх приїзд в Україну та створило об`єктивні перешкоди для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у встановлений законодавством строк. Враховуючи наведене, вважають, що існують усі підстави для відновлення їх спадкових прав, шляхом визначення їм додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.10.2024 матеріали справи передано на розгляд судді Сабарі Л.В. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 18.10.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Представник позивачів [PERSON] , представник позивача [PERSON] [PERSON] в підготовчому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, що викладені у позові, просили такі задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в підготовчому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, враховуючи те, що відповідачем визнано позовні вимоги, з огляду на підстави, визначені ч. 4 ст. 200 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів має право звернутись кожна особа. Положеннями ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. ст. 12, 81 ЦПК України). Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1 ст. 1220 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до\~ч.\~ч.\~1,\~2\~ст.\~1269\~ЦК України\~спадкоємець,\~який бажає\~прийняти спадщину,\~але на\~час відкриття\~спадщини не\~проживав постійно\~із спадкодавцем,\~має подати\~нотаріусу або\~в сільських\~населених пунктах\~-\~уповноваженій на\~це посадовій\~особі відповідного\~органу місцевого\~самоврядування заяву\~про прийняття\~спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За правилами ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом ст. 1272 ЦК України поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61?21447св19). З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 13 березня 2020 року у справі № 314/2550/17. При дослідженні доказів, судом встановлено наступне. Відповідно до копії свідоцтва про право власності на квартиру, виданого 08.02.1996 Квартирно-експлуатаційною частиною району м. Львова, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] . Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 10.01.2014 Галицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, [PERSON] народився [INFO] у м. Львові, відомості про батьків [PERSON] , [PERSON] . Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25.09.2013, [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 25.09.2013 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Чорнієм С.Б., зареєстрованого в реєстрі за №1476, належить на праві приватної спільної часткової власності частка квартири [ADDRESS] . Згідно з копією вказаного свідоцтва про право на спадщину за законом, [PERSON] успадкував частка квартири [ADDRESS] після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . 09.09.2010 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кривицьким С.Ю. посвідчено заповіт, зареєстровано такий в реєстрі за №1787, відповідно до якого [PERSON] , [INFO] , на випадок своєї смерті розпорядилась належною їй на праві приватної власності частиною квартири [ADDRESS] [PERSON] , [INFO] [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у с. Милошевичі Пустомитівського р-ну Львівської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно 10.09.2024 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Водночас, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у м. Місісага, Канада, що вбачається із перекладу заяви про смерть. Як вбачається з копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 11.09.1991, [NUMBER] від 24.12.1991, батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уродженці м. Львова, є громадянами Канади, що підтверджується копіями паспортів, переклад яких також міститься у матеріалах справи. 05.08.2024 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Пшеничною У.В. зареєстровано спадкову справу №12/2024, заведену після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . [PERSON] , [PERSON] , шляхом посвідчення довіреності на [PERSON] , [PERSON] , а також заяв про прийняття спадщини після смерті бабусі [PERSON] за законом, звернулись до нотаріуса. Як вбачається з відповіді приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Пшеничної У.В. від 16.09.2024, за результатами розгляду звернень [PERSON] , [PERSON] щодо заведення спадкової справи після померлої [INFO] [PERSON] , повідомляє, що на час смерті заявники не були зареєстровані із [PERSON] та не звертались у встановлений законом 6-місячний строк для прийняття спадщини із відповідною заявою, таким чином відсутні підстави вважати, що останні є такими, що прийняли спадщину після смерті [PERSON] та такими, що мають право на отримання свідоцтв про право на спадщину. Подальше вирішення питання можливе лише в судовому порядку. Крім того, з витягу зі спадкового реєстру від 04.10.2024 вбачається, що відомості про заведені спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , відсутні. Обґрунтовуючи поважність пропуску встановленого законодавством строку для подання заяви про прийняття спадщини, позивачі покликаються на те, що громадянами Канади, де постійно проживають, на момент відкриття спадщини не перебували на території України, що свідчить про велику відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна, незнання української мови на достатньому рівні та відсутність соціальних зв`язків в Україні, що спричинило труднощі в порядку подання відповідних заяв, їх перекладу, посвідчення, а також дію карантину та введення воєнного стану на території України, що унеможливило їх приїзд в Україну та створило об`єктивні перешкоди для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у встановлений законодавством строк. Вказані обставини позивачами доказово підтверджені. Враховуючи наведене,\~суд вважає,\~що обставини, у зв`язку з якими позивачі пропустили строк для прийняття спадщини були об`єктивними, непереборними, носили для позивачів характер істотних труднощів, оскільки унеможливлювали подачу ними заяви про прийняття спадщини у визначений законом строк. В постанові Верховного Суду від 23.11.2022 у справі № 543/459/21 зроблено висновок про те, що у спорах про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідачами мають бути спадкоємці, які прийняли спадщину, а при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відомостей про наявність інших спадкоємців, окрім позивачів, не встановлено, а тому Львівська міська рада є належним відповідачем за заявленими вимогами. Водночас, відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 206 ЦПК України до ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, з урахуванням того, що представник відповідача визнала позов по суті, погодилась з заявленими вимогами, зазначаючи про відсутність правової підстави для відмови у наданні позивачам додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд, роз`яснивши наслідки відповідної процесуальної дії, встановив, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд приходить до висновку, що позовну вимогу про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини необхідно задовольнити. Разом з тим, беручи до уваги те, що позивачами не обґрунтовано необхідності у визначенні додаткового строку у максимальному значенні терміном на шість місяців, враховуючи обставини справи, наявність відповідних довіреностей та представників позивачів в Україні, суд вважає, що такий строк слід визначити термін на один місяць, відтак позов слід задовольнити частково. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд бере до уваги клопотання, заявлене у позовній заяві, в якому позивачі просять такі витрати покласти на них, відтак суд вважає, що таке клопотання є їх правом, а тому судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 2\~422,40 грн. слід покласти на позивачів. На підставі викладеного,

Outcome: partial