Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-22 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Литвин О.П.звернулася до суду з позовом до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог, щодо предмета спору: служба у справах дітей Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради, служба у справах дітей Черкаської міської ради про позбавлення батьківських прав, мотивуючи свої вимоги тим, що позивач [PERSON] від шлюбу з відповідачем [PERSON] мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . У зареєстрованому шлюбі сторони не перебували. З жовтня 2010 року, тобто через рік після народження, син сторін [PERSON] проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні і вихованні. Батько дитини - відповідач [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не проявляє заінтересованості в подальшій долі сина, не цікавиться його успіхами, станом здоров`я. Син сторін не знає, не пам`ятає батька та не має до нього жодних почуттів. Вихованням та утримання дитини займається мати - позивач [PERSON] . Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 19.12.2011, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , щомісячно 600 грн. починаючи із 24.10.2011 і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач жодного разу з моменту присудження не сплачував аліменти на утримання сина та згідно з розрахунком заборгованості державного виконавця станом на 05.06.2024сума несплачених аліментів становить 138 861 грн. Вказані дії свідчать про ухилення відповідача від сплати аліментів на сина. Добровільної допомоги утримання дитини, відповідач також не надає. Вказані обставини негативно вливають на моральний та психологічний стан дитини та в подальшому можуть вплинути на доступ неповнолітнього [PERSON] до деяких професій та посад у зв`язку із судимостями батька. На підставі викладеного, просить суд позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав щодо неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 08.07.2024 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 30.09.2024 замінено у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - службу у справах дітей Черкаської міської ради на належну сторону - виконавчий комітет Черкаської міської ради як орган опіки та піклування та замінено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, службу у справах дітей Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради на належну сторону - орган опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради. Ухвалою суду від 25.11.2024 підготовче судове засідання по справі закрито та призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Литвин О.П. у судовому засіданні підтримали позовну заяву, просили її задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, 30.10.2024 надав заяву, в якій не заперечував щодо задоволення позову. Представник третьої особи - служба у справах дітей Черкаської міської ради у судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення позовної заяви та позбавлення батьківських прав відповідача. Представник третьої особи - служба у справах дітей Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради у судове засідання не з`явився, надала заяву про розгляд справи за відсутності представника. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши її дійсні обставини та перевіривши їх доказами, ухвалюючи рішення, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 15.10.2009 Свидівоцькою сільською радою Черкаського району Черкаської області, батьками [PERSON] , [INFO] є: [PERSON] та [PERSON] . Згідно заочного рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 19.12.2011, позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини, задоволено. Стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] щомісячно в розмірі 600 грн., починаючи з 24.10.2011 і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на її утримання щомісячно в розмірі 200 грн., починаючи з 24.10.2011 і до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 29.11.2018 Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Як вбачається з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим провадженням № 30962329, [PERSON] станом на 05.06.2024 має заборгованість зі сплати аліментів за період з жовтня 2011 по червень 2024 в сумі 138 861 грн. Відповідно акту опитування сусідів № 589 від 13.03.2024, який підтверджений сусідами: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та засвідчений головним спеціалістом та заступником директора департаменту - начальником управління соціальної допомоги та компенсаційних виплат департаменту соціальної політики, [PERSON] та [PERSON] фактично проживають за адресою: [ADDRESS] , з 2009 року п теперішній час без реєстрації. Як вбачається з характеристики на сім`ю неповнолітнього [PERSON] , виданої Черкаською спеціалізованою школою І-ІІІ ступенів № 28 ім. Т.Г. Шевченка Черкаської міської ради Черкаської області № 01-11/101 від 14.03.2024, матір, [PERSON] , має постійне місце роботи. Вона систематично буває у школі, спілкується з класним керівником та вчителями, відвідує всі батьківські збори у класі. Самостійно оплачує всі додаткові платні послуги у школі. Матір та дитина мають тісний психологічний зв`язок. Хлопець доглянутий, чисто та зі смаком одягнений. Батько, [PERSON] з родиною не проживає з 2010 року, офіційно з матір`ю дитини у шлюбі не перебував. Аліменти не виплачуються з 2011 року. Участі у вихованні сина, учня 8-в класу, не бере. Протягом 2023-2024 років батьківські збори у СШ № 28 жодного разу не відвідував, з класним керівником контактів не підтримував, до школи не телефонував, дитиною не цікавився, матеріальної допомоги не надав. Точних відомостей про його місце проживання та роботи ні у класного керівника, ні в адміністрації школи немає. Крім того, в судовому засіданні були дослідженні вироки суду, якими відповідача [PERSON] було засуджено до покарання за вчинення злочинів. Відповідно до інформації ДУ «Солонянська виправна колонія (№ 21)» № 21/5-5670 від 28.11.2024, [PERSON] , [INFO] звільнився 26.11.2024 мовно-достроково для проходження військової служби за контрактом у в/ч [NUMBER] , згідно ухвали Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 15.11.2024 на підставі ст. 81-1 КК України. Відповідно до Висновку органу опіки та піклування служби Черкаської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , орган опіки та піклування вважає за доцільним та таким, що відповідає якнайкращим інтересам дитини, позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] щодо неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року, вказує, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Підстави, порядок та правові наслідки позбавлення особи батьківських прав щодо своєї дитини (особи до досягнення нею повноліття - ст. 6 СК України) визначенні статтями 164-166 СК України. Згідно ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Частиною 2 ст.164 СК України, передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Статтею 150 СК України передбачено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідач позов визнав, про що на адресу суду подав відповідну заяву. Відповідно до п.п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Згідно ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (ч. 1 ст. 9 Конвенції). У рішеннях Європейського Суду з прав людини у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року та у справі «М.С. проти України» від 11 липня 2017 року висловлено наступне: «Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним». Згідно з положеннями ст. ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Беручи до уваги викладені обставини та відповідні їм правовідносини, у зв`язку з тим, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню свого сина, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивач в позовній заяві вказала, що нею не ставиться вимога про стягнення з відповідача судових витрат, суд вважає за необхідне залишити судові витрати за позивачем.

Outcome: approved