Jurisdiction: civil
Date: 2025-01-17 00:00:00

Позивача звернулась до суду з позовом в якому просить позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно її малолітнього сина. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що сторони проживали однією сім?єю без реєстрації шлюбу. [INFO] народився [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] , батьком записаний [PERSON] , а мати [PERSON] . Позивачка стверджує, що від самого народження батько ухилявся від виконання батьківських обов`язків, дитина перебуває на повному утриманні матері. У 2016 році, у зв`язку із проведенням АТО на території м.Донецьк, позивач була вимушена переїхати до м. Курахове Донецької області, а згодом, після повномасштабного вторгнення рф на територію України, змінила своє місце проживання, разом із дітьми, на м. Дніпро, де зареєстрована як ВПО.Позивачка 22.07.2023 року зареєструвала шлюб, та 20.06.2024 року переїхала до м. Пустомити Львівської області. За весь цей час відповідач ні разу не виходив на зв?язок, не намагався знайти сина та надати йому будь-яку матеріальну чи моральну допомогу.Позивач, в свою чергу, самостійно виконує батьківські обов?язки та матеріально забезпечує дитину, створює усі умови для проживання, навчання в розвитку. Відповідально ставиться до виховання та навчання дитини. Аліментів на утримання сина відповідач не сплачує, сума заборгованості становить 87 799,50 грн (вісімдесят сім тисяч сімсот дев`яностодев`ять гривень 50 коп). З урахуванням викладеного позивачка просить позбавити відповідача батьківських прав відносно сина, [PERSON] , [INFO] . Позивач про час та місце розгляду справи повідомлена в установленому законом порядку, у судове засідання не з`явилася, надавши до суду заяву в якій на позовних вимогах наполягає та просить розглядати справу без її участі. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, у судове засідання не з`явився. Представник третьої особи до судового засідання не з`явився. Суд, вивчивши письмові докази долучені до матеріалів справи встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] , народився [PERSON] , [INFO] ,батьком записаний [PERSON] , а мати [PERSON] . Фактичне місце проживання/перебування дитини : [ADDRESS] , разом із матір`ю, згідно із копією довідки ВПО. Сума заборгованості зі сплати аліментів становить 87 799,50 грн (вісімдесят сім тисяч сімсот дев`яносто дев`ять гривень 50 коп), що підтверджується копією довідки, що міститься в матеріалах справи. Згідно частин першої та п`ятої статті 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє їх від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до статей 3, 155 СК України, дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли з ними не проживає. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно із ст.165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Пунктами 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. (Аналогічні висновки щодо застосування норма матеріального права викладені в Постанові Верховного Суду по цивільній справі за № 209/2821/15-ц від 14.02.2018 року, та застосовуються судом першої інстанції на підставі положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України). З доказів наданих позивачем вбачаються обставини ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків визначених ст. 164 СК України щодо малолітнього сина. Суд погоджується з висновками матері про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно сина, оскільки вони є обґрунтованими, не суперечать інтересам дитини, доказів, що підтверджують прояви достатньої уваги до сина батьком суду не надані, також сам батько не заперечував проти позбавлення його батьківських прав. На підставі викладеного, з метою захисту прав та інтересів [PERSON] , [INFO] , суд вважає, що позов про позбавлення батьківських прав підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 цієї ж норми визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційна розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку щодо обґрунтованості заявлених [PERSON] вимог слід стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат сплаченого судового збору за вимогу про розірвання шлюбу, оплата яких доводиться документально квитанцією. Таким чином з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved